Справа № 464/7319/24
пр.№ 1-кп/464/146/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.02.2025 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження № 0000323 від 08.10.2024 відносно:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє вироком Сихівського районного суду м.Львова від 02.08.2024 за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, покарання не відбуте, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України,

учасники кримінального провадження:

прокурор Франківської окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи раніше судимим вироком Сихівського районного суду м.Львова від 02.08.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді обмеження волі на строк один рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення правового режиму обігу психотропних речовин, 08.10.2024 об 11:05 год., перебуваючи неподалік будинку №56, що по вул. Бережанська у м. Львові, знайшов (придбав) на землі зіп-пакет із порошкоподібною речовиною. Зрозумівши, що це психотропна речовина, обіг якої заборонено, вирішив привласнити знайдений зіп-пакет із порошкоподібною речовиною, який зберігав при собі з метою подальшого самостійного вживання, без мети збуту, заховавши його собі у ліву кишеню, що на рукаві куртки. Цього ж дня, ОСОБА_3 об 11:35 год., перебуваючи неподалік автостоянки, що за адресою: м. Львів, вул.Козловського, 10, зберігаючи при собі вказану психотропну речовину був виявлений працівниками поліції. У подальшому ОСОБА_3 добровільно видав працівниками поліції з лівої кишені, що на рукаві куртки, зіп-пакет із порошкоподібною речовиною.

Виявлена та вилучена у ОСОБА_3 порошкоподібна речовина, яка знаходилась в зіп-пакеті, є психотропною речовиною PVP, яка відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. Загальна маса PVP, яка вилучена у ОСОБА_3 , становить 0,1681 грам.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

В судовому засіданні обвинувачений винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав, надав пояснення, аналогічні, викладеними у фабулі обвинувачення. Шкодує про вчинене, просить суворо не карати, так як зробив належні висновки.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують обвинуваченого, як особу, а також стосовно процесуальних питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин вчиненого, добровільності та істинності його позиції.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.2 ст.309 КК України є правильною, оскільки останній вчинив незаконне придбання, зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який віднесений до нетяжкого злочину, особу обвинуваченого, який неодружений, не працює, позитивно характеризується за місцем проживання, доглядає за батьком, 1944 р.н., не перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері, перебуває з серпня 2018 року на обліку в наркологічному диспансері з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, раніше судимий.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Враховуючи наведене, з врахуванням вимог ст. 50 КК України, суд приходить до висновку, що покарання достатнє для перевиховання та виправлення обвинуваченого, а також для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень в майбутньому не можливе без його ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі на строк, визначений в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України.

Крім цього, встановлено, що даний злочин обвинувачений вчинив під час відбування іспитового строку, будучи засудженим вироком Сихівського районного суду м.Львова від 02.08.2024 за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі.

Відповідно до положень ст.75, ч.3 ст.78, ч.1 ст.71, ч.4 ст.71 України, у випадку вчинення злочину під час іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком.

Таким чином, законом визначено, що звільнення від покарання з випробуванням не є невід`ємною частиною покарання, призначеного попереднім вироком, а лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового злочину під час іспитового строку.

Визначаючи остаточне покарання, до призначеного цим вироком покарання у виді позбавлення волі, слід частково приєднати покарання у виді обмеження волі, призначене попереднім вироком Сихівського районного суду м.Львова від 02.08.2024 на підставі до ч.1 ст.71 КК України з врахуванням правил ч.1 ст.72 КК України

На переконання суду, таке покарання відповідає принципам законності, справедливості, індивідуалізації, буде співмірним вчиненому та необхідним для досягнення мети покарання і завдань кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст.124 КПК України документально підтверджені витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в розмірі 1591,80 гривень.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Питання речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 370, 374, 615 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити йому покарання 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71, 72 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Сихівського районного суду м.Львова від 02.08.2024 та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання 1 (один) рік 1 (один) місяць позбавлення волі.

Початок відбуття строку покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати, пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 1591,80 гривень.

Речові докази: зіп-пакет з особливо небезпечною психотропною речовиною PVP, який знаходиться в камері схову ВП № 2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Відповідно до ч.15 ст.615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини.

Суддя ОСОБА_1