КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/3232/2025 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 28 січня 2025 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 січня 2025 року задоволено клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 60 діб. Продовжено строк дії, обраного ОСОБА_6 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою - до 28.03.2025 включно.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 , не погодившись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28 січня 2025 року про задоволення клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28.03.2025 року включно. Невідкладно звільнити незаконно обвинуваченого ОСОБА_6 з-під варти.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що суд не послався і не міг послатись на докази, які обґрунтовують та свідчать про існування ризиків та докази для запобігання ризикам, через їх відсутність, що вказує на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення.

Звертає увагу на порушення п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, тяжкість висунутих проти ОСОБА_6 обвинувачень та ризик його переховування чи перешкоджання згадувалися у первинній постанові про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Однак, з плином часу це обґрунтування не змінилося та далі складалося з тих самих шаблонних та стереотипних висновків.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Враховуючи, що стороною захисту не заявлено такого клопотання, яке б узгоджувалося з наведеним положенням ч. 4 ст. 422-1 КПК України щодо участі саме сторін кримінального провадження, а не лише сторони захисту, розгляд даної апеляційної скарги здійснюється без участі сторін.

Вислухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке відноситься до категорії тяжкого злочину.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого, суд першої інстанції посилався на доведеність продовження існування заявлених прокурором ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України та встановив, що відсутні підстави для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів. Таким чином, ОСОБА_6 у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, які хоч і допитані в судовому засіданні, але є його сусідами, а тому може впливати на них з метою зміни їх показань, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з такими висновками місцевого суду, враховуючи, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, про високу імовірність настання ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, свідчать обставини встановлені судом першої інстанції та які характеризують особу обвинуваченого. Наведені ризики обґрунтовані та підтверджуються тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, що спричинило смерть людини, також обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення інших злочинів, у кримінальному провадженні не досліджено усі докази.

Посилання захисника на те, що відсутні докази, які обґрунтовують та свідчать про існування ризиків та докази запобігання ризикам, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України об*єктивно вбачається з матеріалів даного кримінального провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що прокурором доведено продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою жодним чином не зменшились і в сукупності з даними про особу обвинуваченого на даному етапі провадження, вказують на наявність підстав для продовження строку дії обраного йому запобіжного заходу.

На переконання колегії суддів клопотання прокурора є вмотивованим, а суд першої інстанції достатньо врахував всі обставини, надав їм правильну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про неможливість на даний час застосування до обвинуваченого будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи, що будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не встановлено, колегія суддів за наслідками апеляційного розгляду, вважає за необхідне ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 28 січня 2025 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4