Справа № 686/7021/23
Провадження № 1-кс/686/1329/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ Національної поліції у Хмельницькій області ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні №0000486 від 14.09.2023 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ч. 3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05.02.2025 старий слідчий в ОВС СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду з клопотанням, погодженим із прокурором відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на 1/3 частку будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , з метою забезпечення подальшої конфіскації майна як виду покарання.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що «слідчим відділом слідчого управління ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000486 від 14.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, 2, 3 ст.307 та ч. 1 ст. 263 КК України.

У скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 3 КК України, підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

30.01.2025, ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 3 КК України,за яке передбачено покарання від 9 до 12 років позбавлення волі із конфіскацією майна

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек від 12.09.2024, встановлено, що у власності ОСОБА_5 є 1/3 частка будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.»

Слідчий в судове засідання не з`явився, проте звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності, просить клопотання задовольнити.

Власник майна, у відповідності до ч.2 ст.172 КПК України, про розгляд клопотання не повідомлявся.

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до положень п.3 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Положеннями ч.5 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд, у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

На підставі ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна, для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94, 132, 173 КПК України, враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак, вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000486 від 14.09.2023 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ч. 3 ст. 307 КК України.

30.01.2025 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, а отже останній набув статусу підозрюваного у зазначеному кримінальному провадженні.

З наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 дійсно належить 1/3 частки будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , на яку просить накласти арешт слідчий.

Зважаючи на те, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки додано докази, що вказана частка будинку належить ОСОБА_5 , останній набув статусу підозрюваного, в зв`язку з тим, що 30.01.2025 р. його було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, та санкція вказаної статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років із конфіскацією майна, тому, з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою запобігання відчуження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

А тому клопотання слідчого є обґрунтованим.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

З урахуванням ч. 4 ст. 173 КПК України, відповідно до якої, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на 1/3 частку будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , лише в частині позбавлення права на відчуження та розпорядження вказаним майном, проте із залишенням правомочності користування ним. В даному випадку заборона користування не є виправданою та буде надмірним втручанням в права та інтереси власника майна, в зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

На даному етапі кримінального провадження не надано доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, і потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання в права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження. Менш обтяжливий спосіб арешту майна, на думку слідчого судді, призведе до неможливості його збереження та може призвести до приховування, пошкодження, знищення, передачі, відчуження або до настання інших наслідків, які можуть перешкодити повному, швидкому та неупередженому розслідуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого в ОВС СУ ГУ Національної поліції у Хмельницькій області ОСОБА_3 ,- задовольнити частково.

Накласти арешт, з тимчасовим позбавленням права відчуження та розпорядження, на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на 1/3 частку будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

В решті вимог клопотання слідчого відмовити.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя