Справа № 161/576/25 Провадження №11-сс/802/51/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0000100 від 05.04.2024 року за апеляційною скаргою прокурора відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 січня 2025 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на 2 (два) місяці, до 10 березня 2025 року включно,

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП у Волинської області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 .

Клопотання мотивував тим, що СУ ГУНП у Волинської області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000100 від 05.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, по якому 10.01.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру. Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу підозрюваного, який може перешкодити кримінальному провадженню шляхом переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчинених у сфері незаконного обігу наркотичних та психотропних речовин, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність, впливати на показання свідків та іншого підозрюваного, в зв`язку з чим, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України, не може бути обраний до ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.01.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обрано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці, до 10.03.2025 року включно.

Заборонено підозрюваному ОСОБА_7 , залишати місце свого проживання АДРЕСА_1 , у певний період доби (з 22.00 години по 07.00 годину), за виключенням оголошення у зазначений період повітряної тривоги у Волинській області для переходу у спеціально обладнане приміщення (укриття).

Підозрюваного ОСОБА_7 , відповідно до вимог ч.3 п.2 ст.202 КПК України, вирішено негайно звільнити з-під варти та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання - АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покладено на підозрюваного наступні обов`язки:

- з`являтись на виклик старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 , інших слідчих чи прокурорів, визначених у даному провадженні, у попередньо визначений та погоджений час на протязі терміну досудового розслідування кримінального провадження, а в разі неможливості з`явитись через поважні причини завчасно повідомити про це зазначену посадову особу;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- не залишати місце свого проживання АДРЕСА_1 , у певний період доби (з 22.00 години по 07.00 годину), за виключенням оголошення у зазначений період повітряної тривоги у Волинській області для переходу у спеціально обладнане приміщення (укриття);

- не спілкуватись із свідками та іншими підозрюваними у даному провадженні;

- здати на зберігання у відповідний орган Управління Державної міграційної служби у Волинській області паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають таке право (за наявності).

Прокурор в своїй апеляційній скарзі вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вказує на те, що постановляючи ухвалу місцевий суд не врахував ряд обставин, які мають значення для кримінального провадження. Зокрема не враховано, що на даний час ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 10 років з конфіскацією. Крім того, не враховано, що згідно інформаційної бази «АРМОР» підозрюваний ОСОБА_7 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 та значиться як дезертир, що свідчить про ризик переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Міцні соціальні зв`язки підозрюваного та позитивна характеристика по місцю постійного проживання, як про це зазначає суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, не змогли попередити вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення, а тому і не можуть бути належною гарантією запобігання вчиненню нових злочинів. Дані обставини беззаперечно свідчать про те, що підозрюваний є особою небезпечною для суспільства, водночас, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стане необхідним для запобігання вчинення аналогічних кримінальних правопорушень у майбутньому.

Разом із тим, слідчим суддею не обґрунтовано, яким чином застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту зможе запобігти ризику вчинення підозрюваним ОСОБА_7 інших кримінальних правопорушень.

Просить ухвалу слідчого судді від 10.01.2025 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів із правом внесення застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги; думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу; підозрюваного та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечили; апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

Дані вимоги закону при обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 слідчим суддею дотримані.

Слідчим суддею зазначено, що під час розгляду клопотання доведено наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, можливість підозрюваного впливати на показання свідків, яких ще не допитано органом досудового розслідування та судом, та іншого підозрюваного.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим та прокурором як в клопотанні, так і в судовому засіданні суду першої інстанції не доведено обставин, передбачених ч.3 ст.194 КПК України, зокрема того, що у даному конкретному випадку є недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, доведеному під час судового розгляду.

Крім цього, матеріалами клопотання не доведена реальна можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки дані щодо цього відсутні, а тому вважати, що існують обґрунтовані ризики щодо цього у суду немає. Одна лише тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, не є безумовною підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу, що вказаний у клопотанні, з чим повністю погоджується апеляційний суд.

Слідчим суддею враховано міцність соціальних зв`язків ОСОБА_7 , дані про особу підозрюваного, який є особою молодого віку, має постійне місце проживання, де характеризується виключно позитивно, військовослужбовець ЗСУ, тривалий час перебував у зоні бойових дій, де отримав поранення, в зв`язку з чим, перебуває в даний час на реабілітації, не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, відносно нього жодних інших запобіжних заходів раніше не було застосовано, по місцю його проживання проведено обшук, під час якого вилучено речі, які мають значення речових доказів, а тому підстав вважати, що менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків немає, з чим повністю погоджується апеляційний суд.

Оцінивши в сукупності всі наведені обставини слідчий суддя прийшов до вірного висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде співмірним, відповідатиме меті його застосування - забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, і зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що відповідно до інформаційної бази «АРМОР» підозрюваний ОСОБА_7 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 та значиться як дезертир, що на їх думку, свідчить про ризик переховуватись від органу досудового розслідування та суду, не заслуговують на увагу, оскільки не є належним чином підтвердженими.

Відповідно апеляційний суд вважає, що слідчим суддею до підозрюваного обґрунтовано та вмотивовано застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування чи зміни з мотивів, викладених в апеляційній скарзі прокурора, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.177-178, 181, 194, 376, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 січня 2025 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на 2 (два) місяці, до 10 березня 2025 року включно, залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді