Справа 556/315/25
Номер провадження 1-в/556/114/2025
У Х В А Л А

Іменем України

12.02.2025 року смт. Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» - ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець, у режимі відеоконференції, клопотання ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Мелітополь, Запорізької області та жителя АДРЕСА_1 , до арешту не працюючого, не одруженого, освіта середня, раніше не судимого.

Засудженого 25.08.2020 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ст. 121 ч.2 КК України на 7 років позбавлення волі, на підставі ст. 72 ч.5 К України зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 24.10.2018 по 27.08.2019 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В С Т А НО В И В :

Адміністрація ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» звернулась до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , який відбув 2/3 строку покарання.

Представник ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» в судовому засіданні клопотання підтримав. Засуджений, відбуваючи покарання в Полицькій ВК №76 характеризується позитивно, мав стягнення, які погашено. Має п`ять заохочень за виконання покладених обов`язків, додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, працевлаштований. Має позитивні плани на майбутнє. А тому вважає, що засуджений став на шлях виправлення.

В судовому засіданні засуджений просив застосувати відносно нього положення ст.81 КК України та умовно-достроково звільнити з місць позбавлення волі, як такого, що довів своє виправлення. Вину визнає, у скоєному розкаюється.

У судовому засіданні прокурор заперечив відносно задоволення клопотання, оскільки ОСОБА_5 не довів свого виправлення за увесь час відбування покарання. Засуджений мав 8 стягнень, поміщався в ДІЗО, працює лише з травня 2024 року, участі у професійно-технічному навчанні не бере, заборгованість по виконавчих листах не погашена. А тому вважає дане клопотання передчасним.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши письмові докази, в тому числі особову справу засудженого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений: 25.08.2020 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ст. 121 ч.2 КК України на 7 років позбавлення волі, на підставі ст. 72 ч.5 К України зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 24.10.2018 по 27.08.2019 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

З характеристики засудженого та матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 23.03.2021 року.

Вину у скоєному злочині визнає, розкаюється. До працівників правоохоронних органів ставиться позитивно.

Початок строку відбування кримінального покарання 23.03.2021 року.

Кінець строку відбування кримінального покарання 20.05.2027 року.

З 05.04.2022 засуджений відбуває кримінальне покарання в ДУ «Полицька виправна колонія (№76)». За час відбування покарання ОСОБА_5 характеризується позитивно. Дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання, за що п`ять разів заохочувався адміністрацією установи. Вісім разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені у встановленому законом порядку.

В установі працевлаштований в філії «Підприємства державної кримінально-виконавчої служби України (№131)» на дільниці по виготовленню МПП.

Заявлено цивільний позов (моральна шкода) 500000 грн., який не відшкодований, матеріальну шкоду в розмірі 6745 грн. та витрати на правову допомогу 4000 грн., які добровільно відшкодовані, однак виконавчий лист в установу не надходив.

Має середньо-спеціальну освіту. Підвищує свій загальоосвітній рівень.

Має позитивні плани на майбутнє, активно впроваджує їх в своєму житті.

Бере участь в реалізації плану індивідуальної роботи.

Підтримує соціально-корисні зв`язки із рідними та близькими шляхом телефонних переговорів отримує посилки, передачі.

Має адекватну самооцінку, контролює свою поведінку, емоційний стан задовільний. Відсутні явні ознаки нервового збудження. Робить висновки з своїх минулих помилок.

Заходи індивідуальної програми із засудженим виконані.

Ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як низький.

Відповідно до проведеної оцінки ризиків засуджений має низький рівень вчинення повторного кримінального правопорушення після звільнення.

Згідно ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст.ст.81, 82 КК України є:

-ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;

-участь у суспільно-корисній праці;

-участь у виховних заходах;

-участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;

-участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;

-участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,

-поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;

-прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);

-визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;

-підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.

Як зазначено в п.п.2,17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).

Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки; свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та виконання всіх покладених на засудженого обовязків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів та обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Як роз`яснив Верховний Суд України у Постанові Пленуму «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 №2 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього беруться дані в їх сукупності.

За змістом цього закону умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Суд звертає увагу, що застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Так, засуджений ОСОБА_5 за увесь період відбування покарання 8 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог режиму відбування покарання, останній раз - 09.02.2023 р., стягнення погашені у встановленому законом поряду, має п`ять заохочень. Але дана обставина не може суттєво впливати на висновок суду про доведеність засудженим свого виправлення.

Разом з цим, оцінюючи в сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, що не надано конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення засудженого досягнув тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і його подальше виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Так, в сукупності з зазначеним та наявною в матеріалах справи інформацією щодо особи засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання за вчинення умисного тяжкого злочину, своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення за увесь період відбування покарання. Не бере участі у програмах ДВВ на засуджених, у професійно-технічному навчанні, заборгованість по виконавчих листах не погашена. Раніше поміщався до ДІЗО за зберігання заборонених предметів, порушення розпорядку дня. У скоєному злочині розкаюється.

З огляду на вище вказане, суд вважає слушними доводи прокурора, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення за увесь період відбування покарання.

Враховуючи дані обставини та наявні формальні підстави для звільнення за ст.81 КК України, беручи до уваги встановлені судом обставини, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, його поведінку протягом всього строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх даних про особу засудженого у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд вважає, що клопотання на цьому етапі відбування покарання засудженим не підлягає задоволенню, хоча засуджений ОСОБА_5 відбув 2/3 строку покарання, однак не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці своє виправлення.

Таким чином, на підставі наведеного, суд приходить до висновку, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не сприятиме виховному і запобіжному впливу на засудженого, оскільки він своє виправлення не довів та не має глибокого критичного усвідомлення своєї вини у скоєному злочині, а тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст.81 КК України, ст. ст. 392,538, 539 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання начальника ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 , відмовити за безпідставністю.

На ухвалу може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області протягом 7 діб з моменту проголошення, а засудженим з моменту вручення копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1