ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/1500/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/40/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №11-сс/817/40/25 за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 січня 2025 року про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 січня 2025 року задоволено клопотання слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері західного регіону ОСОБА_6 , застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 21.03.2025р.

Визначено заставу - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень, у випадку внесення якої покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту по місцю проживання.

Мотивує скаргу тим, що в ухвалі не відображено доказів якими підтверджується наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Вважає твердження слідчого судді про можливий вплив на будь кого підозрюваного припущенням з огляду на вартість майна 6 720 грн., яке було предметом посяганння та яка повністю нівелює будь яке бажання впливу на свідків чи представника потерпілого.

Вказує на поганий стан здоров?я підозрюваного, зокрема, те, що його здоров?я підірване участю в бойових діях в складі ЗСУ, а також те що матеріали справи містять відомості про отримані ОСОБА_7 поранення в ході участі у відбитті агресії рф.

Посилається на міцність соціальних зв?язків підозрюваного, наявність у нього родини й утриманців, постійного місця проживання.

Зазначає, що ОСОБА_7 є учасником бойових дій та дійсним військовослужбовцем, який займає посаду стрільця-санітара 2 стрілецького спеціалізованого відділення 2 стрілецького спеціалізованого взводу 1 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 .

Вказує, що недостатність застосування більш м?якого запобіжного заходу, обґрунтовано лише формальними твердженнями.

Вважає, що застосування найбільш суворого виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, по відношенню до підозрюваного ОСОБА_7 є невиправданим і надмірним.

В своїй апеляційні скарзі підозрюваний ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати та покласти на нього процесуальні обов`язки передбачені ст. 195 КПК України.

Мотивує скаргу тим, що приймає участь у бойових діях на Донецькому напрямку в Збройних силах України у 28 бригаді, був двічі тяжкопораненим, має контузію, після медичного воєнного госпіталю перебував на реабілітації станом на 01.01.2025 рік та повинен був повернутися назад в частину, від ЗСУ не ухилявся, в розшуку не перебував.

Посилається на те, що під час затримання працівники Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області при передачі не звернули уваги на наявність у нього тяжких побоїв отриманих від працівників ТЦК.

Вказує, що станом на 02.02.2025 року йому не вручена та не оголошена підозра в порядку ст.ст. 276, 277, 278 КПК України, а також не роз`яснено в якому кримінальному правопорушенні він підозрюється.

Зазначає, що у нього є зареєстрована адреса постійного місця проживання, законна дружина та двоє спільних дітей.

Вважає, що його затримання та взяття під варту у кримінальному правопорушенні, якого він не скоював є незаконним та безпідставним.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали подані ними апеляційні скарги з мотивів у них викладених та прокурора, який щодо задоволення апеляційних скарг заперечив, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, оскаржувана ухвала слідчого судді цим вимогам закону відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002826 від 29.12.2024р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

22.01.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.01.2025, надано дозвіл на затримання ОСОБА_7 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

29.01.2025 о 22 год. 00 хв. ОСОБА_7 затримано на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.01.2025 про дозвіл на затримання з метою приводу для розгляду клопотання про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Перевіряючи висновок слідчого судді щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні вищенаведеного кримінального правопорушення, колегія суддів вважає його вірним, оскільки його зроблено на підставі ретельної перевірки та аналізу доказів, які містяться у: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002826 від 29.12.2024р.; протокол прийняття заяви ОСОБА_10 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 29.12.2024; протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 від 29.12.2024; висновок експерта №СЕ-19/120-25/60-ТВ від 06.01.2025; протокол огляду від 30.12.2024; протокол допиту неповнолітнього ОСОБА_11 від 31.12.2024; протокол допиту неповнолітнього ОСОБА_12 від 31.12.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 02.01.2025; протоколи зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото та кінозйомки, відеозапису чи засобів фото та кінозйомки, відеозапису від 30.12.2024, 04.01.2025; протоколи огляду відеозапису від 01.01.2025, 04.01.2025; пояснення ОСОБА_7 від 29.12.2024.

При цьому колегія суддів враховує те, що наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин. В той же час, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Твердження захисника про недоведеність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зокрема, слідчим суддею визнано доведеним те, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що зумовлено його підозрою у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а також тим, що ОСОБА_7 вже здійснював спроби переховування від органів досудового розслідування у зв`язку із чим слідчий суддя постановив ухвалу від 27.01.2025, якою було надано дозвіл на затримання ОСОБА_7 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; існування ризику того, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки його особисті дані йому добре відомі, так як вони не були засекречені під час здійснення досудового розслідування та інформація про них міститься в матеріалах кримінальних проваджень, з якими підозрюваний ознайомлений. Окрім цього, одним із свідків є неповнолітній син підозрюваного, на якого ОСОБА_7 , як батько має вплив; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_7 , підозрюється у вчинення умисного корисливого злочину, який вчинений, з метою особистого збагачення та є раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, однак на шлях виправлення та перевиховання не став та продовжив свою злочинну діяльність, а також на розгляді у місцевому суді щодо нього перебуває ще два кримінальних провадження, що підтверджує ризик того, що підозрюваний перебуваючи на волі продовжить свою злочинну діяльність, та може вчиняти інші аналогічні кримінальні правопорушення.

Крім цього, слідчий суддя у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, вірно врахував вагомість наявних доказів що підтверджують підозру ОСОБА_7 у вчиненні особливо тяжкого злочину, а саме: характер вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, враховав практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Також слідчий суддя з урахуванням майнового стану підозрюваного, вірно визначив розмір застави відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у вигляді 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки врахував, що внесення застави саме в такому розмірі буде дієвим для виконання завдань цього кримінального провадження, а саме запобігання встановленим ризикам та може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи зможуть забезпечити належну поведінку підозрюваного, з огляду на що колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді, щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а прокурор в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, обумовлені суспільною необхідністю, є пропорційними та обґрунтованими щодо обмеження конституційних прав і свобод підозрюваного.

Перевіряючи доводи захисника щодо незадовільного стану здоров`я підозрюваного, колегія суддів виходить з того, що положеннями статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст.ст. 6, 39, 72 Основ законодавства України про охорону здоров`я, передбачено, що особи, узяті під варту, мають право на надання їм медичної допомоги, відповідно до пункту 2.3 Розділу ІІ «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, МОЗ України №239/5/104 від 10.02.2012 року, медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО, тобто у випадку неможливості забезпечення належної медичної допомоги ув`язненого в умовах СІЗО він має право на надання її в умовах стаціонарного закладу охорони здоров`я України за межами вказаної установи.

Отже, у випадку захворювання чи погіршення стану здоров`я підозрюваного, йому буде забезпечена відповідна медична допомога, а застережень щодо неможливості тримання його під вартою немає.

Як встановлено слідчим суддею, ОСОБА_7 22.01.2025 року у встановленому законом порядку повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тому, його твердження про те, що йому не було оголошено та не вручено повідомлення про підозру, не відповідає дійсності та суперечить матеріалам справи.

Перевіряючи доводи ОСОБА_7 щодо його участі у бойових діях колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права, а всі особи є рівними перед законом. Участь у бойових діях не виключає обов`язку особи дотримуватися законів України та не є обставиною, яка автоматично усуває кримінальну відповідальність або змінює оцінку ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Твердження ОСОБА_7 про те, що наявність зареєстрованого місця проживання, законної дружини та дітей унеможливлює його ухилення від слідства, є необґрунтованими оскільки вказані обставини не виключають передбачених ст. 177 КПК України ризиків, а сам факт сімейних обставин не є гарантією належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання настанню ризику переховування від слідства та суду.

Перевіряючи доводи підозрюваного щодо побиття його працівниками ТЦК, які передали його працівникам РВП при затриманні колегія суддів виходить з того що ОСОБА_7 в порядку ст.208 КПК України було забезпечено захисника, який повинен повідомити відповідні правоохоронні органи про даний факт, які зможуть дати йому належну правову оцінку, а наявність у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень зафіксовано працівниками УВП № 26 при поміщенні в установу, при цьому сторона захисту має право заявляти клопотання про проведення відповідних експертиз чи освідувань.

Твердження ОСОБА_7 про те що він проходить службу у військовій частині ЗСУ спростовується наявним щодо нього на розгляді кримінальним провадженням про самовільне залишення військової частини.

Отже, підстав для скасування оскаржуваної ухвали щодо ОСОБА_7 немає, в зв`язку з чим в задоволенні поданих представником підозрюваного та підозрюваним апеляційних скарг слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 січня 2025 року про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді