Провадження №1-кс/463/366/25
УХВАЛА

/про накладення арешту/

13 січня 2025 року місто Львів

Слідча суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_3 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000162 від 22.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

встановила:

старший слідчий в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000162 від 22.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про накладення арешту.

В обґрунтування клопотання старший слідчий покликався на те, що слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000162 від 22.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що начальник відділу контролю міжнародної діяльності управління трансфертного ціноутворення Головного управління Державної податкової служби у Львівській області ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб з колишнім працівником Головного управління Державної податкової служби у Львівській області ОСОБА_6 , працівником ІНФОРМАЦІЯ_1 , головним спеціалістом ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , головним спеціалістом Шевченківського відділу обслуговування громадян в м. Львові (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, завідувачем клініки сімейної медицини «BEHEALTHY» ОСОБА_8 , лікарем-неврологом в КНП «3-я міська клінічна лікарня м. Львова» ОСОБА_9 , лікарем-неврологом в КНП «4-а міська поліклініка м. Львова» ОСОБА_10 , лікарем-ортопедом-травматологом Львівського обласного госпіталю ветеранів війн та репресованих ім. Ю. Липи ОСОБА_11 , працівником консультативного відділення терапевтичного профілю КНП «4-а міська поліклініка м. Львова», лікарем-неврологом в КНП «4-а міська поліклініка м. Львова» ОСОБА_12 , працівником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_13 , невстановленими станом на даний час посадовими особами МСЕК у Львівської області, військовими посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 систематично вимагають та одержують неправомірну вигоду у розмірі від 3000 до 10 000 доларів США з військовозобов`язаних осіб чоловічої статі за встановлення групи інвалідності вказаним особами, одержання відстрочки від призиву на військову службу під час мобілізації та зняття їх з військового обліку.

Зокрема, у ході проведення досудового розслідування встановлено, що вищевказані особи у період з 22.07.2024 по даний час на підставі завідомо підроблених медичних документів встановили групи інвалідності наступним особам: ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_26 ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 ІНФОРМАЦІЯ_14 , ОСОБА_29 ІНФОРМАЦІЯ_15 , ОСОБА_30 ІНФОРМАЦІЯ_16 , ОСОБА_31 ІНФОРМАЦІЯ_17 , ОСОБА_32 ІНФОРМАЦІЯ_18 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 ІНФОРМАЦІЯ_19 .

З урахуванням викладеного, в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження, старшим слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_35 , 02.01.2025 у період часу з 11 год. 22 хв. по 12 год. 10 хв. проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 від 27.12.2024 за місцем проживання ОСОБА_25 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого, слідчим було виявлено та вилучено копію тимчасового посвідчення військовозобов`язаного ОСОБА_25 на 1 арк., копію довідки до акту огляду МСЕК серія 12 ААГ №697580 від 19.09.2024 ОСОБА_25 , копію направлення на МСЕК №228/7 від 29.08.2024 ОСОБА_25 , оригінал індивідуальної програми реабілітації інваліда №1983 від 24.09.2024 ОСОБА_25

03.01.2025 слідчим проведено огляд вказаних матеріальних об`єктів, у ході якого встановлено, що вищезазначені матеріальні об`єкти, містять відомості, які можуть бути використанні, як доказ факту та обставин вчиненого злочину, а також отриманні внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, являються речовими доказами у кримінальному провадженні.

В подальшому, старшим слідчим в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_3 прийнято рішення про визнання вказаних матеріальних об`єктів речовими доказами, про що винесено відповідну постанову.

Речі, які було вилучено за результатами проведеного обшуку є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, матеріальними об`єктами, які містять відомості, які можуть бути використані як докази у даному кримінальному провадженні факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям ст. 98 КПК України.

Так відповідно до вимог п.п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Крім цього, вказані речові докази ймовірно у подальшому будуть використані у даному кримінальному провадженні в якості об`єктів експертних досліджень. Враховуючи вищевикладене, оскільки потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, а також, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження згаданих речей виникла необхідність у накладені арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

В судове засідання прокурор першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_36 не прибув, подав клопотання про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності, участь власника майна не забезпечив.

Так неприбуття власника майна не перешкоджає розгляду клопотання відповідно до ст. 172 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, слідча суддя дійшла наступних висновків.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

В свою чергу, порядок застосування заходів забезпечення кримінального провадження і зокрема арешту майна визначений положеннями Глав 10 та 17 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з витягу з ЄРДР, 22.07.2024 до ЄРДР за № 0000162 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Слідчою суддею встановлено, що підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стало те, що начальник відділу контролю міжнародної діяльності управління трансфертного ціноутворення Головного управління Державної податкової служби у Львівській області ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб з колишнім працівником Головного управління Державної податкової служби у Львівській області ОСОБА_6 , працівником ІНФОРМАЦІЯ_1 , головним спеціалістом ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , головним спеціалістом Шевченківського відділу обслуговування громадян в м. Львові (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, завідувачем клініки сімейної медицини «BEHEALTHY» ОСОБА_8 , лікарем-неврологом в КНП «3-я міська клінічна лікарня м. Львова» ОСОБА_9 , лікарем-неврологом в КНП «4-а міська поліклініка м. Львова» ОСОБА_10 , лікарем-ортопедом-травматологом Львівського обласного госпіталю ветеранів війн та репресованих ім. Ю. Липи ОСОБА_11 , працівником консультативного відділення терапевтичного профілю КНП «4-а міська поліклініка м. Львова», лікарем-неврологом в КНП «4-а міська поліклініка м. Львова» ОСОБА_12 , працівником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_13 , невстановленими станом на даний час посадовими особами МСЕК у Львівської області, військовими посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 систематично вимагають та одержують неправомірну вигоду у розмірі від 3000 до 10 000 доларів США з військовозобов`язаних осіб чоловічої статі за встановлення групи інвалідності вказаним особами, одержання відстрочки від призиву на військову службу під час мобілізації та зняття їх з військового обліку.

Також слідчою суддею встановлено, що 02.01.2025 у період часу з 11 год. 22 хв. по 12 год. 10 хв. старшим слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_35 , проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 від 27.12.2024 за місцем проживання ОСОБА_25 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого, слідчим було виявлено та вилучено копію тимчасового посвідчення військовозобов`язаного ОСОБА_25 на 1 арк., копію довідки до акту огляду МСЕК серія 12 ААГ №697580 від 19.09.2024 ОСОБА_25 , копію направлення на МСЕК №228/7 від 29.08.2024 ОСОБА_25 , оригінал індивідуальної програми реабілітації інваліда №1983 від 24.09.2024 ОСОБА_25 .

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право, зокрема, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

В силу вимог ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено (абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України).

Сукупний аналіз вищезазначених норм кримінального процесуального законодавства вказує на те, що статус тимчасово вилученого майна набуває усе майно, вилучене під час обшуку незалежно від того чи надавався слідчим суддею дозвіл на його відшукання, оскільки фактично відбувається обмеження права особи щодо можливості володіти, користуватися та розпоряджатися усім майном, яке вилучається. Крім того, задля запобігання непомірного втручання у право власності особи законодавцем передбачено строк, протягом якого слідчий чи прокурор має звернутися із клопотанням про застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна відносно тимчасово вилученого під час обшуку майна, інакше таке майно негайно повертається особі, в якої воно вилучалося.

Дозвіл на відшукання певних речей, який надається слідчим суддею, не створює умов для їх автоматичного арешту. Натомість, вилучення речей, щодо яких надано дозвіл на відшукання, та як наслідок набуття такими речами статусу тимчасово вилученого майна, відбувається виключно за наявності достатніх підстав вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено (ч. 2 ст. 167 КПК України).

Дотримання умов, за яких майно набуває статусу тимчасово вилученого, відповідає вимогам ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до яких будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який створює таке обмеження, повинен мати належні правові підстави для його здійснення.

Набуття вилученими речами статусу тимчасово вилученого майна створює правові підстави задля перевірки наявності відповідних фактичних обставин для його вилучення та утримання у сторони обвинувачення.

Крім того, вимогами ч. 1 ст. 100 КПК України закріплено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Таким чином, все майно, вилучене під час обшуку, має статус тимчасово вилученого майна безвідносно того чи надавався слідчим суддею дозвіл на його відшукання. З метою ж недопущення необґрунтованого обмеження права власності особи під час кримінального провадження законодавцем визначений строк, у межах якого слідчий/прокурор зобов`язані звернутись із клопотанням про його арешт. Або ж у іншому випадку якнайшвидше повернути таке майно власнику.

В свою чергу, внаслідок арешту майна на підставі судового рішення правовий режим вилученого майна із режиму «тимчасово вилучене майно» трансформується у «арештоване майно» із відповідною правовою підставою, визначеною ч. 2 ст. 170 КПК України (як речовий доказ, предмет спеціальної конфіскації, конфіскації або майно, що може бути предметом відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення).

Постановою старшого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_3 про визнання предметів речовими доказами та долучення їх до матеріалів кримінального провадження від 03.01.2025 вказані речі визнано речовими доказами в кримінальному провадженні № 0000162 від 22.07.2024.

Таким чином, арешт майна, що ініціюється слідчим, необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів,а завданням арешту майна у даному випадку є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. У разі повернення майна власникові (користувачеві) речові докази та сліди на них можуть бути втрачені, що може перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування в даному кримінальному провадженні.

Накладення арешту на вилучене майно має важливе значення, зокрема, надасть можливість використати вказане майно як доказ у кримінальному провадженні, вилучене майно саме по собі або в сукупності з іншими речами та документами має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, забезпечить проведення необхідних експертиз. Є достатні підстави вважати, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

На підставі вищенаведеного слідча суддя, дослідивши наявні в матеріалах справи дані та врахувавши правові підстави для накладення арешту на майно, а також те, що вищевказане майно визнано речовим доказом, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, з урахуванням зазначених положень діючого КПК України дійшов обґрунтованого висновку про можливість задоволення клопотання та накладення арешту на майно, яке вилучено 02.01.2025 під час санкціонованого обшуку.

Таким чином, на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий довів необхідність накладення арешту на вищевказане майно.

Відтак слідча суддя дійшла висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту підлягає до задоволення.

Одночасно слід роз`яснити власнику чи володільцю майна, що ч. 2 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. 40, 131, 132, 167, 168, 170-173, 309 КПК України, слідча суддя

постановила:

Клопотання старшого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_3 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000162 від 22.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, у кримінальному провадженні №0000162 від 22.07.2024, а саме на наступне майно:

- копію тимчасового посвідчення військовозобов`язаного ОСОБА_25 на 1 арк., копію довідки до акту огляду МСЕК серія 12 ААГ №697580 від 19.09.2024 ОСОБА_25 , копію направлення на МСЕК №228/7 від 29.08.2024 ОСОБА_25 , оригінал індивідуальної програми реабілітації інваліда №1983 від 24.09.2024 ОСОБА_25 , які 02.01.2025 виявлені та вилучені у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_25 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали доручити старшому слідчому в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідча суддя ОСОБА_1