Провадження № 1-кс/947/4265/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000006 від 03.01.2025 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піщана Балтського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, майстра лісу Лісничівського лісництва Балтського лісового відділення філії «Південний лісовий офіс» ДСГП «Ліси України», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. ст. 27 ч. 4 ст. 246 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000006 від 03.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 246 КК України.

Відповідно до ст. 50 Конституції України, кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Статтею 66 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

У відповідності до статті 1 Лісового кодексу України, ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Відповідно до статті 4 Лісового кодексу України до лісового фонду України належать усі ліси на території України незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, у тому числі лісові ділянки, захисні насадження лінійного типу площею не менше 0,1 гектара, інші лісовкриті землі.

До лісового фонду України не належать:

-зелені насадження в межах населених пунктів (парки, сади, сквери, бульвари тощо), які не віднесені в установленому порядку до лісів;

-окремі дерева і групи дерев, чагарники на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках;

-самозалісені ділянки у межах населених пунктів з деревами, середній вік яких менше 30 років, та самозалісені ділянки в межах охоронних зон об`єктів енергетики, магістральних теплових мереж, магістральних трубопроводів та інших лінійних об`єктів інфраструктури.

Статтею 19 Лісового кодексу України передбачено, що постійні лісокористувачі зобов`язані дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення.

Статтею 86 Лісового кодексу України встановлено, що організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб. Власники лісів і постійні лісокористувачі зобов`язані розробляти та проводити в установлений строк комплекс протипожежних та інших заходів, спрямованих на збереження, охорону та захист лісів.

Відповідно до ст.89 Лісового кодексу України охорону і захист лісів на території України здійснюють державна лісова охорона, яка діє у складі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань лісового господарства, підприємств, установ і організацій, що належать до сфери їх управління, та лісова охорона інших постійних лісокористувачів і власників лісів.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 105 Лісового кодексу України передбачено, що відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 67, ч. 1 ст. 69 Лісового кодексу України, заготівля деревини може здійснюватися у порядку спеціального використання лісових ресурсів; спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно.

Згідно з п.п. 2, 3 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого Постановою КМУ № 761 від 23.05.2007, лісорубний або лісовий квиток є основним документом, на підставі якого: здійснюється спеціальне використання лісових ресурсів; ведеться облік дозволених до відпуску запасів деревини та інших продуктів лісу, встановлюються строки здійснення лісових користувань та вивезення заготовленої продукції, строки і способи очищення лісосік від порубкових решток, а також облік природного поновлення лісу, що підлягає збереженню; ведеться облік плати, нарахованої за використання лісових ресурсів; лісорубний квиток видається органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, територіальними органами Держлісагентства на заготівлю деревини під час проведення рубок головного користування на підставі затвердженої в установленому порядку розрахункової лісосіки; видача лісорубного та лісового квитків здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 10.12.2004 № 17 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля», кримінальна відповідальність за незаконну порубку лісу (ст. 246 КК України) настає у випадках, коли остання здійснювалася з порушенням нормативних актів, які регулюють порядок порубки дерев і чагарників, у лісах, захисних та інших лісових насадженнях (якщо при цьому заподіяно істотну шкоду), або в заповідниках чи на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах.

Зокрема, визнається незаконною порубка дерев і чагарників, вчинена: без відповідного дозволу; за дозволом, виданим із порушенням чинного законодавства; до початку чи після закінчення установлених у дозволі строків; не на призначених ділянках чи понад установлену кількість; не тих порід дерев, які визначені в дозволі; порід, вирубку яких заборонено.

Відповідно до п. «з» ч. 2 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25.06.1991 № 1264-XII, відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні у самовільному спеціальному використанні природних ресурсів.

Відповідно до Положення «Про державну лісову охорону», затвердженого Постановою КМУ № 976 від 16.09.2009 року, керівник, головний лісничий, інженери відділу (сектору) всіх категорій, лісничий, помічник лісничого, старший майстер лісу, майстер лісу підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Держлісагенствами, входять до складу державної лісової охорони.

Відповідно до статті 2 "Положення про державну лісову охорону", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 976 від 16.09.2009 (далі- Положення), метою діяльності держлісохорони, лісової охорони інших постійних лісокористувачів та власників лісів є здійснення правових, лісоохоронних та інших заходів, спрямованих на збереження, розширене відтворення, невиснажливе використання лісових ресурсів та об`єктів тваринного світу.

Основними завданнями держлісоохорони, згідно з Положенням «Про державну лісову охорону» є здійснення контролю за додержанням вимог лісового та мисливського законодавства, забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу, запобіганням злочинам і адміністративним правопорушенням у сфері лісового та мисливського господарства, а також використання лісових ресурсів і мисливських тварин, організація та координація заходів з охорони державного мисливського фонду.

Відповідно до посадової інструкції, майстер лісу філії «Південний лісовий офіс» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» у своїй діяльності керується положенням «Про державну лісову охорону», постановами, розпорядженнями, наказами вищих органів у системі управління та керівництва філії, діючими інструкціями, нормативними документами, стандартами та технічними умовами, що стосуються лісогосподарської та природоохоронної діяльності філії, а також даною посадовою інструкцією.

Відповідно до наказу директора філії «Південний лісовий офіс» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» № 58-К від 28.06.2024 року ОСОБА_4 призначений на посаду майстра лісу Лісничівського лісництва Балтського лісового відділення філії «Південний лісовий офіс» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», та відповідно до ст. 2 ч. 1 Закону України "Про державний захист суддів, працівників апарату суду і працівників правоохоронних органів" та "Положення про державну лісову охорону", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 976 від 16.09.2009, є працівником правоохоронного органу, який у своїй діяльності повинен суворо дотримуватися вимог Конституції України, законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, Положенням та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно Наказу директора філії «Південний лісовий офіс» ДСГП «Ліси України» № 53 від 16.07.2024 «Про закріплення лісових обходів (майстерських дільниць)» за матеріально - відповідальними особами» за майстрами лісу закріплені лісові обходи (майстерські дільниці), а саме за майстром лісу ОСОБА_4 закріплено майстерку дільницю № 8 Лісничівського лісництва, за якою закріплено лісові квартали №№ 55,56,57,58,59,60,61,62,63,64,65 урочища «Лабушна».

Досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно наприкінці червня 2024 року (більш точну дату та час в ході проведення досудового розслідування встановити не представилось можливим) ОСОБА_7 (обвинувальний акт відносно якого направлено до суду) будучи представником влади, перебуваючи на посаді майстра лісу філії «Південний лісовий офіс» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», яка має статус працівника правоохоронного органу,усупереч інтересам служби та вимогам ч. 1 ст. 69, ч. 8 ст. 70 Лісового Кодексу України, з метою незаконного збагачення та отримання матеріальних благ, шляхом скоєння злочину проти довкілля, розробив план злочинної діяльності, пов`язаної з незаконною порубкою дерев у лісі, перевезенням, зберіганням та збутом незаконно зрубаних дерев на території філії «Південний лісовий офіс» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».

Так, ОСОБА_7 організував та керував незаконною порубкою дерев у лісах, приймав участь у незаконній порубці, перевезенні, зберіганні, збуті незаконно зрубаних дерев, що спричинили тяжкі наслідки, вчинені організованою групою з членами організованої групи ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 (обвинувальний акт відносно яких направлено до суду) на ділянках лісу у лісових кварталах 55 та 63 Лісничівського лісництва Балтського лісового відділення, які відносяться до майстерської дільниці № 8 Лісничівського лісництва.

Розуміючи, що реалізація злочинного плану, направленого на систематичну незаконну порубку, перевезення, зберігання та реалізацію незаконно зрубаних дерев на території філії «Південний лісовий офіс» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», потребує залучення інших осіб, ОСОБА_7 наприкінці серпня 2024 року, запропонував майстру лісу Лісничівського лісництва ОСОБА_4 ,взяти участь (шляхом надання дозволу, вказівок, порад, усуненням перешкод, завчасного попередження про перевірки, тощо) незаконній порубці дерев у лісових насадженнях на території лісових кварталів № № 55 та 63 Лісничівського лісництва (які закріплені за майстерською дільницею №8). Вказаний злочинний умисел ОСОБА_7 реалізовував спільно з вказаними членами організованої групи, яким довів до відому свій злочинний план, та які дали свою добровільну згоду на участь разом з ним у протиправній діяльності. ОСОБА_4 підтримував спілкування та взаємодію лише з ОСОБА_7 , шляхом надання дозволу, вказівок, порад, усуненням перешкод, завчасного попередження про перевірки, тощо, не будучи обізнаним про розподіл ролей та умови діяльності організованої групи очолюваної ОСОБА_7 , але знаючи про її діяльність протиправну на підзвітних йому ділянках лісу.

Після чого, ОСОБА_7 розподілив між членами організованої групи ( ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_8 ) ролі та функції кожного з співучасників. Згідно зі злочинним планом і розподілом функцій між членами організованої групи кожний з її учасників виконував відведені йому функції, причому до ОСОБА_4 , ОСОБА_7 свій план не доводив, а за його посібництво: надання дозволу на незаконну порубку, надання порад, - обіцяв передавати частину з виручених грошових коштів від збуту незаконно зрубаних дерев.

Так, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді майстра лісу філії «Південний лісовий офіс» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», що має статус правоохоронного органу, та який згідно посадових обов`язків зобов`язаний здійснювати контроль за правильністю лісокористування, перевіряти додержання лісозаготівельниками та іншими лісокористувачами правил відпуску лісу на пні, правил рубання лісу, та інших видів користування лісом, вживати заходів до усунення виявлених порушень, давати вказівки робітникам щодо усунення порушень лісового законодавства, встановленого порядку ведення лісового господарства і лісокористування, не зважаючи на ті обставини, що він є посадовою особою, ігноруючи надані йому повноваження, після того, як йому стало відомо, що підписані договори про надання лісозаготівельних послуг рубки формування і оздоровлення лісів№0414 та№ 0333, повідомив про це ОСОБА_7 та визначив з ОСОБА_7 на лісосіках конкретні частини лісосіки, де йому можна протиправно рубати дерева, та не вживав заходи реагування, усував перешкоди, та постійно передавав інформацію ОСОБА_7 щодо діяльності органів екологічного контролю, правоохоронних органів, що забезпечувало безпеку викриття незаконної діяльності правоохоронними органами та уникнення контролю і реагування з боку органів місцевої влади, а також підшукував покупців незаконно зрубаного лісу.

Так, в середині вересня 2024 року, однак не раніше 12.09.2024,

ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 , погодившись надавати поради, рекомендації в тому числі щодо можливих місць незаконної порубки, будучи посадовою особою, майстром лісу Лісничівського лісництва Балтського лісового відділення філії «Південний лісовий офіс» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», та, згідно зі ст. 2 ч. 1 Закону України "Про державний захист суддів, працівників апарату суду і працівників правоохоронних органів" та "Положення про державну лісову охорону", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 976 від 16.09.2009 року, будучи працівником правоохоронного органу, дізнавшись, що вже підписаний ДСГП «Ліси України» в особі директора філії «Південний лісовий офіс» ОСОБА_10 та ФОП « ОСОБА_11 » договір № 0414 про надання лісозаготівельних послуг рубки формування і оздоровлення лісів на території виділу 8 кварталу 55 Лісничівського лісництва (який закріплений за майстерською дільницею №8), і відповідно, дозволена ФОП « ОСОБА_12 » здійснення вибіркової санітарної порубки і порубка деревини у цьому виділі не викличе підозр і не буде викрита, підказав ОСОБА_7 місце для незаконної вирубки дерев на території виділу 8 кварталу 55Лісничівського лісництва Балтської лісового відділення філії «Південний лісовий офіс» ДСГП «Ліси України», а саме земельні ділянки урочища «Лабушна» Балтської територіальної громади Подільського району.

Приступивши до реалізації кримінально протиправного наміру

ОСОБА_7 , з урахуванням отриманої інформації ОСОБА_13 , діючи умисно, відповідно до плану злочинної діяльності з членами організованої групи ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , та за попередньою змовою з ОСОБА_4 , в денний час доби, в період часу з середини вересня 2024 року і протягом десяти днів з того часу знаходячись на території земельної ділянки філії «Південний лісовий офіс» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», поблизу природного заповідника ОСОБА_14 за географічними координатами: початок 48.043708 північної широти та 29.662712 східної довготи та закінчується координатами 48.046027 північної широти та 29.661187 східної довготи,використовуючи заздалегідь заготовлені бензопили, сокири, здійснили порубку 53 дерев, відділивши стовбури дерев від їх коріння, а саме: дерев породи дуб та інших порідз діаметром у корі біля шийки, чим спричинили шкоду державі на загальну суму 1106131грн. 89 коп.

В свою чергу ОСОБА_4 , перебуваючи в вересні 2024 року, в тому числі і в період часу з середини вересня 2024 року і протягом десяти днів з того часу на своєму робочому місці: ділянках лісу урочища «Лабушна», де відбувалися приймання та відпуск деревини в тому числі і у виділі 8 кварталу 55 Лісничівського лісництва, спостерігав протиправну діяльність ОСОБА_7 разом з іншими членами організованої групи та не зупиняв їх протиправні дії, не заважав їм.

Після порубки дерев, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 , та

ОСОБА_8 , перебуваючи на тій же ділянці лісу, розпиляли спиляні дерева на дрова «метрівки», довжиною стовбура по метру, завантажили на автомобіль марки «УАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та здійснили перевезення деревини та збут 8 (восьми) складометрів деревини ОСОБА_15 біля подвір`я за адресою: Одеська область, Подільський район, м. Балта, вул. Госпітальєрів (Ломоносова), 116а, отримавши за це від ОСОБА_15 12 800 гривень, а також здійснили збут іншим особам за ціною 1700 гривень за складометр, отримуючи за це грошову винагороду в невстановленому розмірі.

В подальшому, ОСОБА_7 при невстановлених обставинах передавав частину отриманих від збуту деревини грошових коштів ОСОБА_4 .

Внаслідок вчинення за ОСОБА_16 , вищевказаних протиправних дій ОСОБА_7 , членами організованої групи, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у період часу з середини вересня 2024 року і протягом десяти днів з того часу на лісовій ділянці за географічними координатами: початок 48.043708 північної широти та 29.662712 східної довготи та закінчується координатами 48.046027 північної широти та 29.661187 східної довготи, державі завдано матеріальну шкоду на суму 1106131грн. 89 коп., що перевищує шістдесят неоподаткованих мінімумів громадян та є тяжкими наслідками.

Так, в середині вересня 2024 року, однак не раніше 16.09.2024,

ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 , погодившись надавати поради, рекомендації в тому числі щодо можливих місць незаконної порубки, будучи посадовою особою, майстром лісу Лісничівського лісництва Балтського лісового відділення філії «Південний лісовий офіс» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», та, згідно зі ст. 2 ч. 1 Закону України "Про державний захист суддів, працівників апарату суду і працівників правоохоронних органів" та "Положення про державну лісову охорону", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 976 від 16.09.2009 року, будучи працівником правоохоронного органу, діючи умисно, використовуючи службове становище всупереч інтересам служби, дізнавшись, що вже підписаний ДСГП «Ліси України» в особі директора філії «Південний лісовий офіс» ОСОБА_10 та ФОП « ОСОБА_11 » договір № 0333 про надання лісозаготівельних послуг рубки формування і оздоровлення лісів на території виділу 17 кварталу 63 Лісничівського лісництва (який закріплений за майстерською дільницею №8), і відповідно, дозволена ФОП « ОСОБА_12 » здійснення вибіркової санітарної порубки і порубка деревини у цьому виділі не викличе підозр і не буде викрита, підказав ОСОБА_7 місце для незаконної вирубки дерев на території виділу 17 кварталу 63Лісничівського лісництва Балтської лісового відділення філії «Південний лісовий офіс» ДСГП «Ліси України», а саме земельні ділянки урочища «Лабушна» Балтської територіальної громади Подільського району.

Приступивши до реалізації кримінально протиправного наміру ОСОБА_7 , з урахуванням отриманої від ОСОБА_13 інформації, діючи умисно, відповідно до плану злочинної діяльності з членами організованої групи ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , та за попередньою змовою з ОСОБА_4 , в денний час доби, в період часу з кінця вересня 2024 початку жовтня 2024 року до 15.10.2024, знаходячись на території земельної ділянки філії «Південний лісовий офіс» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», поблизу природного заповідника Діброва Лабушна поблизу с. Козацьке Балтської територіальної громади Подільського району Одеської області на лісових ділянках за географічними координатами: початок 48.024205 північної широти та 29.653712 східної довготи та закінчується координатами 48.025385 північної широти та 29.655578 східної довготи, використовуючи заздалегідь заготовлені бензопили, сокири, здійснили порубку 67 дерева, відділивши стовбури дерев від їх коріння, чим спричинили шкоду державі на загальну суму 942 184 грн. 65 коп.

Після порубки дерев, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 , перебуваючи на тій же ділянці лісу, розпиляли спиляні дерева на дрова «метрівки», довжиною стовбура по метру, завантажили на автомобіль марки «УАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та здійснили перевезення деревини та збут 8 (восьми) складометрів деревини ОСОБА_15 біля подвір`я за адресою: Одеська область, Подільський район, м. Балта, вул. Госпітальєрів (Ломоносова), 116а, отримавши за це від ОСОБА_15 12 800 гривень.

В свою чергу ОСОБА_4 , перебуваючи в вересні 2024 року, в тому числі і в період часу з кінця вересня 2024 початку жовтня 2024 року на своєму робочому місці: ділянках лісу урочища «Лабушна», де відбувалися приймання та відпуск деревини в тому числі і у виділі 17 кварталу 63 Лісничівського лісництва, спостерігав протиправну діяльність ОСОБА_7 разом з іншими членами організованої групи та не зупиняв їх протиправні дії, не заважав їм.

В подальшому, ОСОБА_7 при невстановлених обставинах передавав частину отриманих від збуту деревини грошових коштів ОСОБА_4 .

Зазначеними діями ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в період часу з кінця вересня 2024 початку жовтня 2024 року до 15.10.2024, на лісовій ділянці за географічними координатами: початок 48.024205 північної широти та 29.653712 східної довготи та закінчується координатами 48.025385 північної широти та 29.655578 східної довготи,заподіяно навколишньому природньому середовищу шкоду в розмірі 942 184 грн. 65 коп., що у шістдесят і більше разів перевищує неоподатковані мінімуми доходів громадян та є тяжкими наслідками.

За вищевикладених обставин, 20.03.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 246 КК України, за кваліфікуючими ознаками: пособництво в незаконній порубці дерев у лісах, перевезенні, збут незаконного зрубаних дерев, вчиненій за попередньою змовою групою осіб, що спричинили тяжкі наслідки, вчинене повторно.

Сторона обвинувачення звертається з клопотанням про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи його наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 тяжкого злочину, характером такого кримінального правопорушення та наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують на неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В судовому засіданні:

-прокурор вимоги поданого клопотання підтримав та просив його задовольнити. Крім того, просив звернути увагу на розмір майнової шкоди, спричиненої внаслідок ймовріного вчинення кримінальних правопорушень за обставинами даного кримінального провадження.

-захисник підозрюваного заперечувала проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях. Так, адвокат ОСОБА_5 вважає, що як і підозра, повідмолена ОСОБА_4 , так і клопотання про застосування запобіжного заходу є необгрунтованими. Крім того, розмір нібито завданих збитків не підтверджується належними доказами. Також захисник стверджувала про недоведеність існування ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, зауважила, що розмір застави, запропонований стороною обвинувачення є непомірним для ОСОБА_4 , з огляду на його майновий стан. З урахуванням вищевикладеного у сукупності, захисник просила відмовити у задоволенні клопотання слідчого у повному обсязі, а у разі застосування запобіжного заходу застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Долучила письмові заперечення з додатками, які просила врахувати.

-підозрюваний з підозрою не згоден, щодо запобіжного заходу підтримав думку захисника.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

20.03.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 246 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення стороною обвинувачення підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження: протоколом огляду місця події, згідно якого було зафіксовано поблизу природного заповідника Діброва Лабушна Балтської територіальної громади Подільського районуза географічними координатами початок 48.043708 північної широти та 29.662712 східної довготи та закінчується координатами 48.046027 північної широти та 29.661187 східної довготи 245 метрів над рівнем моря наявність 53свіжоспилених пнів, утворених внаслідок спилювання ланцюговою пилою сироростучих та сухих дерев породи дуб та ясен; протоколом огляду місця події, згідно якого було зафіксовано поблизу природного заповідника Діброва Лабушна Балтської територіальної громади Подільського районуна лісових ділянках за географічними координатами: початок 48.024205 північної широти та 29.653712 східної довготи та закінчується координатами 48.025385 північної широти та 29.655578 східної довготи, наявність 67 свіжоспилених пнів, утворених внаслідок спилювання ланцюговою пилою сироростучих та сухих дерев породи дуб та ясен;розрахунком розміру шкоди, заподіяного лісу, здійсненого Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), яка складає 1078222 грн. 29 коп.; розрахунком розміру шкоди, заподіяного лісу, здійсненого Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), яка складає 939 959 грн. 46 коп.; висновком експерта № 24-6217 ОНДІСЕ від 13.12.2024 судової інженерно - екологічної експертизи, яким встановлено розміри шкоди, заподіяної лісу, внаслідок незаконного вирубування 1) 53-х дерев, а саме: 1 10 6131, 89 грн; 2) 67-ми дерев 942 184, 65 грн; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , який пояснив, що на початку вересня замовив по телефону дрова у ОСОБА_7 , який 16.09.2024 та 30.09.2024 привіз йому автомобілем марки «УАЗ» 8 складометрів дров у м. Балту разом з іншим чоловіком на ім`я ОСОБА_17 ; протоколом про результати проведення візуального спостереження за 30.09.2024, в ході якого фіксується, як 30.09.2024 автомобіль марки УАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 з пасажирами: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , під`їхав до ділянки лісу за координатами: 48.027231,29.654571 (63 квартал Лісничівського лісництва), на ділянці лісу присутній ОСОБА_4 і надалі на цій ділянці виконується порубка дерев: спил і розпилювання стовбура на метрові колоди здійснює ОСОБА_8 , йому допомагають носити, складати та завантажувати дрова до автомобіля марки УАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ; фіксуються обставини зустрічі на вказаній ділянці лісу ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 із ОСОБА_4 ; після завантаження дров у автомобіль УАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 разом із ОСОБА_9 поїхали за адресою: м. Балта, вул. Ломоносова, 116А, де біля подвір`я розвантажили дрова і склали біля подвір`я; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 ; розсекреченими матеріалами НСРД.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри, слідчий суддя враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

На переконання слідчого судді, дії, у ймовірному вчиненні яких наразі підозрюється ОСОБА_4 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 246 КК України, тобто є кримінально- караними. Тому немає підстав для висновків, що такі дії не можуть становити жодного злочину. Водночас, описана у клопотанні слідчого та повідомленні про підозру фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими матеріалами досудового розслідування вказують на наявність вагомих доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з відповідним кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 246 КК України, і такі докази є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно слідчий суддя відхиляє доводи захисту щодо необгрунтованості повідомленої ОСОБА_4 підозри.

Вказані заперечення захисника підлягають перевірці стороною обвинувачення під час досудового розслідування та оцінці суду, у випадку надходження до нього обвинувального акта, водночас, відповідні доводи, на цьому етапі кримінального провадження, на переконання слідчого судді не спростовують висновків щодо обґрунтованості підозри, тобто не виключають обставин, які вказують на ймовірну причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 246 КК України.

Разом із тим, слідчий суддя зазначає, що на цьому етапі провадження він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності чи достовірності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є ймовірною та встановлених обставин достатньо для виправдання подальшого розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження з ціллю висунення обвинувачення або спростування підозри.

Крім того, слідчий суддя також звертає увагу сторонни захисту, що питання обґрунтованості пред`явленої ОСОБА_4 підозри може бути предметом окремого розгляду в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

При розгляді клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя бере до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 246 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні такого кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, з огляду на те, що підозрюваний ознайомлений з відповідним клопотанням про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відповідними додатками, долученими до нього, в яких наявні протоколи допиту свідків, й відповідно в якому зазначені анкетні дані вказаних осіб, з огляду на ту обставину, що у випадку подальшого направлення відносно підозрюваного ОСОБА_4 обвинувального акту до суду, свідки ймовірно будуть допитуватися безпосередньо судом, слідчий суддя приходить до переконання про достатність підстав для прийняття висновку щодо наявності ризику можливого незаконного впливу з боку підозрюваного на вказаних осіб, з метою зміни ними своїх показів, в цілях подальшого уникнення підозрюваним передбаченої законом відповідальності (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

Слідчий суддя враховує, що в судовому засіданні було встановлено, що є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_4 , займаючи посаду майстра лісу, може бути причетний до пособництва незаконній діяльності, пов`язаній з вирубкою лісу під час воєнного стану, використовуючи ті обставини, що в країні можливості контролюючих органів щодо моніторингу незаконної вирубки лісів є обмеженими. При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що шкода, заподіяна лісам надмірними несанкціонованими рубками може призвести до істотних, непорівнянних із вигодами від продажу деревини, а умисне знищення національного зеленого ресурсу України несе реальну загрозу, оскільки може становити небезпеку лісам, людям і живій природі та завдає мільйонних збитків економіці держави, що неприпустимо в умовах війни.

Таким чином, з огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 246 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Так, у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010р., суд зазначив: «п.78. Гарантії передбачені п. 3 статті 5 Конвенції покликані забезпечить не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, вказана сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, чи дій проти поручителів, у випадку його відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. П. 80. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого».

Така ж позиція щодо помірності розміру грошової застави міститься і в рішенні по справі «Єлоєв проти України»: «Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватись слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами зокрема є майновий та сімейний стан підозрюваного. Європейський суд з прав людини, неодноразово наголошував на тому, що непомірний розмір застави з статками (майновим станом) підозрюваного, є лише формальним виконанням вимог Європейської конвенції з прав людини, тому у своїх рішення суди повинні керуватись також розмірами прибутків підозрюваного. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, що загроза її втрати утримувало підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язків, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людяного проживання».

Як вбачається з наявних у слідчого судді матеріалів, які долучені стороною обвинувачення в обґрунтування поданого клопотання, ОСОБА_4 інкримінується можливе пособництво у незаконній діяльності, пов`язаній з вирубкою лісу під час воєнного стану, за умов обмеженості можливостей контролюючих органів щодо моніторингу незаконної вирубки лісів.

Так, зокрема показами наданих іншими підозрюваними (протоколи допитів яких долучені до клопотання) та копією протоколу про результати спостереження за особою від 28.10.2024, у тому числі, підтверджується ймовірна причетність ОСОБА_4 до вищевказаної кримінально-караної діяльності.

При цьому, слідчий суддя також враховує, що ОСОБА_4 займає посаду майстра лісу Лісничівського лісництва Балтського лісового відділення філії «Південний лісовий офіс» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», та відповідно до ст. 2 ч. 1 Закону України "Про державний захист суддів, працівників апарату суду і працівників правоохоронних органів" та "Положення про державну лісову охорону", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 976 від 16.09.2009, є працівником правоохоронного органу, який у своїй діяльності повинен суворо дотримуватися вимог Конституції України, законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, Положенням та іншими нормативно-правовими актами.

Крім того, слідчий суддя наголошує, що згідно доводів прокурора, у даному кримінальному провадженні внаслідок вчинення кримінальних правопорушень заподіяна майнова шкода державі.

Так, згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, між тим згідно зазначеної статті у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину та покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вказані розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен враховувати положення ст. ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя при визначенні розміру застави, враховує те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого в умовах воєнного стану та пов`язаного незаконною порубкою лісу, незаконним перевезенням, зберіганням та збутом лісу, розмір завданої шкоди та неправомірної вигоди, ймовірно систематично отримуваної в результаті здійснення таких дій, а також майновий стан підозрюваного, та вважає що встановлені обставини слугують такими виключними випадками, які на підставі вищевикладених вимог ч. 5 ст. 182 КПК України дозволяють при визначені застави вийти за межі її розміру, передбаченому законом для осіб, підозрюваних у вчинені тяжких злочинів.

Слідчий суддя враховуючи викладені обставини, прийшов до висновку, що відносно підозрюваного є доцільним застосування запобіжного заходу з призначенням застави у розмірі 133 (сто тридцять три) розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 402 724 (чотириста дві тисячі сімсот двадцять чотири) гривні.

В цьому розрізі, слідчий суддя зауважує, що вказаний розмір застави буде співвідноситися із розміром заподіяної майнової шкоди.

На думку слідчого судді, саме вказаний розмір застави буде в повній мірі гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного, у випадку її внесення, під загрозою звернення вказаного розміру застави в дохід держави за наявності відповідних для цього підстав (ч. 8 ст. 182 КПК України).

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193-194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 19.05.2025, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 133 (сто тридцять три) розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 402 724 (чотириста дві тисячі сімсот двадцять чотири) гривні.

Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 строком до 19.05.2025, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. прибувати до слідчого, прокурора та/або суду за першою вимогою;

2. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3. утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні (щодо обставин даного кримінального провадження);

4. здати на зберігання до ГУ ДМС в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1