Справа № 2018/9343/2012
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2025 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого -судді ОСОБА_3.,

за участю секретаря - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова, клопотання заступника начальника ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 про вирішення питання про долю речових доказів під час виконання вироку Київського районного суду м. Харкова від 06.07.2012 року,

В С Т А Н О В И В :

В провадження Київського районного суду м. Харкова надійшла заява заступника начальника Слідчого управління ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 про вирішення долі речових доказів по кримінальній справі № 2018/9343/2012.

Клопотання обґрунтовано тим, що Слідчим управлінням отримано вирок від 06.07.2012 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по кримінальній справі №2018/9343/2012, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Відповідно до інформації УФБЗО ГУНП в Харківській області, на зберіганні ГУНП в Харківській області по вказаній кримінальній справі перебувають речові докази, а саме грошові кошти в сумі 2500 гривень, вилучені у ОСОБА_1 , однак їх доля не вирішена судом під час винесення вироку. Просить уточнити вирок суду від 06.07.2012, в частині вирішення долі речових доказів.

Прокурор ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати клопотання заступника начальника СУ ГУНП в Харківській області про вирішення питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні за його відсутності, щодо задоволення клопотання не заперечував.

Інші учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялися своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши заяву, матеріали кримінальної справи № 2018/9343/2012, суд дійшов до наступного.

Згідно з пунктом 7 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, оперативно-розшукові заходи, слідчі та процесуальні дії, розпочаті до дня набрання чинності цим Кодексом, завершуються у порядку, який діяв до набрання ним чинності.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 81 КПК України (в редакції 1960 року) питання про речові докази вирішується вироком, ухвалою чи постановою суду або постановою органу дізнання, слідчого, прокурора про закриття справи, при цьому, гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом, передаються в доход держави.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 81 КПК України 1960 року, гроші, цінності та інші речі, які були об`єктом злочинних дій, повертаються їх законним володільцям, а якщо їх не встановлено, то ці гроші, цінності та речі переходять у власність держави.

Так, згідно з частиною 1 статті 409 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року, питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.

Згідно з пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироку» від 21 грудня 1990 року № 11, у порядку, передбаченому статтею 411 КПК України, суди вправі вирішувати такі питання, які виникають при виконанні вироків внаслідок їх недоліків: про долю речових доказів, якщо її не вирішено вироком суду.

За змістом п. 14 ч.1 ст. 537 КПК України (в редакції 2012 року) під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку. До питань про будь-які сумніви і суперечності, що виникають при виконанні вироку, які належить вирішувати суду, що ухвалив вирок, відноситься питання щодо речових доказів і документів, якщо їх не вирішено вироком суду.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 06.07.2012 по справі № 2018/9343/2012, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватим у вчиненні злочину за епізодом від 11.05.2012 передбачених частиною 2 статті 185 КК України та призначено покарання.

Вказаним вироком від 06.07.2012 вирішено також питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні, проте питання про долю грошові кошти в сумі 2500 гривень, вилучених у ОСОБА_1 , при постановленні вироку судом не було вирішено.

Відповідно до постанови про передачу грошових коштів від 18.05.2012 року, вилучені у обвинуваченого грошові кошти в сумі 2500 гривень, передані на зберігання до УФБЗО ГУНП в Харківській області (а.с. 51)

Відповідно до протоколу допиту ОСОБА_1 , ним зазначено, що грошові кошти сумі 2500 гривень ним отримані ним від реалізації золотих прикрас викрадених у потерпілої ОСОБА_2 .

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 06.07.2012, яким ОСОБА_1 засуджено за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі з застосуванням ст. 71 КК України набрав законної сили 04.10.2012 року .

Проте доля речових доказів, зокрема грошових коштів в розмірі 2500 гривень, вилучених у ОСОБА_1 , не вирішено.

Згідно супровідного листа, грошові кошти сумі 2500 гривень прийнято бухгалтером на відповідальне зберігання 18 травня 2012 року (а.с. 52)

Відповідно до вимог ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку. До питань про будь-які сумніви і суперечності, що виникають при виконанні вироку, які належить вирішувати суду, що ухвалив вирок, відносяться питання про долю речових доказів і документів, якщо їх не вирішено при ухваленні вироку.

Частиною 1 ст. 1 КПК встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок у разі необхідності вирішення питання, передбаченого п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, що передбачено ч. 9 ст. 100 КПК України.

З огляду на те, що при винесені вироку суду питання про долю речових доказів, а саме: грошових коштів в розмірі 2500 грн., ( 5 купюр по 500 гривень БР 0456759, ГК 6688324, ВИ 3350306, БН. 4377681, АА 6399619) не було вирішено, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 395, 537 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання заступника начальника СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 - задовольнити.

Речові докази по кримінальній справі № 2018/9343/2012 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме:

-грошові кошти у сумі 2500 грн купюрами: 5 купюр по 500 гривень БР 0456759, ГК 6688324, ВИ 3350306, БН. 4377681, АА 6399619, повернути потерпілій ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , т.м. НОМЕР_1 )

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_3