Справа № 505/882/25
Провадження № 1-кп/505/634/2025
УХВАЛА

Іменем України

підготовчого судового засідання

18.03.2025 Котовський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Подільську Одеської області, в режимі відеоконференції з ДУ «Одеській слідчий ізолятор», обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №-0000047 від 19.01.2025, та клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Липецьке Котовського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

12.03.2025 в провадження судді Котовського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №-0000047 від 19.01.2025 відносно ОСОБА_5 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

14.03.2025 ухвалою судді вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.

Під час підготовчого судового засідання прокурор вважав за необхідне призначити кримінальне провадження до судового розгляду. Також в силу існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, просив суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, без визначення застави.

Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду. Також не заперечував проти клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення заявленого прокурором клопотання, натомість просив обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Проти призначення кримінального провадження до судового розгляду не заперечував.

Потерпілий ОСОБА_6 клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, поставив на розсуд суду. Проти

призначення кримінального провадження до судового розгляду не заперечував.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового розгляду, приходить до наступних висновків.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 складений у відповідності з вимогами Кримінального процесуального кодексу України і поверненню прокурору не підлягає.

Провадження за обвинувальним актом підсудне Котовському міськрайонному суду Одеської області.

Підстав для закриття провадження чи його направлення прокурору для проведення досудового провадження немає.

Порушення вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду, відсутні. Відтак суд приходить до висновку про необхідність призначення провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 у судове засідання.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст.27 КПК України, відсутні.

Коло осіб, які беруть участь, у судовому розгляді є наступним: прокурор, обвинувачений, захисник, потерпілий.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Суд, вивчивши клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в своєму клопотанні прокурор зазначив, що ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що 19.01.2025 близько 16год 30хв, у кімнаті житлового будинку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у якому мешкає ОСОБА_7 , після спільного вживання спиртних напоїв, між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розпочався конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник злочинний умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень невизначеного ступеня тяжкості.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 у той же день та час, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у кімнаті домоволодіння, розташованого за вищевказаною адресою, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи наміру на позбавлення потерпілого життя, тримаючи у правій руці кухонний ніж, наніс ним ОСОБА_6 один удар в область передньої частини грудної клітини справа та один удар у бокову частину грудної клітини зліва, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колотої рани правої передньої частини грудної клітки з пошкодженням верхньої частини правої легені, правобічний пневмоторакс, які є небезпечними для життя в момент заподіяння та відноситься до категорії тяжкого тілесного ушкодження.

Цього ж дня, 20.01.2025, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто в умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

Викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, в повній мірі обґрунтовуються отриманими стороною обвинувачення, в порядку визначеному КПК України доказами, а саме:

- оглядом місця події від 19.01.2025, а саме житлового домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого на території подвір`я виявлено кухонний ніж, а в приміщенні будинку на підлозі виявлено сліди крові;

- довідкою з КНП «Подільська міська лікарня ПМРПРОО» про госпіталізацію до медичного закладу та діагноз ОСОБА_6 : «проникаюча колота рана передньоправої частини грудної клітки з пошкодженням верхньої частини правої легені; правобічний пневмоторакс»;

- допитом свідка ОСОБА_8 , яка дала покази з приводу того, що 19.01.2025 до хірургічного відділення КНП «Подільська міська лікарня ПМРПРОО» госпіталізований ОСОБА_6 з тілесним ушкодженням у вигляді проникаючого ножового поранення передньої частини грудної клітки справа, яке є небезпечним для життя потерпілого;

- особистим обшуком затриманого в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_5 , в ході якого вилучено куртку чорного кольору з слідами речовини бурого кольору та джинси синього кольору з слідами речовини бурого кольору;

- допитом свідка ОСОБА_9 , яка дала покази про те, що дійсно 19.01.2025 в будинку де вона проживає, виник конфлікт та бійка між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та під час бійки вона бачила в руці ОСОБА_5 кухонний ніж, а в результаті бійки ОСОБА_6 був весь в крові;

- допитом свідка ОСОБА_10 , який дав покази про те, що 19.01.2025 перебуваючи в гостях у ОСОБА_7 , виник конфлікт та бійка між іншими гостями ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та під час бійки він бачив в руці ОСОБА_5 кухонний ніж, а в результаті бійки ОСОБА_6 був весь в крові;

- допитом свідка ОСОБА_7 , який дав покази про те, що 19.01.2025 у нього в гостях перебували ОСОБА_6 та ОСОБА_5 між якими виникла бійка і він бачив, що ОСОБА_6 лежав на підлозі та ОСОБА_5 сидів зверху і тримав в руці ніж;

- допитом підозрюваного ОСОБА_5 , який дав покази про те, що 19.01.2025 перебуваючи в гостях у ОСОБА_7 , ОСОБА_6 без причин почав його душити за шию і відбиваючись від нападу, ОСОБА_5 взяв зі столу ніж та наніс ним удари ОСОБА_6 від яких той упав на підлогу.

20.01.2025 о 08:50 годин ОСОБА_5 затриманий в порядку ст.208 КПК України.

Слідчим суддею Котовського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_11 22.01.2025 відносно підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 20.03.2025.

При вирішенні питання про наявність підстав для обрання запобіжного захолоду у вигляді тримання під вартою, необхідно враховувати у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому за інкримінований злочин, а також наявність ризиків визначених:

- п.1 ч.1 ст.177 КПК України - переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Ризик можливого переховування від органу досудового розслідування та суду, який обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 , маючи непогашену у встановленому законом порядку судимість, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, який згідно ст.12 КК України відносять до категорії тяжкого злочину та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним (позбавлення волі від п`яти до восьми років позбавлення волі), дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім цього, ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, відсутнє власне житло, на утриманні неповнолітніх дітей не має, тобто відсутні міцні соціальні зв`язки, що також дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, обвинувачений ОСОБА_5 матиме можливість перетнути державний кордон з іншою державою, оскільки наразі продовжує тривати воєнний стан, цілодобово триває збройна агресія з боку російської федерації, наявна велика кількість осіб, що перетинають кордон, а в деяких місцевостях взагалі відсутні межі територіальної цілісності, тому обвинувачений ОСОБА_5 може спробувати уникнути кримінальної відповідальності та бути непоміченим при перетині державного кордону. У зв`язку з цим, у правоохоронних органів України фактично не буде можливості затримати останнього;

- п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. ОСОБА_5 , будучи повідомленим про підозру у вчиненні кримінального

правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, під загрозою можливого покарання, беручи до уваги характер та обставини, суспільну небезпеку злочину, може незаконно впливати, як безпосередньо так і опосередковано на потерпілого ОСОБА_6 , вже допитаних свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , які проживають з обвинуваченим в одному селі, а також інших осіб, які встановлюються та ще не допитані в ході досудового розслідування, шляхом залякування, підкупу, шантажу, погроз, а також примусити вже допитаних свідків змінити покази на свою користь, до дачі неправдивих показів та викривлення обставин, які підлягають доказуванню;

- п.4 ч.1 ст.177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 веде посередній спосіб життя, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, тривалий час перебував в місцях позбавлення волі, що вказує на можливість підозрюваним перешкоджати кримінальному провадженню шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього, як на обвинуваченого, в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу. Також, враховуючи особистість обвинуваченого може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (штучне затягування досудового розслідування; розголошення відомостей результатів досудового розслідування, що призведе до його неповноти, втрати доказів вини підозрюваного тощо).

- п.5 ч.1 ст.177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення. ОСОБА_5 будучи раніше судимим у тому числі за вчинення злочину проти життя та здоров`я особи, 03.01.2025 звільнився з місць позбавлення волі, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, крім цього обставини за яких вчинено злочин, та схильність підозрюваного до насильства, вказують на відношення останнього до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, враховуючи це можна стверджувати про наявність ризику того, що підозрюваний може вчинити нове аналогічне кримінальне правопорушення перебуваючи в суспільстві.

У зв`язку з вищенаведеними обставинами, враховуючи всі ризики в їх сукупності та взаємозв`язку, запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Неможливість застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 у виді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що останній маючи непогашену у встановленому законом порядку судимість підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, який згідно ст.12 КК України відносять до категорії тяжкого злочину та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним (позбавлення волі від п`яти до восьми років) дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Неможливість застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 у виді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст.194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Неможливість застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 у виді застави, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, пов`язана з тим, що вказаний злочин вчинений із застосуванням насильства, тому на думку сторони обвинувачення, підстав для визначення розміру застави немає.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у виді домашнього арешту пов`язана з тим, що у останнього виникне можливість незаконно впливати на потерпілого і свідків у кримінальному провадженні, які проживають з підозрюваним у одному селі.

Згідно з п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно практики Суду, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного /обвинуваченого

(його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зав`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх судових засідань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зав`язків).

Разом з цим, у справі «І.А. проти Франції» №1/1998/904/1116 від 23.09.1998 року Суд вказує, що національний суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, у справі «Лабіта проти Італії» №26772/95 від 06.04.2000 року Суд також нагадує, що існування розумної підозри, що заарештована особа вчинила правопорушення, є умовою sine qua non (те, без чого неможливо) для тривалого тримання під вартою, але через деякий час ця умова перестає бути достатньою. У таких випадках Суд повинен встановити, чи інші підстави, наведені судовими органами, виправдовують подальше позбавлення свободи. У разі «відповідності» і «достатності» таких підстав Суд має також з`ясувати, чи компетентні національні органи виявили «особливу ретельність» у здійсненні провадження.

Зокрема, в справі «Білуха проти України» №33949/02 від 09.11.2006 Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись у світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка підозрюваного та відповідних органів влади та ін. Також Суд зазначає, що тільки ті затримки, які сталися з вини держави (правоохоронних органів), можуть виправдати висновок стосовно недотримання вимоги «розумного строку» (п.п.61, 64).

Метою застосування запобіжного заходу є, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, в тому числі, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі, переховуватися від органів досудового розслідування та (або) суду.

Згідно із ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України - запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_5 обвинувачується саме у вчиненні тяжкого злочину, а тому судом враховується тяжкість злочину, що інкримінується обвинуваченому та термін покарання, який може бути призначено останньому в разі доведення його вини, що може бути підставою для наявності у обвинуваченого наміру переховуватись від суду.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що прокурором доведено необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання ним покладеного на нього процесуального обов`язку по явці до суду, а тому клопотання прокурора підлягає до задоволення.

Згідно із положеннями ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Однак, ч.4 ст.183 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи наведене, судом не визначається в даному випадку розмір застави.

Суд враховує, що запобіжний захід обвинуваченому доцільно продовжити у виді тримання

від вартою строком на 60 днів, з метою забезпечення його належної поведінки під час розгляду справи, виконання ним процесуальних обов`язків, запобіганню уникненню правосуддя.

Керуючись ст.ст.24, 177, 178, 182, 183, 194, 314, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України на 10 годину 00 хвилин 24 квітня 2025 року.

Викликати для участі у судовому засіданні прокурора, обвинуваченого, захисника та потерпілого.

Клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з поміщенням його до ДУ «Одеській слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали становить 60 (шістдесят) днів, тобто до 16.05.2025 включно.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження та направити до ДУ «Одеській слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути оскаржена протягом семи днів до Одеського апеляційного суду, а особам, які перебувають під вартою, - в той же строк з моменту вручення їм копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1