Справа № 545/3078/24
Провадження № 1-кп/545/291/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2025 рокум. Полтава

Полтавський районний суд м. Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000238 від 16.06.2024 року за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Полтава, Полтавської області, українець, громадянин України, із вищою освітою, одружений, має на утримані двох малолітніх синів: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тимчасово не працює, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 29.04.2024 Октябрським районним судом м. Полтава за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.;

у скоєні кримінальних правопорушеннях передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 ККУкраїни,-

ВСТАНОВИВ:

Установлено, що згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

За ч. 4 ст. 15 даного Закону особа, яка бажає отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії чи типу, зобов`язана пройти медичний огляд, підготовку або перепідготовку відповідно до типової -навчальної програми, успішно скласти теоретичний і практичний іспити. Порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 15 цього ж Закону, теоретичний і практичний іспити для отримання права на керування транспортними засобами відповідної категорії складаються в територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України, та в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

У свою чергу за ч. 9 ст. 15 зазначеного Закону, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Наведеним положенням кореспондують норми абз. 2 ч. 2 ст. 16 вказаного Закону, за якими водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний - документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Натомість згідно ч. 10 ст. 15 цього Закону забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Всупереч даним положенням законодавства, ОСОБА_4 у лютому 2024 року, з метою отримання можливості керування транспортними засобами, маючи умисел на виготовлення підробленого посвідчення водія, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в телефонній розмові домовився із малознайомим чоловіком про виготовлення посвідчення водія.

У подальшому ОСОБА_4 надіслав за допомогою свого мобільного телефону невстановленій особі фото попереднього посвідчення водія зі своїм зображенням та своїми персональними даними.

Після цього, на початку березня 2024 року ОСОБА_4 у відділенні № 1 ТОВ «Нова пошта», яке розташоване в м. Полтава, отримав від невстановленої особи виготовлений на його замовлення підроблений документ, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_1 , з дозволом керування транспортним засобом категорії «В», видане згідно його змісту 12.03.2024 ТСЦ 8041, бланк якого не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у пособництві в підробленні посвідчення, яке видається установою і яке надає права, з метою його використання, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України.

15.06.2024 близько 13 год. 19 хв. ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючи автомобілем «Вольво» державний номерний знак НОМЕР_2 , під час перевірки у нього документів працівниками поліції на проїжджій частині дороги поблизу Управління патрульної поліції в Полтавській області за адресою с. Розсошенці вул. Кременчуцька 2-Б Полтавського району, пред`явив інспектору СРПП ВП № 2 Полтавського РУП ОСОБА_7 завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 з дозволом керування транспортним засобом категорії «В», видане згідно його змісту, 12.03.2024 ТСЦ 8041, заповнене на ім`я ОСОБА_4 , яке не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу, тобто використав у такий спосіб завідомо підроблений документ.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, тобто у використанні завідомо підробленого документа.

Допитаний у судовому засіданні у якості обвинуваченого ОСОБА_4 свою провину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю, розкаявся та дав суду свідчення про обставини скоєння кримінальних правопорушеннях, як про це викладено в обвинувальному акті. В скоєному щиро розкаюється.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених у вироку, беручи до уваги, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглядає справу у відповідності до ст. 349 КПК України.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження в межах пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст.358 ККУкраїни, які виразилися у пособництві в підробленні посвідчення, яке видається установою, і яке надає права, з метою використання та у використанні завідомо підробленого документа.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується ст. ст. 50, 65 КК України, якими визначено, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Обставиною, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше судимий, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які б його обтяжували, встановлено, що на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 , з урахування положень ч. 1 ст.70 КК України, покарання у вигляді штрафу, оскільки на думку суду призначення йому більш суворого покарання не буде відповідати меті покарання. Призначене покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 370, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст.358 КК України і призначити покарання:

-за ч. 5 ст.27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

-за ч. 4 ст. 358 КК України у виді у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

Вирок від 29.04.2024 року Октябрського районного суду м. Полтава за ч. 1 ст. 309 КК України щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконувати самостійно.

Речові докази: посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,- залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати за проведену технічну експертизу документів № СЕ-19/117-24/10584-ДД від 20.06.2024 у сумі 2650 (дві тисячі шістсот п`ятдесят) грн. 48 коп.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрьського районного суду м. Полтава від 20.06.2024, на посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,- скасувати.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

СуддяОСОБА_8