Справа №504/4943/24
Провадження №1-кс/504/73/25
Комінтернівський районний суд Одеської області
УХВАЛА

20.01.2025с-ще Доброслав

Слідчий суддя Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

законного представника підозрюваного ОСОБА_7 ,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 5 смт. Доброслав, клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 погоджене прокурором Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000303, внесеному до ЄРДР 28.11.2024 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зеленодольськ, Апостолівського району, Дніпропетровської області, українця за національністю, громадянина України, з середньою освітою, курсанта денного судноводійного відділення 2 курсу Одеського морехідного фахового коледжу морського та рибопромислового флоту ім. О. Соляника, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Комінтернівського районного суду Одеської області надійшло клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 погоджене прокурором Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000303, внесеному до ЄРДР 28.11.2024 відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що у невстановлені досудовим розслідуванням час, місце та спосіб, ОСОБА_6 , всупереч вимог ст. ст. 6, 7, 12 Закону України від 15.02.1995 «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», ст. 2 Закону України від 15.02.1995 «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин прекурсорів та зловживанню ними», Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», діючи умисно, з метою незаконного збуту наркотичних засобів, придбав 30 літрів рідкої речовини, яка містить наркотичний засіб, після чого, зберігав її при собі, з метою подальшого незаконного збуту.

Надалі, 29.11.2024 року, в період часу з 00:41 год. до 01:18 год. проведено огляд місця події на відкритій ділянці місцевості в межах Красносільської ОТГ біля с. Красносілка Одеського району Одеської області за координатами 46.638734,30.777172, в ході якого у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено та вилучено пластикову прозору каністру об`ємом 10 л. з рідкою речовиною прозорого кольору, пластикову прозору каністру об`ємом 10 л. з рідиною жовтого кольору невідомої речовини, дві прозорі пластикові каністри об`ємом по 5 л. з речовиною червоного та прозорого кольору, при дослідженні якої експрес-тестом IDT 9000T, виникла реакція, а саме: пофарбування експрес-смужки у жовтий колір, що свідчить про те, що у даній речовині міститься наркотичний засіб та синій колір, що свідчить про те, що у дана речовина на кокаїновій основі та відноситься до наркотичних речовин.

Окрім цього, ОСОБА_6 всупереч вимог ст. ст. 6, 7, 12 Закону України від 15.02.1995 «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», ст. 2 Закону України від 15.02.1995 «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин прекурсорів та зловживанню ними», Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», діючи умисно, з метою незаконного збуту наркотичних засобів, переслідуючи прямий умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу наркотичних засобів, керуючись корисливим мотивом, із метою особистого збагачення, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, незаконно придбав невідому порошкоподібну речовину, що містять в собі особливо небезпечну наркотичну речовину, обіг якої заборонено, яку у подальшому зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , із метою збуту.

Так, 29.11.2024 у період часу з 11:45 год. по 14:03 год., проведено обшук житлової квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого виявлено та вилучено: згорток зіп-пакету з невідомою речовиною, 88 згортків зіп-пакетів з невідомою порошкоподібною речовиною, 23 згортки зіп-пакетів в яких порошкоподібна речовина невідомого походження, 21 з яких зверху змотані чорною ізолентою, 2 з яких змотано жовтою ізолентою, 5 зіп-пакетів з порошкоподібною речовиною невідомого походження жовтого кольору та порошкоподібну речовину жовтого кольору, при дослідженні якої експрес-тестом IDT 9000T, виникла реакція, а саме: пофарбування експрес-смужки у червоно-фіолетовий колір, що свідчить про те, що у даній речовині міститься особливо небезпечна наркотична речовина.

29.11.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 01.12.2024 року клопотання слідчого задоволено:

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 58 днів, а саме з 28.11.2024 року по 24.01.2025 до 23 години 10 хвилин.

Визначено ОСОБА_6 заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 гривень.

Строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 16.01.2025 року продовжено до 28.02.2025 року постановою керівника Доброславської окружної прокуратури Одеської області.

В судовому засіданні слідчий та прокурор просили продовжити запобіжний захід, послались на наявність ризиків, що підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підозрюваний та його захисник зазначили, що підозрюваний визнає свою вину у інкримінованому йому злочині, проти клопотання слідчого не заперечує, просили залишити той самий розмір застави, який встановлений ухвалою слідчого судді від 01.12.2024 року.

Перевіривши та дослідивши надані матеріали до клопотання, заслухавши думки учасників процесу, суд вважає, що подане клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, спробам знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, спробам незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадження, спробам перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, спробам вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя наділений лише повноваженнями на перевірку обґрунтованості підозри, яка за своїм змістом до процедури висунення обвинувачення в порядку, передбаченому КПК України, на стадії досудового розслідування є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення, повідомлення про яке складається на певному етапі досудового розслідування, коли є підстави для формулювання підозри (ч. 1 ст. 276 КПК України). Повідомлення про підозру персоніфікує кримінальне провадження, є юридичним фактом, що породжує виникнення кримінальних процесуальних правовідносин, та етапом, з якого починає реалізовуватися кримінальна відповідальність.

При вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу оцінці судом підлягають наявність та/або продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК. Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом реєстрації ЄО №6309 від 28.11.2024, протоколом затримання ОСОБА_6 , від 29.11.2024, протоколом огляду місця події від 29.11.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 29.11.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 29.11.2024, протоколом обшуку від 29.11.2024, повідомленням про підозру ОСОБА_6 від 29.11.2024 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

При вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу оцінці судом підлягають наявність та/або продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК. Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

На думку слідчого судді надані докази свідчать про причетність ОСОБА_6 до зазначених кримінальних правопорушень і такі є переконливими для суду, тому слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого виняткового обмежувального заходу, як тримання під вартою.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що підозра є обґрунтованою на даному етапі.

При вирішенні питання про ризики, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_6 є громадянином України, неповнолітній, студент, є спортсменом- спарингом та супроводжуючим Національної збірної України з пара веслування академічного серед осіб з ураженням опорно- рухового апарату, проживає в м. Одесі як переселенець, зареєстрований в Дніпропетровській області, та на даний час підозрюється у вчинені тяжких злочинів,за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років із конфіскацією майна.

Вказані обставини свідчать про те, що підозрюваний хоча і має певні соціальні зв`язкі, проте вони не є такими, що можуть запобігти вказаним слідчим ризикам.

Зокрема підозрюваний, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та покарання, яке загрожує в разі визнання винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому тяжкі злочини.

Слідчий суддя погоджується з тим, що перебуваючи на свободі, неповнолітній підозрюваний ОСОБА_6 , матиме змогу незаконно впливати на свідків та експерта, схиляючи їх до надання неправдивих показань або надання неправдивих висновків за результатами проведення експертиз з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя також погоджується з тим, що перебуваючи на свободі, підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час досудове розслідування триває та не вилучено всі предмети, які можуть мати відношення до даного кримінального провадження, а також не проведено всіх необхідних слідчих (розшукових) дій, з метою отримання належних та допустимих доказів.

Разом з тим, відсутність у підозрюваного відповідних засобів на існування та життєзабезпечення з урахуванням даних, що ОСОБА_6 , можливо, здійснював збут наркотичної речовини, може вказувати на певний ступінь ризику вчинення останнім нового злочину.

Водночас слідчий суддя приймає до уваги, що неповнолітній ОСОБА_6 підозрюється у вчинені злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, які набувають усе більших масштабів i стають серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей.

Відповідно до ч. 2 ст. 492 КПК України, затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, що особливості проваджень щодо неповнолітніх у кримінальному процесі визначено положеннями ч. 4 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, згідно з якою «стосовно неповнолітніх процес повинен бути таким, щоб враховувались їх вік і бажаність сприяння їх перевихованню».

Статтею 40 Конвенції про права дитини встановлено, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини, яка, як вважається, порушила кримінальне законодавство, звинувачується або визнається винною в його порушенні, на таке поводження, що сприяє розвиткові у дитини почуття гідності і значущості, зміцнює в ній повагу до прав людини й основних свобод інших та при якому враховуються вік дитини і бажаність сприяння її реінтеграції та виконання нею корисної ролі в суспільстві.

Також, положеннями п. 18.2 Мінімальних стандартних правил ООН, що стосуються правосуддя щодо неповнолітніх («Пекінські правила»), прийняті резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 29.11.85обумовлено, що «Жоден неповнолітній не може бути вилучений з-під нагляду батьків частково або повністю, якщо це не виправдовують обставини провадження. Розлучення дітей з батьками є крайнім заходом. До нього можна вдаватися лише в тих випадках, коли факти справи виправдовують цей серйозний крок (наприклад, жорстоке поводження з дітьми)». Таким чином, щодо неповнолітніх, що перебувають на вихованні в сім`ї, держава чинить гуманно, намагаючись не розлучати дитини з батьками.

Окремо, слідчий суддя звертає увагу органу досудового розслідування, що якщо неповнолітній стикається із законом при спілкуванні з представниками органу досудового розслідування, і тому на них покладається важливий обов`язок продемонструвати, що держава охороняє права та законні інтереси фізичних та юридичних осіб і що кожний, хто вчинив злочин, буде притягнутий до відповідальності і нестиме тягар покарання. Водночас представники органів досудового розслідування мають переконливо довести неповнолітньому, який оступився, що держава в особі представника правоохоронних органів зацікавлена насамперед у тому, щоб він став на шлях виправлення, що держава поважає його права і забезпечує їх, щоб неповнолітня особа отримала переконливий виховний потенціал, який би дав їй можливість усвідомити, що вона має жити за правилами, які встановлені суспільством, критично поставитися до своїх дій і стати на шлях виправлення.

Ризик не змінили свою актуальність з часу застосування запобіжного заходу.

За таких обставин, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя враховує ту обставину, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні двох епізодів тяжких злочинів, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України, зареєстрований за межами Одеської області, проживає не з родиною, винаймає квартиру, і на даному етапі органом досудового розслідування не здійснено всіх дій для остаточної кваліфікації вини підозрюваного, не завершені призначені необхідні експертизи, вирішується питання перекваліфікації кримінальних правопорушень, а також враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, особу підозрюваного, вимог наведеного законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що до неповнолітньому підозрюваному необхідно продовжити дію застосованого виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який на даному етапі слідчим суддею не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Визначаючи відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави, слідчий суддя враховує не лише обсяг повідомленої підозри, а також і правові позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до яких розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гафа проти Мальти»).

Відтак, з однієї сторони розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншої - не має бути таким, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

Розмір застави щодо особи, підозрюваного чи обвинуваченого у вчинені тяжкого злочину визначається у межах від 20 (двадцяти) до 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 необхідно визначити розмір застави виходячи з тяжкості інкримінованого йому злочину та обставин його вчинення, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, його особи та його матеріального становища, тому суд вважає, що розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатної особи, що складає 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень є достатнім, зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків у даному кримінальному провадженні та не буде непомірним для підозрюваного, членів його сім`ї та близьких родичів.

Враховуючи викладене, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються вищевикладені обставини, беручи до уваги, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків, повноту та достатність зібраних доказів, слідчий суддя вважає доцільним продовжити дію застосуваного підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, в межах строку досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176, 177, 178,179, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 погоджене прокурором Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні№0000303, внесеному до ЄРДР 28.11.2024 відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, задовольнити.

Продовжити строк дії застосованого відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з 20.01.2025 року по 28.02.2025 включно.

Визначити ОСОБА_6 заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок: Отримувач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, Код отримувача 26302945, Банк отримувача ДКСУ, м. Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, Рахунок отримувача UA0005435. Призначення платежу: згідно ухвали слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 20.01.2025, заставна сума за ОСОБА_6 суддя ОСОБА_1 .

У разі внесення застави, звільнити підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти та покласти на підозрюваного строком до 28.02.2025, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- заборонити спілкуватися з свідками та іншими учасниками кримінального провадження.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, щодо якого застосований запобіжний захід у виді застави.

Строк дії ухвали встановити до 28.02.2025.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1