УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000019 від 12.01.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Затурці, Локачинського району, Волинської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, не працюючого, не судимого,

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14 січня 2025 року слідчий СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що у провадженні слідчого відділення Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових № 0000019 від 13.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено: 12 січня 2025 року, близько 20 години, ОСОБА_5 , будучи в стані алкогольного сп`яніння та реалізуючи свій злочинний умисел направлений на позбавлений життя ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись в житловому будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті триваючих особистих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, направленим на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, умисно наніс декілька ударів кулаками в обличчя ОСОБА_7 , внаслідок чого остання впала на підлогу, після чого ОСОБА_5 , почав наносити численні удари ногами, будучи обутим у кросівки із твердою поверхнею в ділянку обличчя та основи черепу ОСОБА_7 , котра знаходилась в лежачому положенні на підлозі коридору власного будинку. Внаслідок чого заподіяв ОСОБА_7 , тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку з крововиливами, відкриті злами кісток лицевого та основи черепа, відкритої черепно-мозкової травми, які в даному випадку призвели до смерті ОСОБА_7

12 січня 2025 року о 22:00 год. ОСОБА_5 , був затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

13.01.2025 слідчим за погодженням із прокурором ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Слідчий зазначає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного злочину повністю підтверджується зібраними під час проведення досудового розслідування доказами, у тому числі: протоколом огляду місця події, протоколом допиту свідків, іншими зібраними по кримінальному провадженню доказами в їх сукупності та взаємозв`язку.

ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлені ризики, передбачені у п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема це можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, здійснювати незаконний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий зазначив, що підозрюваний не працює, обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а тому, усвідомлюючи тяжкість імовірного покарання у виді позбавлення волі на значний строк, з високою вірогідністю у разі обрання менш суворого запобіжного заходу ОСОБА_5 буде переховуватись від органів досудового слідства та суду, задля уникнення кримінальної відповідальності.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, зазначив, що в разі обрання менш суворого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, ОСОБА_5 буде мати можливість незаконно впливати на свідків, яким безпосередньо відомі обставини вчинення ним кримінального правопорушення, а тому існує високий ризик здійснення на них незаконного впливу з метою давання завідомо неправдивих показань в суді.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначив, що при обранні більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_5 , може перешкоджати розслідуванню кримінального провадження іншим чином, а саме: не дотримуватись покладених на нього процесуальних обов`язків, перешкоджати збору відомостей, які характеризують його особу, вживати, вчиняти інші дії з метою затягування слідства та судового розгляду.

Вищевказане обґрунтовується встановленими слідством обставинами, передбаченими ст. 178 КПК України, а саме тим, що:

-наявні вагомі докази про вчинення ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких;

-у разі визнання винним ОСОБА_5 , у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років;

- ОСОБА_5 , офіційно не працевлаштований, не має тісних соціальних зв`язків, не займається суспільно-корисною діяльністю.

На думку слідчого, жоден інший більш м`який запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не здатен забезпечити повний контроль над поведінкою підозрюваного та не зможе запобігти зазначеним у клопотанні ризикам.

Отже, для запобігання ризикам, вказаним у ст. 177 КПК України, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості підозрюваного, превалює над принципом поваги до свободи особистості, застосування відносно ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде виправданим, оскільки жоден інший більш м`який запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не здатен забезпечити повний контроль над поведінкою підозрюваного та не зможе запобігти зазначеним у клопотанні ризикам.

Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Вислухавши думку прокурора, яка також підтримала клопотання слідчого та просила його задовольнити, думку підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення клопотання слідчого через його необґрунтованість, та просили застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених у ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу (ч.1 ст.183 КПК України).

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Встановлено, що слідчим відділенням Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000019 від 13.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

12 січня 2025 року о 22:00 год., за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, був затриманий ОСОБА_5 .

13 січня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а саме в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, а тому, відповідно до ст.183 КПК України, до ОСОБА_5 може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1-4 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає таке.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», у справі «Феррарі-Браво проти Італії») наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів і відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок про те, що дана особа могла вчинити злочин. Затримання і тримання особи під вартою допустимі не лише у випадку доведеності факту скоєння злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою попереднього розслідування, досягненню мети якого і є тримання під вартою. Факти, що викликали підозру, не обов`язково повинні бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження, або навіть пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Слідчий суддя вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена прокурором сукупністю доказів, зібраних у кримінальному провадженні, та досліджених у судовому засіданні, зокрема протоколом огляду місця події, показаннями свідків, показаннями самого підозрюваного.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя зазначає таке.

Як було зазначено вище, законодавцем відповідно до ст. 177 КПК України визначена наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 с.177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

На думку слідчого судді зазначений слідчим у клопотанні перелік ризиків, які передбачені ст.177 КПК України, а саме, ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, ризик незаконного впливу підозрюваного на свідків у кримінальному провадженні, а також ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, є обґрунтованим.

Тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та суворість покарання за його вчинення може свідчити про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Це твердження узгоджується із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000, § 76, відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Варто також зазначити, що у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , є особливо тяжким злочином, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Погоджуючись із існуванням реальної можливості здійснення з боку ОСОБА_5 переховування від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя також враховує дані про його майновий стан, відсутність у підозрюваного постійного джерела прибутку та законних засобів для існування, стійких соціальних зв`язків.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, та обставини, встановлені під час його розгляду, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Слідчий суддя вважає також обґрунтованим твердження сторони обвинувачення про існування ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків у цьому кримінальному провадженні, з якими підозрюваний безпосередньо знайомий.

При оцінці вказаного ризику слідчий суддя враховує встановлений нормами КПК України порядок безпосереднього сприйняття судом показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, із забезпеченням права обвинуваченого на перехресний допит. Суд під час судового провадження може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо сприймав, отримав усно від свідків (ст. 23 КПК України). Тобто, ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілих свідків та дослідження їх судом.

Отже, усвідомлюючи вчинене та тяжкість покарання за це, підозрюваний, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може вдатися до незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, щоб останні надали недостовірні показання на його користь.

Крім того, обґрунтованими є твердження сторони обвинувачення про існування ризику того, що перебуваючи на волі підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме: не дотримуючись покладених на нього процесуальних обов`язків, вчиняти інші дії з метою затягування слідства та судового розгляду.

Враховуючи особистість підозрюваного, вагомість доказів причетності підозрюваного до скоєння інкримінованого йому злочину, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу - домашнього арешту чи особистого зобов`язання, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Отже, для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наявні всі обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

На підставі наведеного слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Відповідно до ст.183 ч.3 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, суд вважає необхідним не визначати йому розмір застави.

Керуючись вимогами ст.ст.131, 132, 176-178, 183, 184, 194,197, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту затримання підозрюваного ОСОБА_5 , а саме з 12 січня 2025 року.

Строк дії цієї ухвали до 12 березня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, підозрюваним ОСОБА_5 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Подача апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Вступна і резолютивна частина ухвали виготовлена в нарадчій кімнаті та проголошена 14.01.2025. Повний текст ухвали виготовлений 17.01.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1