Справа № 129/999/25
Провадження №11-сс/801/265/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника - адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000126 від 17.03.2025, за клопотанням слідчого слідчого відділення Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Питушка Каларашського району республіки Молдова, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Гайсинського районного суду Вінницької області від 19.03.2025 про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави, -

встановив:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 17.03.2025 приблизно о 15:20 год прийшов до належного ОСОБА_10 домогосподарства в АДРЕСА_1 . Помітивши в дворі будинку дружину власника ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , розпочав з нею суперечку з приводу того, що остання спалює сміття, чим задимлює прилеглу територію, в тому числі і домогосподарство ОСОБА_8 . В ході суперечки у ОСОБА_8 на грунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_12 виник злочинний умисел, спрямований на пошкодження чужого майна шляхом вчинення вибуху; реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_8 повернувся до місця свого проживання по АДРЕСА_1 , де в гаражному приміщення взяв знаряддя злочину бойовий припас, який складався з корпусу ручної гранати типу «Ф-1» та уніфікованого запалу ручних гранат типу УЗРГ, та діючи з метою знищення чужого майна, пішов до домогосподарства ОСОБА_10 ; 17.03.2025 приблизно о 15:25 год, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_8 , наблизившись до території домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, кинув приведений в дію бойовий припас на територію вказаного подвір`я, в результаті чого стався вибух, внаслідок якого пошкоджено майно, а саме дах господарського приміщення та альтанку власника домогосподарства ОСОБА_10

18.03.2025 р. ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України.

Слідчий слідчого відділення Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 звернувся до Гайсинського районного суду Вінницької області з клопотанням про застосування до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді клопотання слідчого слідчого відділення Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 задоволено та підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів з моменту затримання, тобто до до 16.05.2025 року 02.38 год., з одночасним визначенням застави у межах вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240,00 грн. (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень).

Приймаючи рішення про задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя вказав, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не спростовані стороною захисту, що є достатнім для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме тримання під вартою може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Гайсинського районного суду Вінницької області від 19.03.2025 та абзац 2 її резолютивної частини викласти в наступній редакції: «Відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Питушка Каларашського району Республіки Молдова, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, - обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів в кримінальному провадженні № 0000126, встановити розмір застави в сумі 60560 гривень, в разі внесення якої він підлягає звільненню з-під варти з покладенням на нього обов?язків: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора та суду під час досудового розслідування та розгляду кримінального провадження, не відлучатися із місця свого проживання та не змінювати його без дозволу слідчого, прокурора, суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання, про що оголосити йому під розписку» В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Вимоги обґрунтовує тим, що слідчий суддя розмір застави у розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів громадян належним чином не обґрунтував такий розмір застави, яка є максимальною для категорії кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 та яка є завідомо непомірною для нього.

ОСОБА_8 офіційно не працює, являється інвалідом ІІІ групи, є учасником бойових дій, раніше не судимий, одружений, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, вину у скоєному визнає та активно співпрацює з слідством (давав покази, приймав участь у слідчому експерименті), та в матеріалах кримінального провадження немає відомостей щодо його задовільного матеріального стану, вважаю, що достатнім альтернативним запобіжним заходом відносно нього може бути відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України мінімальна застава у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 гривень.

Захисник адвокат ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги сторони захисту з підстав викладених в ній та просили задовольнити її в повному об`ємі.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваного, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підозрюваного - не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Висновки слідчого судді про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з ухвали, слідчим суддею зазначені вимоги закону дотримано, а висновки про необхідність обрання найсуворішого запобіжного заходу належним чином умотивовано.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

В жодному випадку запобіжний захід не може розцінюватись, як покарання за вчинене діяння.

Стосовно обґрунтованості підозри, суд зазначає, що за змістом п. 1 ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України у разі затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення.

При цьому в кримінальному процесуальному розумінні існує відмінність між обґрунтованістю та доведеністю висунутої підозри, в тому числі на підставі достатніх, допустимих та достовірних доказів.

Так, у справі «Кавала проти Туреччини» (заява 28749/18, рішення від 10.12.2019) Європейський Суд з прав людини констатував, що не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Разом із тим, «обґрунтованість» підозри, на якій засновується арешт, є важливою частиною гарантії, встановленої у п.1(с) ст.5. Слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано «розумним», залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п.1(с) ст.5. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину.

Термін «обґрунтованість» також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень».

Зі змісту ж оголошеної підозри в достатній мірі можна дійти висновку, що ОСОБА_8 може бути причетний до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Стосовно ж наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з клопотання слідчого та матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до тяжкого злочину, за яке законом передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, є непрацюючим, має інвалідність 3 групи, підозрюється у вчиненні злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, його наслідків, тяжкість покарання за злочин, по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, слідчий суддя під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний, перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Також слідчим суддею під час розгляду клопотання відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України обґрунтовано визначено розмір застави підозрюваному, який є співрозмірним та таким, що за умови внесення останньої забезпечить виконання процесуальних рішень.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначив альтернативний запобіжний захід у виді застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених кримінально-процесуальним законом, підстав для зменшення якого колегія суддів не вбачає.

Виходячи зі змісту ч. 4 ст.182 КК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Частиною 5 статті 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається у межах, зокрема щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На думку суду апеляційної інстанції, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , характеру кримінального правопорушення, суд при визначенні розміру застави прийшов до вірного висновку, визначивши підозрюваному заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Підстав вважати вказаний розмір застави непомірним, як про це зазначає адвокат в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим степенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Отже, розмір застави повинен бути помірним та пропорційним щодо конкретної людини та обставин, вчиненого ним кримінального правопорушення, тому суддя дійшов правильного висновку щодо розміру застави.

За наведених обставин суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Гайсинського районного суду Вінницької області від 19.03.2025, якою задоволено клопотання слідчого слідчого відділення Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 02.38 год. 16.05.2025 року, з одночасним визначенням застави у розмірі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4