УХВАЛА

23 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 206/1887/21

провадження № 51-6911 км 23

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , яка брала участь у суді апеляційної інстанції, на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 3 вересня 2024 року стосовно ОСОБА_5 ,

установила:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаного судового рішення в касаційному порядку.

Перевіривши подану касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні не було додержано п. 4 ч. 2 цієї статті.

Відповідно до законодавчих положень у касаційній скарзі має бути зазначено правове обґрунтування заявленої вимоги, адже згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм права, під час здійснення перегляду не ревізує повноти судового розгляду і наділений повноваженнями скасувати чи змінити оспорювані рішення виключно на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 цього Кодексу.

Зазначеного не було враховано при зверненні до Верховного Суду.

Як убачається зі змісту поданої скарги, у ній її авторка просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанціїі призначити новий розгляд у цьому суді через істотні порушення вимог КПК та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Однак, заявляючи таку вимогу скаржниця не зазначає у чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права і в розумінні ст. 413 КПК не наводить жодного обґрунтування цьому й необхідності скасування оспорюваного рішення на підставі, передбаченій п. 2 ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу.

Водночас, викладаючи доводи щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції при здійсненні провадження, скаржниця не обґрунтовує яким чином факт долучення копії ухвали від 28 серпня 2024 року позначився на правильності оцінки конкретних доказів, використаних судом на підтвердження винуватості засудженого у вчиненні кримінальних правопорушень, ураховуючи положення статей 84-88, 94 КПК в їх взаємозв`язку.

Крім того, у поданій скарзі не міститься аргументів, які би свідчили про істотне порушення апеляційним судом приписів статей 404, 405, 419 вказаного Кодексу.

Отже, заявлену вимогу про скасування оспорюваної ухвали на зазначених у скарзі підставах не обґрунтовано і при зверненні не додержано положень ст. 427 КПК.

Тому колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала згадану скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , яка брала участь у суді апеляційної інстанції, на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 3 вересня 2024 року стосовно ОСОБА_5 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3