Дата документу 17.03.2025Справа № 554/9844/24
Провадження № 1-кп/554/126/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2025 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м.Полтаві кримінальне провадження №0000488 від 26.07.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Остер Козелецького району Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей: 2012 та 2013 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

14.06.2023 року Октябрським районним судом м. Полтава за ч.1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 17000 грн. Ухвалою Октябрсысого районного суду м. Полтави від 14.02.2024 року штраф замінено на покарання у виді громадських робіт строком на 240 годин,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та Угоду про визнання винуватості від 13 вересня 2024 року, укладену між прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , -

в с т а н о в и в :

Вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 14.06.2023 року, який набрав законної сили 17.07.2023 року, ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави 14.02.2024 року штраф замінено на покарання у виді громадських робіт строком на 240 годин.

11 березня 2024 року ОСОБА_4 поставлено на облік до Шевченківського РВ філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області та 15.03.2024 ознайомлено з порядком і умовами відбуття покарання у виді громадських робіт, письмово попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 389 ч. 2 КК України за ухилення від відбування покарання, після чого видано направлення до ДУ «Полтавська установа відбування покарань №23» для відпрацювання 240 годин громадських робіт, відповідно до якого засуджений мав приступити до роботи 18.03.2024 року. Однак, ОСОБА_4 до вказаної установи для відбування покарання не з`явився та про причини неявки не повідомив.

20.05.2024 року засудженого письмово попереджено про те, що у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ст. 389 ч. 2 КК України. Цього ж дня ОСОБА_4 повторно видано направлення до КП «Декоративні культури» Полтавської міської ради для відпрацювання 240 годин громадських робіт, відповідно до якого засуджений мав приступити до роботи 22.05.2024. Проте, ОСОБА_4 , будучи належним чином попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 389 ч.2 КК України, до відпрацювання громадських робіт так і не приступив, не виконав встановлені йому обов`язки, не з`явився до місця їх відбуття, а саме до КП «Декоративні культури» Полтавської міської ради та про причини своєї неявки не повідомив.

Таким чином ОСОБА_4 переслідуючи мету ухилитися від відбування покарання, з 20.05.2024 року по 12.09.2024 рік для відбування призначеного вироком суду покарання не з`явився та фактично не приступив до виконання громадських робіт. Станом на 12.09.2024 засудженим ОСОБА_4 , не відбуто 240 години громадських робіт.

Своїми діями ОСОБА_4 умисно порушив порядок та умови відбування покарання, що виразилося у невиконанні призначеного вироком суду покарання, допустивши невихід на громадські роботи без поважних причин, умисно ухилившись від відбування громадських робіт.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст. 389 КК України, як ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

У підготовчому засіданні прокурор, обвинувачений та його захисник просили суд затвердити угоду про визнання винуватості від 13 вересня 2024 року та призначити узгоджену міру покарання.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши обвинуваченого, захисника, думку прокурора та перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди.

Так, згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим віднесене до кримінального проступку, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 добровільно, беззастережно, без примусу та тиску у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення. При цьому сторони погоджуються на призначення покарання останньому за ст. 390-1 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік, відповідно до ст. 59-1 КК України.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови даної угоди про визнання винуватості відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України. Обвинувачений заявив, що він цілком розуміє наслідки затвердження угоди.

Виконавши вимоги ст.ст. 342-348 КПК України, з`ясувавши в учасників судового провадження їх думку щодо можливості затвердження угоди, суд вважає, що угода підлягає затвердженню з ухваленням вироку і призначенням узгодженого сторонами покарання з наступних підстав.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, суд, враховує, що умови Угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 одружений, має на утриманні 2 малолітніх дітей, має постійне місце реєстрації та проживання, непрацевлаштований, раніше судимий, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та щиро розкаявся.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання для обвинуваченого, не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним Кодексом України.

Так, згідно ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості із призначенням обвинуваченому узгодженої в угоді міри покарання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Витрати на залучення експертів та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 373-374, 394, 468-469, 474- 476, 615 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Угоду про визнання винуватості, від 13 вересня 2024 року, укладену між прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 - затвердити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного за вказаним вироком покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 14.06.2023 та ухвали Октябрського районного суду м.Полтави від 14.02.2024 року, згідно з вимогами п.4 ч.1 ст.72 КК України виходячи із співвідношення, що 240 годинам громадських робіт відповідає 30 днів обмеження волі, та остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 30 (тридцять) днів.

Міру запобіжного заходу не обирати.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок суду на підставі угоди може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Октябрський районний суд м.Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1