ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 635/9846/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/2515/24 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: в порядку виконання судових
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі всіх інших учасників по даній справі, належним чином повідомлених про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 16 09 2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою задоволено подання в.о. начальника державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_9 відносно ОСОБА_7 .

Засудженого ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання, призначеного вироком від 18 12 2023 року Московського районного суду м. Харкова за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Постановлено вважати ОСОБА_7 засудженим за вироком від 18 12 2023 року Московського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 3 років обмеження волі.

Відповідно до ст. 72, ч. 3 ст. 74 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання у виді обмеження волі, визначеного даною ухвалою, покарання у виді позбавлення волі, відбуте ним за вироком від 18 12 2023 року Московського районного суду м. Харкова, з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.

Відповідно до частини 2 статті 57 КВК України направлено ОСОБА_7 до місця відбування покарання у виді обмеження волі у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі та звільнено з-під варти при прибутті до місця відбування покарання.

Строк покарання у виді обмеження волі постановлено обчислювати з дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

Відповідно до статті 58 КВК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання у виді обмеження волі час слідування під вартою до виправного центру за правилами, передбаченими у статті 72 КК України, - з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 16 09 2024 року в частині призначення йому фактичного відбування покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 22 02 2023 року, згідно якого останній був звільнений від відбування покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Вказує, що оскільки іспитовий строк згідно вищевказаного вироку не було скасовано у встановленому законом порядку, а невідбутий строк за даним вироком було приєднано у зв`язку із скоєнням кримінального правопорушення, яке було декриміналізовано, то підстав відбувати покарання згідно вироку Московського районного суду м. Харкова від 18 12 2023 року згідно правил ст. 71 КК України немає, оскільки немає факту скоєння ним нового злочину протягом іспитового строку.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції засуджений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 просили про задоволення апеляційної скарги та про звільнення засудженого від відбування покарання, призначеного вироком Московського районного суду м. Харкова від 22 02 2023 року на підставі ст. 75 КК України.

Прокурор у кримінальному провадженні заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , вважаючи рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого та його захисника, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, в.о начальника ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» звернувся до суду з поданням відносно засудженого ОСОБА_7 , в якому просив суд вирішити питання про звільнення останнього на підставі ч. 2 ст. 74 КК України від відбування покарання відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», від 18.07.2024р. за №3886-IX.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 09 2024 року задоволено подання в.о. начальника державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_9 відносно ОСОБА_7 .

Засудженого ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання, призначеного вироком від 18 12 2023 року Московського районного суду м. Харкова за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Постановлено вважати ОСОБА_7 засудженим за вироком від 18 12 2023 року Московського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 3 років обмеження волі.

Відповідно до ст. 72, ч. 3 ст. 74 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання у виді обмеження волі, визначеного даною ухвалою, покарання у виді позбавлення волі, відбуте ним за вироком від 18 12 2023 року Московського районного суду м. Харкова, з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.

Задовольняючи подання та звільняючи засудженого від призначеного йому покарання за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі за вироком Московського районного суду м. Харкова від 18 12 2023 року, суд посилаючись на вимоги Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09 08 2024 року, констатував, що вартість викраденого ОСОБА_7 майна склала 2000 гривень, тобто є такою, що не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становив в 2023 році 2648 грн.

Крім того, зазначив, що оскільки ОСОБА_7 відбуває покарання за сукупністю вироків, у тому числі за вироком Московського районного суду від 22 02 2023 року, яким його засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років обмеження волі, вказане покарання не відбув, а підстави для звільнення його від відбування цього покарання на підставі ст. 74 КК України відсутні, то остаточне покарання призначене ОСОБА_7 за вироком від 18 12 2023 року підлягає зменшенню до 3 років обмеження волі із зарахуванням на підставі ст. 72 КК України відбутого покарання у виді позбавлення волі.

Проте, колегія судді не погоджується з таким рішення суду, з огляду на наступне.

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 ст. 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Встановлені судом першої інстанції обставини у справі свідчать, що ОСОБА_7 відбуває покарання призначене за вироком Московського районного суду м. Харкова від 18 12 2023 року, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції констатував, що вартість викраденого засудженим ОСОБА_7 майна за ст. 185 КК України становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день вчинення правопорушення.

Тобто констатації підлягає факт необхідності звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання за ч. 4 ст.185 КК України у зв`язку із усуненням караності вказаного діяння.

Відтак, висновки суду першої інстанції про задоволення подання установи виконання покарань стосовно засудженого ОСОБА_7 , щодо звільнення останнього від призначеного судом покарання за ч. 4 ст.185 КК України, є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону.

Що ж стосується доводів засудженого щодо незаконності призначення йому відбування покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 22 02 2023 року у виді 3 років обмеження волі, то колегія суддів вважає їх не позбавленими правових підстав з огляду на наступне.

Як регламентовано пунктом 4 Розділу 2 «Прикінцевих та перехідних положень» особи, які відбувають покарання за сукупністю вироків, у разі звільнення їх від відбування покарання за окремі злочини на підставі пункту 1 цього розділу продовжують відбувати покарання, призначене вироком суду за інші злочини, що входять у сукупність, якщо це покарання ними ще не відбуте.

Так, вироком Московського районного суду Харківської області від 22 02 2023 року ОСОБА_7 було засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Враховуючи, що підставою для застосування правил ст. 71 КК України стало вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення під час іспитового строку, а саме крадіжки 24 08 2023 року щодо якої прийнято рішення про декриміналізацію, правильність якого не заперечуються та не викликає сумнівів, підстави для застосування ст. 71 КК України відпали, а тому ОСОБА_7 слід вважати засудженим до покарання визначеного вироком Московського районного суду м. Харкова від 22 02 2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 3 років обмеження волі, від якого він був звільнений на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 ; самостійне виконання вироку Московського районного суду м. Харкова від 22 02 2023 року та про звільнення засудженого ОСОБА_7 з ДУ « Хролівський виправний центр № 140».

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу засудженого, - задовольнити.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 16 09 2024 року стосовно засудженого ОСОБА_7 , - скасувати.

Подання ДУ «Темнівська ВК (№100) стосовно засудженого ОСОБА_7 , - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від призначеного покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 18 12 2023 року за ч. 4 ст. 185, ст.ст. 71, 72 КК України у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі, у зв`язку з усуненням караності діяння на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вирок Московського районного суду м. Харкова від 22 02 2023 року стосовно ОСОБА_7 , за яким він засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки виконувати самостійно.

Звільнити засудженого ОСОБА_7 з Державної установи «Хролівський виправний центр № 140».

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ _____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4