Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/5809/24
Провадження № 1-в/279/86/25

У ХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_3 про приведення у відповідність призначеного покарання до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-ІХ, яке надійшло на новий розгляд згідно ухвали Житомирського апеляційного суду від 06.01.2025 року,

В С Т А Н О В И В:

28.01.2025 року в провадження Коростенського міськрайонного суду Житомирської області надійшла справа за клопотанням засудженого ОСОБА_3 про приведення у відповідність призначеного покарання до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-ІХ, згідно ухвали Житомирського апеляційного суду від 06.01.2025 року, якою скасовано ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17.10.2024 року про відмову у задоволенні клопотання про приведення вироку суду до вимог кримінального законодавства засудженого ОСОБА_3 та направлено для нового розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 засуджений:

- 29.07.2021 року вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області за ст.190ч.2, 185ч.2, 185ч.3, 70ч.1, 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки. Вироком Чернігівського апеляційного суду від 09.12.2021 року вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.07.2021 року скасовано в частині призначеного покарання. Визнано винним за ст.185 ч.2, 185 ч.3, 190 ч.2, 70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі. Строк покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання. В решті вирок залишено без змін.

- 10.03.2022 року Прилуцьким міськрайсудом Чернігівської області за ст.185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України приєднано невідбуте покарання за вироком Чернігівського апеляційного суду від 09.12.2021 року і остаточно до відбуття призначено 4 роки 2 місяці позбавлення волі. Строк покарання рахувати з 25.01.2022 року.

Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-ІХ, (чинний з 09.08.2024 р.) було внесено зміни до ст.51 КУпАП, у зв`язку з чим з часу набрання законом чинності дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки шахрайства, привласнення чи розтрати є викрадення майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, відповідальність за ст.185 КК України може наставати лише в разі викрадення майна, вартість якого перевищує розмір двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що станом на 01.01.2020 року становило 2027 гривень, станом на 01.01.2021 становило 2270 гривень.

Відповідно до ст.74 ч.2 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Згідно положень статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі. Статтею 5 КК України визначено, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до статті 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Статтею 3 КК України передбачено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Згідно частини 6 вказаної норми зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи, що не зважаючи на те, що Законом України від 18.07.2024 №3886-ІХ були внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, фактично вказаним законом були внесені зміни і до кримінального закону, яким визначається караність такого діяння, як викрадення чужого майна, оскільки визначивши розмір дрібного викрадення чужого майна, вказаний Закон вніс зміни до визначення розміру такого кримінально караного діяння як крадіжка, відповідальність за вчинення якої передбачена ст.185 КК України.

Наслідком прийняття вищевказаного Закону стало те, що таємне викрадення чужого майна, вартість якого на час вчинення діяння не перевищує розміру двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, перестало бути кримінально караним діянням.

Отже, з набранням чинності Законом України від 18.07.2024 №3886-ІХ скасована кримінальна відповідальність за вчинене особою таке діяння, як таємне викрадення чужого майна, вартість якого станом на 09.08.2024 року не перевищує розміру 3028 гривень.

Згідно правил дії кримінального закону в часі такий закон має зворотну дію, тобто поширюється на діяння, які були вчинені до 09.08.2024 року включно.

При цьому, при визначенні викрадення як дрібного враховується вартість викраденого майна станом на час вчинення діяння і така вартість не має перевищувати розміру двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який (розмір) визначається станом на 01 січня року, в якому мало місце діяння.

Установа, засуджений та прокурор повідомлені про час та місце розгляду клопотання.

Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду (ч.5 ст.539 КПК України).

Від прокурора надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.07.2021 року змінити, звільнити засудженого ОСОБА_3 від покарання за ч.2 ст.190 КК України (сума збитку 1040 грн.), у решті вирок залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 відбуває покарання в ДУ «Коростенська ВК (71)», засуджений до остаточного покарання 4 років позбавлення волі вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.07.2021 року за ст.190 ч.2, 185 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1, 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки. Вироком Чернігівського апеляційного суду від 09.12.2021 року вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.07.2021 року скасовано в частині призначеного покарання. Визнати винним за ст.185 ч.2, 185 ч.3, 190 ч.2, 70 ч.1 КК України. Строк покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання. В решті вирок залишено без змін.

З вироку слідує, що ОСОБА_3 спричинив матеріальної шкоди на таку суму:

-епізод №1 на початку вересня 2020 року вчинив таємне викрадення чужого майна, завдавши матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_4 на загальну суму 2533 гривні 33 копійки;

-епізод №2 в середині вересня 2020 року вчинив таємне викрадення чужого майна, завдавши матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_4 на загальну суму 312 гривень 75 копійок;

-епізод №3 в середині вересня 2020 року вчинив таємне викрадення чужого майна, завдавши матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_4 на загальну суму 1950 гривень;

-епізод №4 в кінці вересня 2020 року вчинив таємне викрадення чужого майна, завдавши матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_4 на загальну суму 2500 гривні;

-епізод №5 на початку жовтня 2020 року вчинив таємне викрадення чужого майна, завдавши матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_4 на загальну суму 345 гривень;

-епізод №6 в середині жовтня 2020 року вчинив таємне викрадення чужого майна, завдавши матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_4 на загальну суму 750 гривень;

-епізод №7 в кінці жовтня 2020 року вчинив таємне викрадення чужого майна, завдавши матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_4 на загальну суму 300 гривень;

-епізод №8 на початку листопада 2020 року вчинив таємне викрадення чужого майна, завдавши матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_4 на загальну суму 650 гривень;

-епізод №9 на початку листопада 2020 року вчинив таємне викрадення чужого майна, завдавши матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_4 на загальну суму 265 гривень 20 копійок;

-епізод №10 в середині листопада 2020 року вчинив таємне викрадення чужого майна, завдавши матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_4 на загальну суму 450 гривень;

-епізод №11 на початку вересня 2020 року вчинив таємне викрадення чужого майна, завдавши матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_4 на загальну суму 2000 гривень;

-епізод №12 в кінці вересня 2020 року вчинив таємне викрадення чужого майна, завдавши матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_4 на загальну суму 400 гривень;

-епізод №13 на початку жовтня 2020 року вчинив таємне викрадення чужого майна, завдавши матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_4 на загальну суму 400 гривень;

-епізод №14 в середині жовтня 2020 року вчинив таємне викрадення чужого майна, завдавши матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_4 на загальну суму 400 гривень;

-епізод №15 в середині листопада 2020 року вчинив таємне викрадення чужого майна, завдавши матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_4 на загальну суму 242 гривні 42 копійки;

-епізод №16 на початку січня 2021 року шляхом обману заволодів чужим майном, завдавши матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 1 040 гривень.

Якщо особа, вчиняючи крадіжки, не мала наміру на викрадення певної кількості майна, а крадіжка була самостійним епізодом, то в таких випадках у діях особи буде повторність, а не одиночне продовжуване кримінальне правопорушення, тому вартість викраденого майна засудженим ОСОБА_3 за вказаним вироком, слід рахувати за кожним епізодом крадіжки окремо, оскільки за визнаним судом доведеним обвинуваченням кожен епізод таких дій є окремим кримінальним правопорушенням, вчиненим повторно.

Отже до вчинених ним діянь в порядку зворотної дії у часі застосовуються вимоги Закону 3886-ІХ, відповідно до яких воно повинно кваліфікуватись за ст. 51 КУпАП.

Так, починаючи з дати набрання чинності Законом 3886-ІХ усунуто караність частини вчинених ОСОБА_3 діянь, а саме за №№2, 3, 5-16 епізодах таємного викрадення чужого майна та заволодіння чужим майном, що кваліфіковані за ст. 190ч.2, 185ч.2, 185ч.3, 70 ч.1, 75, 76 КК України, в іншій частині - епізоди №№1; 4, що кваліфіковані за 185ч.2, 185ч.3, 70 ч.1, 75, 76 КК України вирок необхідно залишити без змін.

Отже клопотання підлягає частковому задоволенню, а саме з зазначеного вироку підлягають виключенню посилання на епізоди №№2, 3, 5-16, кримінальна відповідальність за які усунута, у зв`язку із чим засудженого ОСОБА_3 звільнено від відповідальності за ч.2 ст.190КК України.

Разом з тим, у зазначеному вироку за епізодами №1 та №4 засудженим у 2020 р. таємно викрадено чужого майна відповідно на суми 2533 грн. 33 коп. та 2500 грн., то враховуючи, що станом на 01.01.2020 сума двох неоподатковуваних мінімумів громадян становило 2027 грн., то такі діяння залишаються кримінально караними.

Таким чином, за даним вироком засуджений звільняється від відповідальності за ч.2 ст.190КК України, при цьому, оскільки, вироком Чернігівського апеляційного суду від 09.12.2021 року, на підставі ч.1ст.70 КК України покарання призначено за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, за ч.2ст190 КК України призначалось покарання менш суворе, у виді позбавлення волі на строк 1 рік, який поглинули покарання більш суворі призначені за вчинені протиправні дії, що кваліфіковані за ч.2ст.185 КК України, ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк відповідно 2 та 4 роки, тому на призначений вироком строк покарання, звільнення засудженого ОСОБА_3 від відповідальності за ч.2 ст.190 КК України, не впливає.

За вироком від 10.03.2022 року Прилуцького міськрайсуду Чернігівської області ОСОБА_3 засуджений за ст.185ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України приєднати невідбуте покарання за вироком Чернігівського апеляційного суду від 09.12.2021 року (скільки не вказано) і остаточно до відбуття призначити 4 роки 2 місяці позбавлення волі.

З вироку слідує, що ОСОБА_3 спричинив матеріальної шкоди на таку суму:

-епізод №1 22.12.2021 вчинив таємне викрадення чужого майна, завдавши матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 9968 гривень 35 копійок (золотий ланцюжок вартістю, згідно висновку експерта 8819 гривень 88 копійок та золотий хрестик вартістю 1148 гривень 47 копійок).

Оскільки, викрадення чужого майна, за яке ОСОБА_3 було засуджено вказаним вироком вчинені у 2021 році на загальну суму 9968 гривень 35 копійок, (зокрема епізод №1), то враховуючи, що станом на 01.01.2021 року сума двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян становила 2270 грн., то таке діяння залишається кримінально протиправним.

Відповідно до п. 13 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.537,539КПК України,ст.5,74ч.2КК України, Законом України від 18.07.2024№3886-ІХ, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Привести вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.07.2021 року за ст.190 ч.2, 185 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1, 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки, який вироком Чернігівського апеляційного суду від 09.12.2021 року - вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.07.2021 року скасовано в частині призначеного покарання, визнано винним за ст.185 ч.2, 185 ч.3, 190 ч.2, 70 ч.1 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, строк покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання, в решті вирок залишено без змін, - у відповідність з Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», виключити з вироку посилання на епізоди №№ 2, 3, 5-16, кримінальна караність за які усунута, звільнити від покарання за ч.2 ст190 КК України, в іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок Прилуцького міськрайсуду Чернігівської області від 10.03.2022 року за ст.185 ч.2 КК України, яким ОСОБА_3 засуджено до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України приєднано невідбуте покарання за вироком Чернігівського апеляційного суду від 09.12.2021 року і остаточно до відбуття призначено 4 роки 2 місяці позбавлення волі, залишити без змін.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали направити до Державної установи «Коростенська виправна колонія №71», прокурору, засудженому.

Суддя ОСОБА_7