Справа 127/4854/25
Провадження 1-кс/127/2192/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Вінницького міського суду Вінницької області клопотання слідчого СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), за відсутності фіксації судового розгляду технічними засобами, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання слідчого ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні слідчого перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000344 від 15.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, у зв`язку із чим у органу досудового розслідування постала необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно.

Під час розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що до СУ ГУНП у Вінницькій області надійшла заява громадської організації про те, що група осіб мешканців м. Вінниця, шляхом обману, здійснюють привласнення квартир, які не приватизовані та відсутні в реєстрах нерухомого майна, власники яких перебувають у складних життєвих обставинах, або знаходяться за кордоном, тобто вчиняють шахрайство у особливо великих розмірах.

Крім того, до СУ ГУНП у Вінницькій області надійшла заява від ОСОБА_5 , про те, що ОСОБА_6 спільно із невідомими особами у період часу з серпня 2022 року по листопад 2023 року, шляхом обману заволодів належною їй та її братам квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка їм залишилася після смерті матері, та у подальшому продав вказану квартиру за грошові кошти у сумі 27000 доларів США.

У ході досудового розслідування допитано в якості потерпілого ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які у своїх показаннях зазначили, що до смерті матері ОСОБА_8 , тобто до червня 2021 року вони разом із нею проживали у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , де також було зареєстроване їхнє місце проживання. При цьому ОСОБА_7 продовжував проживати за вказаною адресою і після смерті матері. Також у ОСОБА_5 та ОСОБА_7 є брат по лінії матері ОСОБА_6 , який з ними не проживав. Власником зазначеної квартири, згідно показань ОСОБА_5 та ОСОБА_7 була їхня матір ОСОБА_8 , яка її успадкувала після смерті батька ОСОБА_9 . Після смерті матері ОСОБА_6 вчиняв тиск на ОСОБА_7 , щоб останній з`їхав з квартири. У подальшому в листопаді 2023 року їм стало відомо від сусідів, що невідомі особи вивозять речі з квартири. Приїхавши до вказаної квартири, новим власником було їм показано документи на продаж цієї квартири ОСОБА_6 .

З метою огляду реєстраційної справи за об`єктом нерухомого майна № 020, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , слідчим 20.05.2024 проведено огляд інтернет сайту https://register.minjust.gov.ua/, у ході якого виявлено документи, які були підставою перереєстрації зазначеної квартири на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та у подальшому на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зокрема серед зазначених документів виявлено копію двох аналогічних свідоцтв про право власності на зазначену квартиру, які датовані однією датою «18.03.1993» та видані згідно одного рішення від 18.03.1993 «№ 179», проте у даних свідоцтвах зазначені різні власники квартири, в одному з яких ОСОБА_8 , в іншому ОСОБА_6 . Крім того, виявлено копію двох аналогічних листів-повідомлень КП «ВМБТІ», які датовані однією датою з одним номером «21.07.23 №2569», проте у даних листах-повідомленнях знову ж таки зазначені різні власники квартири, в одному з яких ОСОБА_8 , в іншому ОСОБА_6 .

Також, серед документів реєстраційної справи виявлено копію договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 31.10.2023, який посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_10 . Продавцем у зазначеному договорі є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а покупцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, у даному договорі зазначено, що: «відчужувана квартира належить продавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 18 березня 1993 року виконкомом Вінницької міської Ради народних депутатів, згідно рішення від 18 березня 1993 року № 178. Державну реєстрацію права власності на квартиру за «ПРОДАВЦЕМ» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено державним реєстратором Іванівської сільської ради Вінницької області ОСОБА_11 , 23 серпня 2023 року.

На даний момент виникла необхідність в накладенні арешту на квартиру АДРЕСА_1 з метою скасування права на подальше відчуження та розпорядження зазначеним майном, оскільки дане майно є доказом кримінального правопорушення.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України - тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, а пп. 1, 2 ч. 2 названої статті визначено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення.

Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України майно, яке пристосовано або використано як засіб вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права.

Також, згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 170 КПК заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатись таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Частиною 2 статті 172 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Враховуючи вищевикладене, у ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно - квартиру АДРЕСА_1 .

Таким чином, в даному випадку обмеження права власності є розумним і спів розмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

З огляду на викладене, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити.

В судове засідання слідчий не з`явився, однак попередньо суду надано матеріали кримінального провадження та копії документів на обґрунтування клопотання, а також надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність. Клопотання підтримав у повному обсязі.

Відповідно до частини другої статті 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З огляду на вказане, з метою забезпечення арешту майна, власник майна в судове засідання не викликався.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути клопотання у відсутність учасників процесу, відповідно до вимог частини першої та другої статті 172 КПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії в судове засідання не з`явились, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Так, згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В силу ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

В рамках кримінального провадження № 0000344 від 15.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, квартира АДРЕСА_1 , оскільки дане майно є предметом кримінального правопорушення.

З огляду на вищенаведене, а також враховуючи те, що квартира АДРЕСА_1 , є предметом кримінального правопорушення, може бути використаний як доказ під час досудового розслідування кримінального провадження, з метою з`ясування дійсних обставин події кримінального правопорушення, а також з метою унеможливлення подальшого відчуження, розпорядження вказаного майна на час досудового розслідування та забезпечення схоронності даного майна, тому слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 131, 132, 170, 171, 172, 174, 175 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000344 від 15.04.2024 на квартиру АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), шляхом заборони розпоряджання та здійснення будь-яких реєстраційних дій, що стосуються зазначеного майна.

Виконання та контроль за виконанням ухвали суду покласти на слідчого СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 .

Зобов`язати слідчого повідомити заінтересованих осіб про накладання арешту на вищевказане майно.

Арешт майна може бути скасований підозрюваним, обвинуваченим, їх захисником, законним представником, іншим власником або володільцем майна, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, за їх клопотанням до суду про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя