Провадження № 1-в/635/69/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2025 року смт Покотилівка Харківський район Харківська область

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Лук`яненко С.А.,

секретар судового засідання Пальчук Е.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву засудженого ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у зв`язку з набранням чинності Законом України №3886- ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,-

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_1 звернувся до Харківського районного суду Харківської області із заявою про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у зв`язку з набранням чинності Законом України №3886- ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі за текстом Закон №3886-ІХ).

Представник ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)», засуджений ОСОБА_1 , прокурор подали заяви про слухання справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд зазначає про таке.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Київського районного суду м.Полтави від 21.02.2024 року ОСОБА_1 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю вироків, шляхом поглинення покарання призначеного за цим вироком, покаранням згідно вироку Октябрського районного суду м.Полтави від 16.01.2024 року, призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

У відповідності до положень ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком і вироком Лохвицького районного суду Полтавської області від 22.03.2021, остаточно призначено покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.

Як вбачається із вироку Київського районного суду м.Полтава від 21.02.2024 ОСОБА_1 01.06.2023 року вчинив крадіжку майна на суму 358,80 грн., 24.05.2023 року крадіжку майна на суму 717,60 грн., 08.06.2023 на суму 2286,78 грн., 05.06.2023 на суму 357,0 грн., що станом на день вчинення протиправних діянь складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 01.01.2023 року (менше 2 684 грн.).

За вироком Октябрського районного суду м.Полтава від 16.01.2024 року ОСОБА_1 засуджено за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185, ч.4 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі.

За вказаним вироком ОСОБА_1 засуджений за вчинення крадіжки за епізодами від 24.04.2023 на суму 387 грн., від 01.05.2023 на суму 632 грн., від 03.05.2023 на суму 857,48 грн., від 06.05.2023 на суму 347,80 грн., від 24.05.2023 на суму 503,20 грн., від 02.06.2-23 на суму 373,75 грн., від 07.06.2023 на суму 680 грн., від 14.06.2023 на суму 298,02 грн., від 01.06.2023 на суму 351,20 грн., від 16.06.2023 на суму 279,00 грн., від 16.06.2023 на суму 279 грн., 18.06.2023 на суму 431,99 грн., за вчинення закінченого замаху на крадіжку вчиненого 18.06.2023 року на суму 431,99 грн., що станом на день вчинення протиправних діянь складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 01.01.2023 року (менше 2684 грн.).

В той час за епізодом від 13.06.2023 ОСОБА_1 вчинив крадіжку у ТОВ «РУШ» на загальну суму 2714,04 грн., що складає суму більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 01.01.2023 року (2684 грн.).

За вироком Лохвицького районного суду Полтавської області від 22.03.2021 року ОСОБА_1 вчинив 23.11.2020 року крадіжку майна на суму 430 грн.90 коп., що складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 01.01.2020 року (2270 грн.), а також засуджений за вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст.263 КК України, яке є кримінально-караним діянням.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Таким чином за вчинення кримінальних правопорушень за ч.4 ст. 185 КК України, за які засуджено ОСОБА_1 вироком Київського районного суду м.Полтави від 21.02.2024 року наразі не можуть вважатися кримінально караними правопорушеннями, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Також не можуть вважатися кримінально-караними діяннями правопорушення за вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 16.01.2024, за епізодами від 24.04.2023 на суму 387 грн., від 01.05.2023 на суму 632 грн., від 03.05.2023 на суму 857,48 грн., від 06.05.2023 на суму 347,80 грн., від 24.05.2023 на суму 503,20 грн., від 02.06.2-23 на суму 373,75 грн., від 07.06.2023 на суму 680 грн., від 14.06.2023 на суму 298,02 грн., від 01.06.2023 на суму 351,20 грн., від 16.06.2023 на суму 279,00 грн., від 16.06.2023 на суму 279 грн., 18.06.2023 на суму 431,99 грн., за вчинення закінченого замаху на крадіжку вчиненого 18.06.2023 року на суму 431,99 грн.

В той час сума крадіжки за епізодом від 13.06.2023 року станом на день вчинення кримінального правопорушення складає суму більшу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що унеможливлює застосування положень Закону №3886-IX від 18.07.2024.

Таким чином за вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 16.01.2024 року ОСОБА_1 засуджено за ч.4 ст.185 КК України за кримінально-караним діянням, тому він вважається засудженим за цим вироком.

Також не може вважатися кримінально-караним діянням крадіжка за епізодом від 23.11.2020 на суму 430,90 грн. за вироком Лохвицького районного суду Полтавської області від 22.03.2021 року, в той час кримінальне правопорушення за ч.1 ст.263 КК України є кримінально-караним діянням.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про звільнення ОСОБА_1 від покарання за вироком Київського районного суду м.Полтави від 21.02.2024 року.

Вважати ОСОБА_1 засудженим за вироком Лохвицького районного суду Полтавської області від 22.03.2021 року за ч.1 ст.263 КК України до 3 років позбавлення волі із іспитовим строком 3 роки.

Вважати ОСОБА_1 засудженим за вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 16.01.2024 року за ч.4 ст.185 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 16.01.2024 року частково приєднати покарання за вироком Лохвицького районного суду Полтавської області у виді 1 місяця позбавлення волі і остаточно визначити покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_1 задовольнити .

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_1 від призначеного покарання за вироком Київського районного суду м.Полтави від 21.02.2024 року, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Звільнити засудженого ОСОБА_1 від призначеного покарання за вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 16.01.2024 року за епізодами від 24.04.2023 на суму 387 грн., від 01.05.2023 на суму 632 грн., від 03.05.2023 на суму 857,48 грн., від 06.05.2023 на суму 347,80 грн., від 24.05.2023 на суму 503,20 грн., від 02.06.2-23 на суму 373,75 грн., від 07.06.2023 на суму 680 грн., від 14.06.2023 на суму 298,02 грн., від 01.06.2023 на суму 351,20 грн., від 16.06.2023 на суму 279,00 грн., від 16.06.2023 на суму 279 грн., 18.06.2023 на суму 431,99 грн., за вчинення закінченого замаху на крадіжку вчиненого 18.06.2023 року на суму 431,99 грн.у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_1 засудженим за вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 16.01.2024 року за ч.4 ст.185 КК України за епізодом від 13.06.2023 року до 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_1 засудженим за вироком Лохвицького районного суду Полтавської області від 22.03.2021 за ч.1 ст.263 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання за вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 16.01.2024 року частково приєднати покарання за вироком Лохвицького районного суду Полтавської області від 22.02.2021, і остаточно визначити покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.

Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали суду.

Суддя С.А.Лук`яненко