КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/432/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2024 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

при перегляді у закритому судовому засіданні, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його адвоката ОСОБА_8 , вироку Петрівського районного суду Кіровоградської області від 05 квітня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Млинок Онуфріївського району Кіровоградської області, громадянина України, безробітного, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

-26.03.2018 вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців без конфіскації майна, 08.12.2020 року звільнений по відбуттю строку покарання,

визнано винуватим та засуджено: за ч.3 ст.152 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років; за ч.3 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Ухвалено про стягнення з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 18 400 грн. 10 коп.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж), повторно, поєднаного з проникненням у житло та вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої неповнолітньої особи (зґвалтування).

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , не оспорюючи кваліфікації дій обвинуваченого просить вирок районного суду скасувати з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання: за ч.3 ст.152 КК України у виді 10 років позбавлення волі; за ч.3 ст.186 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 10 років позбавлення волі.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить змінити вирок місцевого суду та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч.3 ст.152 КК України. ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

В своїй апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині обвинувачення його за ч.3 ст.152 КК України та закрити кримінальне провадження, у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведеності його винуватості в суді і вичерпані можливості їх отримати. Також обвинувачений ОСОБА_7 просить його дії перекваліфікувати з ч.3 ст.186 КК України на таємне викрадення чужого майна вказуючи на те, що телефон потерпілої він викрав не помітно для потерпілої ОСОБА_10 , а тому його дії кваліфіковано не правильно.

До початку апеляційного розгляду по суті, попереднім дослідженням матеріалів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 , під час судового слідства суду першої інстанції заявляв про незаконні методи дізнання та досудового розслідування, застосовувані щодо нього працівниками правоохоронних органів ((смт. Петрове) Олександрійський РВП ГУНП в Кіровоградській області).

Працівники поліції при його затриманні у с. Балахівка Петрівського району, звинувачуючи його у вчиненні зґвалтування, спричинили йому тілесні ушкодження, наносили удари в область тулубу, в область грудної клітини, що продовжувалось хвилин 20; після чого приїхав ще автомобіль, де були працівники поліції, одягнені у формений одяг, серед яких був начальник відділу, його ( ОСОБА_7 ) забрали в автомобіль та привезли до відділку поліції у смт. Петрове, де відвели до кабінету до слідчої ОСОБА_11 . У кабінеті його допитували без захисника, а начальник карного розшуку погрожував йому фізичною рас правою у разі, якщо він не зізнається у зґвалтуванні, а також наніс йому удар рукою в голову, висловлювався нецензурно та погрожував і тиснув на нього.

Обвинувачений у своїй письмовій заяві просив перевірити незаконні дії працівників правоохоронних органів та притягнути винних до відповідальності.

Реагуючи на вказану заяву обвинуваченого ОСОБА_7 , Петрівським районним судом Кіровоградської області, 05.12.2023 року постановлено ухвалу, якою доручено директору ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, провести дослідження фактів, викладених у заяві обвинуваченого ОСОБА_7 щодо неправомірних дій працівників СПД № 1 (смт. Петрове) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області, за результатами перевірки прийняти рішення, про яке повідомити даний місцевий суд.

Ухвалу суду від 05.12.2023 направлено до ТУ ДБР, у подальшому неодноразово надіслано нагадування про необхідність повідомлення суду першої інстанції про результати проведеної ТУ ДБР перевірки.

Однак, як слідує зі змісту листа ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, від 20.02.2024 № 16-09-7033-24, за підписом ОСОБА_12 , що територіальним управлінням розглянуто ухвалу суду від 05.12.2023 та не встановлено підстав для внесення відомостей до ЄРДР.

Наразі, на стадії апеляційного провадження, до початку апеляційного розгляду по суті, обвинуваченим ОСОБА_7 суду апеляційної інстанції підтверджено факти, викладені ним у заяві про неправомірні дії працівників поліції, які так і стали предметом перевірки ТУ ДБР.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Статтею 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено що за обставин, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею, а саме застосування недозволених методів під час проведення слідства, у поєднанні із загальним обов`язком держави за статтею 1 Конвенції, слід провести ефективне офіційне розслідування.

Це означає, що таке розслідування повинно бути ретельним, а органи влади завжди повинні добросовісно намагатися з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки, а тим більше обґрунтовувати ними свої рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) допустимість як доказів свідчень, отриманих за допомогою катувань, з метою встановлення відповідних фактів у кримінальному провадженні зводить нанівець саму суть права обвинуваченого не свідчити проти себе та призводить до несправедливості кримінального провадження в цілому.

До прикладу, ЄСПЛ у справах «Вергельський проти України» (12.03.2009) та «Яременко проти України» (12.06.2008), визначив, що у разі, коли особа висуває небезпідставну скаргу про те, що вона була піддана поганому поводженню з боку суб`єктів владних повноважень усупереч статті 3 Конвенції, це положення, якщо його тлумачити у світлі загального обов`язку держави відповідно до статті 1 Конвенції, вимагає за своїм змістом проведення ефективного офіційного розслідування.

Як регламентовано ст. 21, ст. 27, ст. 28, ст. 29 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню. Про арешт або затримання людини має бути негайно повідомлено родичів заарештованого чи затриманого.

Забезпечення перевірки заяви про застосування недозволених методів шляхом проведення уповноваженим органом офіційного розслідування щодо можливих порушень прав людини, гарантованих Конституцією України, є обов`язковим.

У відповідності до ч. 1 ст. 405 КПК України апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених цією главою.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 333 КПК України, у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії. У разі прийняття такого рішення суд відкладає судовий розгляд на строк, достатній для проведення слідчої (розшукової) дії та ознайомлення учасників судового провадження з її результатами; Під час розгляду клопотання суд враховує значення обставин, про встановлення або перевірку яких просить особа, яка звернулася з ним, можливість їх встановлення або перевірки шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та причини, з яких не були здійснені належні дії для їх встановлення чи перевірки на стадії досудового розслідування.

Стаття 206 Кримінального процесуального кодексу України встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини.

Як визначає ч. 6 ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

У відповідності до ч. 8 ст. 206 КПК України слідчий суддя має право не вживати дій, зазначених у частині шостій цієї статті, якщо прокурор доведе, що ці дії вже здійснені або здійснюються.

Слід зазначити, що перевірка доводів обвинуваченого стосовно незаконних методів ведення слідства має суттєве значення для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, й формальний підхід до перевірки таких тверджень є неприпустимим.

Залишення судом не перевіреними заяв засудженого про застосування щодо нього фізичного та психологічного тиску є істотним порушенням закону та підставою для нового розгляду

Наведене узгоджується із позицією Верховного Суду, що мала відображення зокрема у судових рішеннях у справі № 532/47/16-к від 21.06.2018, у справі №185/8507/14 від 11.09.2019.

Відтак, беручи до уваги зазначене вище, колегія суддів, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав, а також, враховуючи, що з`ясування обставин щодо застосування до обвинуваченого недозволених методів ведення досудового розслідування при розслідуванні має важливе значення для прийняття законного та справедливого рішення, вважає необхідним доручити дослідження та перевірку фактів, про які заявив обвинувачений ОСОБА_7 , шляхом проведення відповідної перевірки уповноваженими на це органами.

Проведення відповідної заяви обвинуваченого та перевірки фактів, наведених ним, має бути адресоване Директору ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві (яке поширює свою діяльність на Кіровоградську область), оскільки обвинувачений ОСОБА_7 повідомив суду, що працівники СПД № 1 (смт. Петрове) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області застосовували до нього недозволені методи слідства та фізичне насильство.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність повідомлення Директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, про вказані обставини для реагування у порядку ст. 214 КПК України, положеннями якої передбачене внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і проведення досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 206, 333, 405, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Доручити Директору Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яке поширює свою діяльність на Кіровоградську область, виконати перевірку заяви обвинуваченого, а також незаконного утримання та застосування фізичного насильства.

Доручити організацію проведення перевірки за заявою обвинуваченого ОСОБА_7 щодо фактів незаконних і протиправних дій, із застосуванням фізичного насильства, працівників СПД №1 (смт. Петрове) Олександрійського РВП ГУНП у Кіровоградській області у відповідності до вимог ст. 214 КПК України, якими передбачене внесення відомостей до ЄРДР та проведення досудового розслідування по факту заяви.

Копію даної ухвали для організації виконання направити Директору Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві.

Про результати проведеного розслідування повідомити Кропивницький апеляційний суд.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4