Справа № 752/9257/24
Провадження по справі № 1-кс/752/856/25
У Х В А Л А

іменем України

"24" січня 2025 р. слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000126 від 04.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України,-

встановив:

22 січня 2025 року засобами поштового зв`язку до Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000126 від 04.03.2024, яке вилучено 17.01.2025 під час обшуку, проведеного за місцем проживання за місцем проживання ОСОБА_4 , що за адресою: АДРЕСА_1 .

Вилучене в ході обшуку майно визнано речовим доказом, оскільки воно може містити відомості про обставини, що підлягають встановленню у кримінальному проваджені. Прокурор просить накласти арешт на майно, що зазначено у клопотанні з метою його збереження як речового доказу, а також заборонити користуватися та розпоряджатися ним.

У судове засідання прокурор не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі та просив вимоги клопотання задовольнити.

Власник майна на виклик слідчого судді не з`явився. Заяв, заперечень та пояснень з приводу поданого клопотання не надав.

У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та на підставі ч.4 ст.107 КПК України фіксування кримінального провадження в суді за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Розглянувши клопотання прокурора, дослідивши додані до нього додатки у виді копії матеріалів досудового розслідування, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, слідчий суддя дійшов до наступного.

Розгляд даного клопотання належить до повноважень слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва відповідно до положень п.1 ч.2 ст. 132 КПК України.

Клопотання про арешт майна подане з дотриманням строку, передбаченого ч.5 ст. 171 КПК України.

Так, відділом розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000126 від 04.03.2024 щодо заволодіння службовими особами Комунального об`єднання «Київзеленбуд» за попередньою змовою з керівниками підконтрольних підрядних організацій: ТОВ «РЕГІОН 11», ТОВ "БОБКЕТРЕНТ", ТОВ «УКРАЇНСЬКО-ЄВРОПЕЙСЬКА ФІРМА «ДІАМАНТ», ПП «РІАЛБУД», ТОВ «ДСЗ», ТОВ "ЕКО КОМПАНІ СЕРВІС", службовими особами Департаменту захисту довкілля та адаптації до зміни клімату виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) бюджетними коштами під час проведення державних закупівель на проведення робіт з капітального ремонту та реконструкції парків, зон відпочинку тощо, шляхом внесення завідомо неправдивої інформації до актів приймання виконаних будівельних робіт щодо цін, матеріалів та об`ємів виконаних робіт, в умовах воєнного стану.

17 січня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18.12.2024 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , що за адресою: АДРЕСА_1 . З протоколу встановлено, що за наслідками обшуку слідчим виявлено та вилучено мобільний телефон чорного кольору «POCO», IME1I: НОМЕР_1 ICCID1: НОМЕР_2 ; MSISDN1: НОМЕР_3 ; IMEI2: НОМЕР_4 .

Постановою слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 від 17.01.2025 вилучений об`єкт збереження інформації визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000126 від 04.03.2024.

Орган процесуального керівництва вказує на те, що арешт зазначеного у клопотанні майна обумовлений необхідністю його збереження як речового доказу, оскільки вилучений мобільний телефон може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а саме заволодіння чужими майном - бюджетними коштами на шляхом зловживання службовими особами своїм службовим становищем за попередньою змовою в умовах воєнного стану.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є зокрема арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися)для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, що і відбулося і даному провадженні.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України арешт також може бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Аналізуючи вимоги клопотання у сукупності з відомостями, що містяться у матеріалах, які додані до клопотання, слідчий суддя вважає доведеним, що об`єкт збереження інформації, на арешті якого наполягає прокурор, який вилучено за місцем проживання ОСОБА_4 , є таким, що відповідає критеріям речових доказів, відповідно до ст. 98 КПК України, оскільки можуть містити відомості про обставини, що підлягають встановленню у кримінальному проваджені, а саме щодо заволодіння службовими особами Комунального об`єднання «Київзеленбуд» за попередньою змовою з керівниками підконтрольних підрядних організацій: ТОВ «РЕГІОН 11», ТОВ "БОБКЕТРЕНТ", ТОВ «УКРАЇНСЬКО-ЄВРОПЕЙСЬКА ФІРМА «ДІАМАНТ», ПП «РІАЛБУД», ТОВ «ДСЗ», ТОВ "ЕКО КОМПАНІ СЕРВІС", службовими особами Департаменту захисту довкілля та адаптації до зміни клімату виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) бюджетними коштами під час проведення державних закупівель на проведення робіт з капітального ремонту та реконструкції парків, зон відпочинку тощо, шляхом внесення завідомо неправдивої інформації до актів приймання виконаних будівельних робіт щодо цін, матеріалів та об`ємів виконаних робіт, в умовах воєнного стану.

Враховуючи, що власником/володільцем зазначеного майна є ОСОБА_4 , можлива причетність якого до вчинення кримінального правопорушення перевіряється під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, не накладання арешту може призвести до знищення, приховування, спотворення інформація, яка міститься на зазначеному об`єкті електронного збереження інформації.

Під час розгляду клопотання про арешт майна на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчий суддя уповноважений лише оцінити можливість використання майна, на яке слідчий, прокурор бажає накласти арешт, як доказу у кримінальному провадженні. Оцінка доказів із точки зору їх допустимості є заключним етапом доказування та здійснюється судом за наслідком розгляду справи по суті. Під час здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування, вказане питання не входить до повноважень слідчого судді.

Враховуючи, що вилучений за наслідками обшуку об`єкт електронного збереження інформації може бути використаний як доказ фактів чи обставин, що встановлюються під кримінального провадження, зважаючи на необхідність дослідження вилученого мобільного телефону, враховуючи існування ризиків знищення, приховування або втрати майна, у тому числі відомостей, що вони містять/можуть містити, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, про що заявлено прокурором у клопотанні, із забороною розпорядження та користування ним.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що вимоги клопотання є обґрунтованими. Арешт на вказане майно підлягає накладанню з метою його збереження як речового доказу, що відповідає п.1) ч.2 ст. 170 КПК України.

Враховуючи наведене, потреби кримінального провадження виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника майна, як арешт майна.

При цьому, відомостей щодо негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею на момент розгляду клопотання не встановлено, а власником майна не доведено необґрунтованість поданого клопотання чи відсутність потреби у накладенні арешту.

На підстав викладеного, керуючись ст. 40, 131, 132, 168, 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на майно із забороною користування та розпорядження ним у кримінальному провадженні № 0000126 від 04.03.2024, яке вилучено 17.01.2025 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон чорного кольору «POCO», IME1I: НОМЕР_1 ICCID1: НОМЕР_2 ; MSISDN1: НОМЕР_3 ; IMEI2: НОМЕР_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Організацію виконання ухвали покласти на прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1