Справа №567/351/25
Провадження №1-кп/567/79/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2025 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000030, від 27.01.2025 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Межиріч Острозького району Рівненської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 , в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, систематично у період часу з 21 серпня 2024 року до 26 січня 2025 року вчиняв фізичне та психологічне насильство щодо своєї співмешканки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою перебуває у сімейних відносинах в розумінні п. 5 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та спільно проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що призводить до фізичних та психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

Зокрема, 21 серпня 2024 року приблизно о 22 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в будинку за місцем спільного проживання в АДРЕСА_2 , вчинив стосовно своєї співмешканки ОСОБА_5 дії психологічного та фізичного насильства, які проявились в тому, що ОСОБА_4 висловлювався стосовно потерпілої нецензурними і образливими словами, погрожував їй фізичною розправою та шарпав її за одяг.

Окрім того, 22 серпня 2024 року приблизно о 16 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння на території господарства за місцем і спільного проживання у АДРЕСА_2 , знову вчинив стосовно своєї співмешканки ОСОБА_5 дії психологічного насильства, які проявились в тому, що ОСОБА_4 висловлювався стосовно потерпілої нецензурними та образливими словами, погрожував їй фізичною розправою.

За вищевказаними фактами ОСОБА_4 постановою Острозького районного суду Рівненської області від 16.09.2024 у справі № 567/1456/24 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Продовжуючи свої злочинні дії, 26 січня 2025 року в період часу з 08 до 19 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у приміщенні житлового будинку за місцем спільного проживання у АДРЕСА_2 , вчинив стосовно своєї співмешканки ОСОБА_5 дії психологічного насильства, які проявились в тому, що ОСОБА_4 висловлювався стосовно потерпілої нецензурними та образливими словами, погрожував їй фізичною розправою.

Вказаними насильницькими діями ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_5 фізичних і психологічних страждань та призвів до погіршення якості життя потерпілої. Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковано за ст.126-1 КК України, так як ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство, а саме умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо подружжя, осіб, з якими перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних і психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілих осіб. 20 лютого 2025 року, під час досудового розслідування, між ОСОБА_4 у статусі підозрюваного, та потерпілою ОСОБА_5 укладено угоду про примирення підозрюваного з потерпілими, у відповідності до вимог ст.ст.468, 469, 471 КПК України. Згідно умов вказаної угоди ОСОБА_4 у статусі підозрюваного та потерпіла ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ст.126-1 КК України щодо обставин, викладених у повідомленні про підозру від 14.02.2025, які за своїм змістом є аналогічними до обставин, викладених в обвинувальному акті від 20.02.2025, ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, вчинення якого ставиться йому у провину та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у разі затвердження такої угоди, а саме за ст.126-1 КК України у виді 150 годин громадських робіт та на застосування до ОСОБА_6 обмежувального заходу - покладення на ОСОБА_4 обов`язку, передбаченого п.5 ч.1 ст.91-1 КК України, - направлення для проходження програми для кривдників строком три місяці. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання. Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні, підтримавши угоду, повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України в обсязі обвинувачення, та пояснив, що він розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду. Потерпіла ОСОБА_5 підтримала угоду про примирення із обвинуваченим, просила її затвердити та пояснила, що укладення угоди є добровільним, на неї не чинився будь-який тиск чи примус при її укладенні. Зазначила, що будь-яких претензій майнового чи немайнового характеру до обвинуваченого не має.

Прокурор не заперечила щодо затвердження угоди від 20.02.2025 про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 . Вважає, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення між обвинуваченим і потерпілою суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно із ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ст.126-1 КК України та загальним засадам призначення покарання.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, сторони добровільно уклали угоду про примирення, зміст угоди відповідає вимогам ст.471 КПК України та закону, обвинувачений цілком розуміє положення ч.5 ст.474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений, потерпіла повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, а також розуміють наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Підстав, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, для відмови у затвердженні угоди про примирення судом не встановлено.

При цьому судом з`ясовано, що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання та в судовому засіданні не повідомив про наявність перешкод для його виконання.

Беручи до уваги викладене, суд вважає доведеним у підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство та приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для затвердження угоди про примирення у кримінальному проваджені по обвинуваченню ОСОБА_4 за ст.126-1 КК України з призначенням узгодженого між обвинуваченим та потерпілою покарання.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обране покарання не може вважатися справедливим.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке кваліфікується як нетяжкий злочин.

Беручи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує, що він офіційно не працевлаштований, по місцю проживання характеризується посередньо.

Згідно довідки КНП «Острозька багатопрофільна лікарня» №36 від 30.01.2025 ОСОБА_4 встановлено діагноз " Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю".

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно обвинувального акту та угоди про примирення є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, водночас обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_4 є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_4 згідно ст.89 КК України вважається таким, що не має судимості. Цивільний позов не заявлявся, витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні та речові докази відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, -

ухвалив :

Затвердити угоду про примирення, укладену 20.02.2025 між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про примирення від 20.02.2025 покарання - у виді громадських робіт строком 150 (сто п`ятдесят) годин.

Застосувати до ОСОБА_4 , обмежувальний захід та покласти на нього обов`язок, передбачений п.5 ч.1 ст.91-1 КК України - направити для проходження програми для кривдників строком на 3 (три) місяці.

Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання згідно ухвали слідчого судді Острозького районного суду Рівненської області від 19.02.2025 з покладенням обов`язків, передбачених пп.1-4 ч.5 ст.194 КПК України, та застосуванням обмежувального заходу, передбаченого п.5 ч.6 ст.194 КПК України - до вступу вироку у законну силу залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1