н.п 1-кп/766/2425/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2025 року Херсонський міський суд Херсонської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

захисника: ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні за процедурою спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 30.05.2023 року за № 0000202, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Генічеськ Херсонської області, українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, інспектора прикордонної служби 2 категорії 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 , старшого сержанта, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи її на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 , 24 лютого 2022 року близько 12 години 00 хвилин, в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення ст.ст. 2, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», під час передислокації підрозділу НОМЕР_1 прикордонного загону, рухаючись автодорогою М-14 Херсон-Мелітополь маршем у складі автоколони підрозділу НОМЕР_1 прикордонного загону, поблизу повороту до смт. Нижні Сірогози Генічеського району Херсонської області, з метою ухилитися від військової служби, самовільно залишив місце служби район виконання завдань поблизу смт. Нижні Сірогози Генічеського району Херсонської області, покинувши склад похідної автоколони на транспортному засобі «ВАЗ-21099», червоного кольору попрямувавши у напрямку смт. Іванівка Генічеського району Херсонської області.

Суд кваліфікує дії обвинуваченного за ч. 4 ст. 408 КК України - дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Вказане кримінальне провадження здійснювалось за відсутності ОСОБА_5 у зв`язку з його ухиленням від органу досудового розслідування та суду.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 31.10.2023 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні № 0000202 від 30.05.2023року.

Під час досудового розслідування повістки про виклик ОСОБА_5 та повідомлення про підозру публікувалися в засобах масової інформації у газеті «Урядовий кур`єр», на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Згідно із ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.03.2024 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 408 КК України, проведено відповідно до ч.3 ст.323 КПК України, в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченої (in absentia).

Повідомлення, виклики та процесуальні документи відносно ОСОБА_5 здійснювались усіма можливими способами, зокрема шляхом оприлюднення їх у газеті "Урядовий кур`єр", офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та Херсонського міського суду Херсонської області, що відповідає встановленим вимогам кримінального процесуального законодавства.

Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_5 , належним чином повідомленого про проведення відносно нього досудового розслідування та здійснення судового розгляду, від користування своїм правом предстати перед судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчить про його намір ухилитися від кримінальної відповідальності.

В той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_5 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 вважає недоведеною винуватість ОСОБА_5 в інкримінованому злочину, оскільки на його думку, стороною обвинувачення не було доведено, без розумного сумніву, вину ОСОБА_5 у пред`явленому йому обвинуваченню, покази свідків просив оцінити критично, а тому просив суд ухвалити виправдувальний вирок.

Суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена сукупністю наступних досліджених у судовому засіданні доказів, які ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги досліджені у судовому засіданні, а саме:

- повідомленням про вчинення кримінального правопорушення СБ України № 17/7/5- №1нт від 07.03.2022, у відповідності до якого військовослужбовець ОСОБА_5 , разом із іншими військовослужбовцями, під час збройної агресії рф на Генічеському напрямку самовільно залишив розташування підрозділу, не вийшов на зв`язок з командирами та в подальшому не з`явився до місця дислокації підрозділу;

- матеріалами службового розслідування за фактом дезертирства ОСОБА_5 ;

- витягом з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 16.07.2021 року №363-ОС про призначення на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії 3 групи інспекторів прикордонного контрол відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонного контролю 2 категорії 2 групи інспекторів старшого сержанта ОСОБА_5 ;

- довідкою начальника кадрів НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, в тому, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 з 23.07.2020 року;

- наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 30.03.2022 №112-ОС про призупинення військової служби та виплату грошового забезпечення ОСОБА_5 ;

- біографічною довідкою щодо проходження військової служби ОСОБА_5 ;

- військовою присягою ОСОБА_5 від 30.08.2019 року;

- копією контракту від 21.08.2019 року про проходження військової служби ОСОБА_5 , укладеного на строк до 20.08.2022 року.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджуюся показами свідків, допитаних в ході судового засідання.

Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що він разом із ОСОБА_5 проходив службу у прикордонному загоні в с. Чонгар. 24.02.2022 року, після того як почалися обстріли військовими рф, отримали наказ командування на вихід з населеного пункту Чонгар. В цей день вранці він востаннє бачив ОСОБА_5 . Колона з військовослужбовцями рухалася в бік м. Запоріжжя. Через деякий час колона з автомобілів отримала наказ здійснити зупинку. Під час цієї зупинки він бачив, як машина в якій їхав ОСОБА_5 розвернулась в іншому напрямку та поїхала в напрямок м. Геніческа. Військові стали телефонувати людям, які перебували в машині, в тому числі й ОСОБА_5 , однак ніхто слухавку не брав. Зі слів інших військовослужбовців йому відомо, що ОСОБА_5 працює у м. Генічеську в так званому «МВД».

-Аналогічними показами свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , наданими в судовому засіданні.

Оцінюючи досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що всі досліджені докази є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані, отримані з цих доказів не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Всі зазначені докази у своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду дійти однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінальних правопорушень передбаченого ч.8 ст. 408 КК України.

При призначенні певного виду та конкретної міри покарання в межах, встановлених у санкціях ч.8 ст. 408 КК України Особливої частини КК України відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки, ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України віднесено до особливо тяжких, обставини їх вчинення, дані про особу обвинуваченого та спричинені наслідки.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він є раніше не судимою особою; відомості про наявність утриманців відсутні; дані про його перебування на обліку у лікарів нарколога та психіатра відсутні, перебуває у розшуку з 16.06.2023 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні ОСОБА_5 покарання, суд враховує вимоги ч.2 ст.61 Конституції України, згідно якої - юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим так і іншими особами.

Тож, враховуючи наведене, зважаючи на те, що ОСОБА_5 переховується від суду, з урахуванням тяжкості і обставин вчиненого кримінального правопорушення, їх невідворотних наслідків, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, з урахуванням особи обвинуваченого, який є раніше не судимою особою, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в межах санкцій ч.4 ст. 408 КК України .

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України і призначити йому покарання у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_5 рахувати з дня його затримання та приведення вироку до виконання.

На підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_5 військового звання «старший сержант».

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від Херсонського міського суду Херсонської області від 31.10.2023 року залишити без змін до затримання обвинуваченого та приведення вироку до виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Якщо апеляційну скаргу подано обвинуваченим, щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, суд поновлює строк за умови надання обвинуваченим підтвердження наявності поважних причин, передбачених ст.138 КПК України, та надсилає апеляційну скаргу разом із матеріалами кримінального провадження до суду апеляційної інстанції, з дотриманням правил, передбачених ст.399 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити/надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1