єдиний унікальний номер справи 531/3209/24
номер провадження 1-кс/531/894/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м. Карлівка

Слідчий суддя Карлівського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Карлівка справу за скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанову заступника начальника СВ ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 14 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

22 листопада 2024 року до суду надійшла скарга ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанову заступника начальника СВ ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 14 листопада 2024 року.

В обґрунтування скарги зазначено, що в провадженні СВ ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області перебували матеріали кримінального провадження №0000688 від 01 листопада 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 185 КК України.

Постанову про закриття кримінального провадження скаржники вважають передчасною, невмотивованою та необ`єктивною.

Відповідно до скарги, дослівно: «На другому аркуші постанови слідчого зазначається, що дійсно ОСОБА_6 під час вчинення злочину проник до сараю ОСОБА_3 , де взяв 20-літрову каністру з бензином, яку в подальшому використав для здійснення підпалу. В подальшому дана каністра з бензином була виявлена в кущах за господарством ОСОБА_3 та вилучена. В абзаці 3 листі 2 постанови зазначено, що опитаний ОСОБА_6 пояснив, що він вирішив нашкодити ОСОБА_3 , близько 1.00 годині він прийшов до господарства ОСОБА_3 , де взяв каністру з бензином, після чого налив у скляну пляшку бензин, який підпалив та кинув у напрямку будинку, а сам втік. Коли він кидав пляшку, то в будинку горіло світло і у вікні він бачив, що по будинку ходить дружина ОСОБА_3 . Намір на вбивство він мав, так сам як і на крадіжку каністри з бензином.

І осі при таких обставинах в ході проведення досудового розслідування слідчий вважає, що не знайдені факти, які б вказували на те, що ОСОБА_7 мав умисел на вбивство ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Бачив, що у будинку ходить дружина ОСОБА_3 , перша година ночі і ОСОБА_6 кидає підпалену пляшку з бензином в вікно приміщення, де знаходяться люди, і це на думку слідчого не є злочин проти життя, ну тільки потому, що потерпілі не отримали тілесні ушкодження і ніхто не загинув?

А той факт, що ОСОБА_8 таємно проник на територію господарства ОСОБА_3 , викрав з сараю металеву каністру з бензином, виніс за територію господарства, розпорядився за власним бажанням, слідчий в постанові визначає одним словом ВЗЯВ для здійснення підпалу, використавши 300 гр., решти залишилась за межами домоволодіння потерпілого.

Ось при таких фактах слідчий вважає, щоумисел на крадіжку не доведений, а якщо б і було встановлено умисел ОСОБА_9 на крадіжку, то в даному б факті відсутній склад злочину, а вбачається адміністративна відповідальність, за відсутності суми, з якої наступає кримінальна відповідальність, а саме 3028 грн., а вартість 20 літрів бензину на момент вчинення, складає 1132 грн., що передбачає адміністративну відповідальність. Виникає розумне питання, що таке 300 гр., хто замірював остаток пального, яке октанове число пального, вартість пального відповідно октанового числа та металевої каністри відсутня, як так?

Про яку таку оціночну вартість може іти мова, коли в Кримінальному кодексі України чітко зазначені кваліфікуючи ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України: проникнення та корисливий мотив і осіь він і є: «Таємно проник до чужого господарства, у подальшому проник до сараю, викрав чуже майно, виніс за межі домоволодіння власника, де в подальшому розпорядився за власним бажанням, що вказує на закінчений кримінально-караний злочин.» - Про яку таку адмінвідповідальність може йти мова, що це за перекручування Кримінального законодавства України?».

В судове засідання скаржники не з`явились. Від ОСОБА_3 , його представника і представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_10 надійшла заява про розгляд справи без їх участі, скаргу підтримують та просять її задовольнити.

Заступник начальника СВ ВП №3 Полтавського РУП ГУНП В Полтавській області ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про день час та місце розгляду скарги через ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, у судове засідання не з`явився.

Відповідно до ст. 306 КПК України, неявка слідчого, прокурора не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги і матеріали кримінального провадження №0000688, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 84 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні данні, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до статті 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Враховуючи викладене вище, вирішуючи питання про закриття провадження, слідчий повинен вичерпати усі процесуальні можливості щодо проведення подальших слідчих (розшукових) дій з метою встановлення обставин правопорушення, а також щодо встановлення особи правопорушника.

Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема, коли встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосується цього провадження у сукупності.

Досудове розслідування повинно відповідати принципам повноти, всебічності і об`єктивності. Всебічність розслідування припускає ретельну перевірку всіх можливих по обставинах справи припущень про характер злочину і винних осіб. Повнота означає встановлення не тільки злочинного факту і винності визначеної особи в його здійсненні, але і всіх інших обставин, що входять у предмет і межі доведення в справі. Об`єктивність має прояв у неупередженості слідчого в дослідженні обставин справи і їхній оцінці, у його обов`язку пізнати ці обставини в точній відповідності з об`єктивною дійсністю.

Всебічність, повнота й об`єктивність розслідування, у сукупності, означають, що в ході досудового розслідування будь-якої кримінальної справи слідчий повинен ретельно перевіряти всі можливі загальні і часткові слідчі версії, по кожній з них досліджувати цілком всі істотні факти й обставини, виявляти й аналізувати по ним докази які викривають, так і докази, що виправдують, і при всьому цьому бути неупередженим, виходити тільки з інтересів встановлення об`єктивної істини.

При розгляді даної скарги слідчий суддя звертає увагу на те, що при проведенні досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд, визначають обсяг перевірочних дій, достатніх, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

Відповідно, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе після дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, що стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Отже, що закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Суб`єктивна сторона умисного вбивства характеризується виною у формі умислу. Питання про умисел слід вирішувати, виходячи з сукупності всіх обставин вчиненого злочину, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, попередню поведінку винного і потерпілого, їх взаємовідносини. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків свої дій.

Відповідно до ч .1 ст. 15 КК України, замахом на кримінальне правопорушення є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

На думку слідчого судді, під час досудового розслідування не було встановлено прямого умислу ОСОБА_6 на спричинення смерті скаржниками, хоча встановлено існування неприязних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

Посилання у скарзі на те, що у оскаржуваній постанові зазначено: «Намір на вбивство він мав …», не заслуговують на увагу, оскільки, на думку слідчого судді, є лише технічною опискою, оскільки таке твердження суперечить поясненням ОСОБА_6 .

Щодо закриття кримінального провадження за ч. 4 ст. 185 КК України.

Суб`єктивна сторона крадіжки характеризується прямим умислом.

Крадіжка є закінченою з моменту, коли винний вилучив майно і дістав реальну можливість розпоряджатись чи користуватись цим майном, при цьому зазначену можливість не слід ототожнювати х її фактичною реалізацією.

Заволодівши каністрою з бензином, ОСОБА_6 дістав реальну можливість розпоряджатися та користуватися цим майном, при цьому у даному випадку не має значення з якою метою ним було вчинено крадіжку, а також те, що було використано невелику частину бензину, а іншу разом з каністрою було залишено неподалік.

Тобто, висновки досудового розслідування у оскаржуваній постанові з цього приводу є хибними.

В той же час, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-IX (далі Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто, до 3028 грн.) є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

У оскаржуваній постанові зазначено вартість 20 літрів бензину на момент вчинення 1132,00 грн. Дані взяті з сайту ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак, не зрозуміло чому слідством взято вартість бензину саме марки А-95, а не інших марок.

Також, слідством не визначено вартість самої каністри, у якій знаходився бензин, і яка також була викрадена.

Крім того, слід зазначити, що закриваючи кримінальне провадження за ч. 4 ст. 185 КК України, слідством не розглянуто питання щодо перекваліфікації діяння із зазначеної норми на ст. 162 КК України, оскільки каністру з бензином було викрадено з приміщення сараю скаржників.

За наведених обставин слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова в частині закриття кримінального провадження за ч. 4 ст. 185 КК України не відповідає ч. 5 ст. 110 КПК України, є передчасною, невмотивованою, доводи скарги про неповноту досудового розслідування та передчасність рішення про закриття кримінального провадження в цій частині є обґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що рішення про закриття кримінального провадження за ч. 4 ст. 185 КК України прийнято передчасно, а тому є підстави для скасування постанови в цій частині.

Керуючись ст. ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанову заступника начальника СВ ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 14 листопада 2024 року задовольнити частково.

Постанову заступника начальника СВ ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 14 листопада 2024 року про закриття кримінального провадження №0000688 від 01 листопада 2024 року в частині закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - скасувати.

Направити матеріали кримінального провадження №0000688 від 01 листопада 2024 року до СВ ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області для продовження досудового розслідування.

У задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя