Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/7038/24
Провадження № 1-в/279/861/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2024 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку з декриміналізацією,

В С Т А Н О В И В :

Засуджений ОСОБА_3 подав до суду клопотання про звільнення від покарання , призначеного за ст.185 ч.4 КК України, у зв`язку з декриміналізацією.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 відбуває покарання в ДУ "Коростенська виправна колонія (№71)" за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 18.12.2023 року, яким засуджений за ст. 357 ч. 1, ст.185 ч.4, ст. 70, 71, 72 КК України до 5 років 7 місяців позбавлення волі.

За правилами ст.71 КК України остаточне покарання призначено шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 31.08.2018 року, яким ОСОБА_3 був засуджений за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

09.08.2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст.51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Зокрема, вказаним законом викладено нову редакцію ст. 51 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Тобто, інкриміноване особі у межах кримінального провадження викрадення чужого майна (крадіжка) на суму до двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, виходячи із того розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який діяв на момент вчинення діяння, законодавцем віднесено до адміністративних правопорушень і такі діяння не є кримінально караними, відповідно до диспозицій частин статті 185 КК України.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації злочинів або порушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 Розділу IV Податкового кодексу України для відповідного року. Вказаною нормою Закону передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно вироку суду від 18.12.2023 року ОСОБА_3 засуджений а ст.185 ч.4 КК України, тобто за крадіжку чудого майна, вартістю 1772, 88 гривень, яка мала місце 25.05.2023 року.

Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2684 гривень.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

У силу положень ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотню дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи вищезазначене, Закон №3886-ІХ, яким підвищена межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, з огляду на вартість викраденого майна, поліпшує становище особи, має зворотню дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності .

Попри відсутність прямих законодавчих змін до КК України, діючи норми КУпАП дають підстави для висновку про декриміналізацію діяння засудженого.

Так, об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи № 278/1566/21 зазначила, що питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886?IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Отже, ОСОБА_3 підлягає звільненню від відбування покарання, призначеного за ст.185 ч.4 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Разом з тим, ОСОБА_3 залишається засудженим вироком від 31.08.2018 року за ст.186 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі, за яким був звільнений умовно достроково 17.03.2022 року на 1 рік 6 місяців 27 днів, та вироком від 18.12.2023 року за ст.357 КК України до 1 року обмеження волі.

З урахуванням наведеного, суд має визначити ОСОБА_3 покарання за вказаними вироками за правилами ст.71, 72 КК України.

Керуючись ст. 72, 71, 74 КК України, ст.537, 539 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_3 від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Менського районного суду Чернігівської області від 18.12.2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під №0000425 за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_3 засудженим вироком Менського районного суду Чернігівської області від 31.08.2018 року за ст.186 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі, невідбута частина покарання за яким на 17.03.2022 року становить 1 рік 6 місяців 27 днів, та вироком від 18.12.2023 року за ст.357 КК України до 1 року обмеження волі.

За правилами ст.71, 72 КК України за вказаними вироками шляхом часткового складання покарань визначити ОСОБА_3 до відбуття покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Строк покарання обчислювати з 1.11.2023 року.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом 7 днів.

Суддя: ОСОБА_1