У Х В А Л А

іменем України

"26" грудня 2024 р.

Слідчий суддя Святошинського районного суду м .Києва ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002078 від 08.11.2023 за чч. 2, 3 ст.307 КК України, про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло вказане клопотання слідчого, погоджене прокурором, про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження № 0002078. Клопотання обґрунтовується тим, що 23.12.2024 у ході санкціонованого обшуку слідчим вилучено автомобіль марки "Audi Q7" білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який має значення для кримінального провадження як речовий доказ, що з урахуванням правил п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України є підставою для накладення на нього арешту.

До клопотання додані матеріали на підтвердження його обґрунтованості.

У судовому засіданні слідчий просив клопотання задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Враховуючи вищенаведені положення закону, з метою забезпечення збереження арешту майна, слідчий суддя вважає за необхідне розглянути клопотання за відсутності власника майна.

Неприбуття сторін в судове засідання не є перешкодою для розгляду поданого клопотання (ч. 1 ст. 172 КПК України).

Слідчий суддя, розглянувши матеріали поданого клопотання, встановив таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 частини 2 сттатті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим ГСУ Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002078 від 08.11.2023 за

чч. 2, 3 ст.307 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що на території Одеської та Черкаської областей діє група осіб, яка займається незаконним виготовленням, придбанням, зберіганням, перевезенням з метою збуту та незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів у великих та в особливо великих розмірах, шляхом розміщення «закладок» та використовуючи відділення та поштомати ТОВ «Нова Пошта».

До вчинення вказаних злочинів причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який займається незаконним придбанням, зберіганням з метою збуту, а також незаконним перевезенням та незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів.

03.12.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім того, до злочинної діяльності залучені подружжя ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які спільно проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

У власності та користуванні ОСОБА_6 перебуває автомобіль марки «AUDI Q7», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 .

Факти протиправної діяльності ОСОБА_7 та інших осіб, підтверджуються матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності, а саме: повідомленням про підозру ОСОБА_7 , висновками судових експертиз, протоколами за результатами проведення НСРД, рапортом оперативних працівників ДБН НП України та іншими матеріалами у своїй сукупності.

23.12.2024 у ході санкціонованого обшуку слідчим вилучено автомобіль марки "Audi Q7" білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який знаходиться у власності та користуванні ОСОБА_6 .

Постановою слідчого від 23.12.2024 вилучений автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Ураховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України, а також обґрунтовано визнане речовими доказами, що в своїй сукупності слугує підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Отже, з метою збереження речових доказів у даному кримінальному провадженні клопотання слідчого підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки "Audi Q7" білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде складено та оголошено 31 грудня 2024 р. року о 10 год. 00 хв.

Cлідчий суддя ОСОБА_1