№ провадження 1-кс/208/2454/24
УХВАЛА

Іменем України

29 листопада 2024 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 (в режимі відео конференції), слідчого ОСОБА_4 (в режимі відео конференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , «про скасування арешту майна» в межах кримінального провадження № 0000105, внесеного 18.02.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська із клопотанням «про скасування арешту майна» в межах кримінального провадження № 0000105, внесеного 18.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що 24 лютого 2023 року слідчий суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 , розглядаючи матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером № 0000105, на підставі клопотання слідчого СВ СУ ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 , прийняла ухвалу (копія додається), відповідно до змісту якої накладено арешт на автомобіль «ВАЗ 21093», держ. № НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_7 , та володільцем якого, на законних підставах є ОСОБА_5 , без обмежень відчуження, розпорядження та користування. Під час досудового розслідування, слідчим слідчого управління Донецької області ОСОБА_4 була призначена судово-автотехнічна експертиза до експертної установи, та перед цим, автомобіль ВАЗ 21093 оглянутий експертом та на дату подання клопотання експертиза технічного стану транспортного засобу може бути виконана, без додаткового огляду транспортного засобу, то відповідно на теперішній час, необхідність подальшого арешту вказаного транспортного засобу відпала.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав, посилаючись на підстави, викладені у його мотивувальній частині. Зазначив, що ДТП сталось перед містом Мирноград, де зараз ведуться активні бойові дії, що унеможливлює проведення експертизи на даній дорозі. Також додатково надав суду заяву власника автомобіля ОСОБА_7 від 19.11.2024 року про передання володільцю майна ОСОБА_5 на відповідальне зберігання транспортного засобу «ВАЗ 21093», держ. № НОМЕР_1 та відеозапис території зберігання транспортних засобів в м.Покровську, скріншоти стоянки та фотознімки самого автомобіля. Зазначив, що наразі автомобіль перебуває в небезпечних умовах, псується. Не наполягаючи на повному задоволенні клопотання, просив повернути автомобіль для відповідального зберігання за місцем перебування володільця автомобіля у м.Добропілля. Наголосив, що ОСОБА_5 буде за першою ж вимогою слідчого надавати автомобіль для проведення слідчих дій.

Слідчий ОСОБА_4 проти задоволення клопотання та скасування арешту майна заперечував, посилаючись на те, що наразі ще не проведені всі необхідні слідчі дії з автомобілем, який визнано речовим. До того ж, слідчим зазначено, що ОСОБА_5 не є володільцем майна, а лише є особою, яка керувала автомобілем, тому не має права звертатись з даним клопотанням. Щодо місця зберігання автомобіля, слідчий надав суду акт прийняття-передачі тимчасово затриманого транспортного засобу для зберігання від 25.11.2024 року, відповідно якого автомобіль ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 передано для зберігання на територію майданчику тимчасового утримання транспортних засобів ГУНП в Донецькій області за адресою: м.Краматорськ, вул.Академічна 77Б. Вважає, що клопотання подано передчасно, оскільки на даний час ще триває досудове розслідування, не проведено трасологічну експертизу, тому у подальшому застосуванні арешту майна не відпала потреба.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення сторін, дослідив підстави та обґрунтування заяви, додані матеріали, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею першою Першого протоколу до Конвенції. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинно мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до статті 13 цього міжнародно-правового акта повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.

На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені у статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.

Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 Цивільного кодексу України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним із способів захисту права власності є гарантована статтею 391 цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Спеціальні підстави законного обмеження особи у реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання у право мирного володіння майном.

Зокрема, ст. 131 КПК України встановлено, що арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, що застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Норми КПК України докладно регламентують мету, підстави й порядок застосування та скасування арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження.

Згідно зі статтею 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Зі змісту статті 174 КПК України вбачається, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Після припинення кримінальної процедури відповідне втручання фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа правомірно розраховує на його припинення. Адже утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положення статті 3 Конституції України, статті 13 Конвенції є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Відповідно до п. 18 ст. 3 КПК України, слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Правова природа діяльності слідчого судді полягає у виконанні функції судового контролю за дотриманням прав і свобод людини під час досудового розслідування.

Слідчий суддя дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, абзацом 1 частини 1 статті 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Абзацом 2 частини 1 статті 174 КПК України визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З наведеного вбачається, що до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна звернувся володілець арештованого майна, що відповідає положенням ч.1 ст.174 КПК України.

В якості підстав для скасування арешту майна заявник зазначає, що в подальшому застосуванні такого арешту відпала необхідність, проведені експертизи, що передбачено, як підстава для скасування арешту майна, абзацом 2 частини 2 статті 174 КПК України.

З наявних документів у справі вбачається, що в відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області перебуває кримінальне провадження 0000105 від 18.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за фактом того, що 17.02.2023 року приблизно 16:40 годині, водій

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21093»,

реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїжджій частині автодороги

сполученням "сел. Балаган - м. Мирноград", (за межами населеного пункту, покриття проїжджої частини - сніговий накат, без освітлення), зі сторони сел. Балаган в напрямку м. Мирноград на території Покровського району, Донецької області. Рухаючись вказаним напрямком, не доїжджаючи до м. Мирноград близько 300 м., водій ОСОБА_5 побачив пішохода ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався в попутному напрямку попереду по середині проїжджої частини. Уникаючи наїзду на пішохода, водій ОСОБА_5 застосував міри екстреного гальмування, внаслідок чого втратив керування транспортним засобом, та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 (автомобіль у некерованому стані, своєю задньою лівою частиною контактував з тілом пішохода). В результаті даної ДТП, пішохід ОСОБА_8 загинув на місці пригоди.

З ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24.02.2023 року вбачається, що підставою для накладення арешту було збереження речового доказу.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 не є підозрюваним у цьому кримінальному провадженні. До того ж, в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000105 було призначено та проведено необхідні експертизи, що не оспорюється слідчим. Щодо проведення трасологічної експертизи, слідчим в судовому засіданні не наведено достатньо підстав для обґрунтування того, чому за період з 24.02.2023 року по строк розгляду клопотання не була проведена дана експертиза.

З наведеного вбачається, що на момент розгляду клопотання наявні підстави для усунення порушень та обмежень прав володільця майна, так як відсутні обставини, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння належним йому майном, а відтак, вважаю за необхідне клопотання задовольнити частково та передати автомобіль на відповідальне зберігання його володільцю з подальшим зберіганням у м. Добропілля.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 170-175, 369-372, КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , «про скасування арешту майна» в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000105 від 18.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України задовольнити частково.

Автомобіль марки ВАЗ 21093 р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , передати на відповідальне зберігання в якості речового доказу володільцю автомобіля - ОСОБА_5 , зобов`язавши останнього надавати автомобіль на першу ж вимогу слідчого або прокурора у кримінальному провадженні № 0000105 з метою проведення слідчих дій.

Визначити місце зберігання автомобіля марки ВАЗ 21093 р.н. НОМЕР_1 в якості речового доказу - м. Добропілля Донецької області.

В іншій частині клопотання -відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали складено та проголошено 03.12.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1