Справа № 734/3002/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/858/24
Категорія - ч.3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження №0000039 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області від 03 вересня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою щодо:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Бугруватка Світловодського району Кіровоградської області, жителя АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Чернігова, жителя АДРЕСА_2 , раніше судимого: 14.02.2020 Деснянським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту на строк 4 місяці,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

кримінальне провадження закрито, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлена кримінальна протиправність діяння.

Місцевим судом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_12 та ОСОБА_9 обвинувачуються в тому, що 03.03.2021, близько 03 год. 20 хв., ОСОБА_12 за попередньою змовою із ОСОБА_9 , проникли до житлової квартири ОСОБА_13 , яка знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , де з тумби в спальній кімнаті, непомітно для потерпілої ОСОБА_13 , яка в той час спала, таємно викрали мобільний телефон марки Xiaomi моделі Redmi7А, вартістю 1787 грн., після чого покинули вищезазначену квартиру та розпорядилися телефоном на власний розсуд, чим спричинили потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_12 та ОСОБА_9 своїми умисними діями вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням в житло, за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.

Місцевий суд зазначив, що 09 серпня 2024 року набув чинності закон України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який відповідно ст.5 КК України покращує становище обвинуваченого, оскільки у ст.51 КУпАП визначено розмір дрібного викрадення чужого майна, який становить до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Зважаючи, що заподіяна обвинуваченими шкода є меншою за 2 неоподаткованих мінімуми доходів громадян, кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Послався на відсутність підстав для закриття кримінального провадження, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки місцевим судом не надано оцінку всьому обсягу обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, зокрема тому, що крадіжку було скоєно з проникненням у житло ОСОБА_13 , що вказує на наявність у діях обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_9 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.162 КК України, а саме незаконного проникнення до житла потерпілої. Зазначає, що місцевий суд не забезпечив належного захисту прав потерпілої ОСОБА_13 та за наявності належних підстав дії обвинувачених на ч.1 ст.162 КК України не перекваліфікував, що не узгоджується із завданнями кримінального судочинства. Порушуючи вимоги ст.370, п.2 ч.1 ст.372 КПК України, місцевий суд не виклав встановлених обставин та формулювання обвинувачення за ч.3 ст.185 КК України щодо обвинувачених ОСОБА_12 і ОСОБА_9 , яке було встановлене органом досудового розслідування після його зміни, відповідно до ст.337 КПК України, а виклав встановлені обставини та обвинувачення, яке містилося в обвинувальному акті при направленні кримінального провадження до суду.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинуваченого ОСОБА_14 та захисників, котрі просили ухвалу місцевого суду залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Пунктом 3 частини 1 статті 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно зі ст.412 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до положень ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зокрема законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Згідно з п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Із аналізу змісту указаної статті убачається, що закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

Водночас, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року №3886-IX, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 КУпАП.

Згідно внесених змін до ст.51 КУпАП, дрібним викраденням чужого майна є викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ураховуючи положення Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, розмір збитків, необхідний для притягнення до кримінальної відповідальності за крадіжку, вчинену у 2021 році, становив 2270 грн.

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні ОСОБА_12 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні 03 березня 2021 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме: ОСОБА_12 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у житло, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_9 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, за попередньою змовою групою осіб. Сума завданих потерпілій ОСОБА_13 збитків становить 1787 грн.

Оскільки вартість викраденого майна на час вчинення цих діянь не перевищувала 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, то місцевий суд дійшов правильних висновків про неможливість притягнення ОСОБА_12 та ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за ч.3 ст.185 КК України, проте, залишив поза увагою спосіб вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, а саме вчинення його з проникненням у житло потерпілої ОСОБА_13 .

Тому, на переконання колегії суддів, доводи прокурора щодо необхідності кваліфікації вищевказаних дій обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_9 за ст.162 КК України, а саме незаконного проникнення до житла потерпілої, не позбавлені правових підстав.

Така позиції узгоджується з правовим висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, яка в постанові від 07.10.2024 у справі №278/1566/21 з посиланням на ч.3 ст.337 КПК України зазначила, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Проте, усупереч вищезазначених вимог, місцевий суд не проаналізував сукупність доказів у провадженні та фактичні обставини кримінального провадження на наявність у діях обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_9 складу іншого кримінального правопорушення, та дійшов передчасного висновку про закриття кримінального провадження.

Також місцевий суд, усупереч вимог п.2 ч.1 ст.372 КПК України, не виклав встановлених обставин та формулювання обвинувачення за ч.3 ст.185 КК України щодо обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , яке було встановлене органом досудового розслідування після його зміни, відповідно до ст.337 КПК України, а виклав обвинувачення, яке містилося в обвинувальному акті при направленні кримінального провадження до суду.

Отже, враховуючи, що місцевим судом при розгляді кримінального провадження допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.404, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області від 03 вересня 2024 року щодо ОСОБА_12 та ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлена кримінальна протиправність діяння, - скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4