Справа № 305/26/15-к
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 та її законного представника ОСОБА_9 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_10 , розглянув у закритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/515/21, за апеляційними скаргами в. о. керівника Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_11 та представника потерпілої ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_10 , на вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 07.09.2021.

Цим вироком:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, із повною загальною середньою освітою, одружений, що має на утриманні трьох малолітніх дітей, сезонний робітник, несудимий, визнаний невинуватим та виправданий у зв`язку із недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у виді застави залишено без змін, який після набрання вироком законної сили ухвалено скасувати та повернути заставодавцю ОСОБА_14 заставу у розмірі 97500 (дев`яносто сім тисяч п`ятсот) грн згідно квитанції від 27.12 2014.

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2 , громадянин України, із повною загальною середньою освітою, неодружений, сезонний робітник, несудимий, засуджений: - за ч. 3 ст. 152 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 08 (вісім) років.

Зараховано ОСОБА_16 у відбуту частину покарання строк попереднього ув`язнення з 08.11.2014 по 28.11.2017, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази: одіяло, жіночу нижню білизну (труси), джемпер (мікіна) сірого кольору, джинси синього кольору, зразки крові ОСОБА_12 та ОСОБА_16 , вирізка з тампона знищено, мобільний телефон «Самсунг» повернуто обвинуваченому ОСОБА_16 .

Цивільний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_16 на користь ОСОБА_12 моральну шкоду в розмірі 250000 (двісті п`ятдесят тисяч) грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

-2-

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

07.11.2014 біля 22 год ОСОБА_17 , знаходячись у житловому приміщенні літньої кухні, розташованому в АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, за попередню змовою осіб, з ОСОБА_16 , з метою задоволення статевої пристрасті, застосовуючи до неповнолітньої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фізичне насильство у вигляді утримування руками, стискання рук і ніг, долаючи опір потерпілої та заподіявши останній тілесні ушкодження, всупереч волі ОСОБА_12 , вступив з нею у статеві зносини природним способом, чим порушив право потерпілої на статеву свободу і статеву недоторканість. Внаслідок вищезазначених протиправних дій, вчинених за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 спричинив потерпілій тілесні ушкодження у виді розриву дівочої пліви, гіперемії входу в піхву, синців правого плечового суглобу, правої плечової ділянки та правого стегна, садна спини в міжлопаточній ділянці з права та перелому нігтя першого пальця правої кисті, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 490 від 10.11.2014 відносяться до групи легких тілесних ушкоджень.

Виправдовуючи ОСОБА_6 за вказаним обвинуваченням, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, не знайшло підтвердження в судовому засіданні. Такі висновки суд обгрунтував тим, що показання допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_12 не підтвердили жодну з обставин, зазначених в обвинувальному акті щодо факту насильницького вступу ОСОБА_6 з нею у статевий зв`язок та надав перевагу свідченням як обвинуваченого ОСОБА_6 так і обвинуваченого ОСОБА_16 , відповідно до яких, ОСОБА_6 в будинку обвинуваченого ОСОБА_16 не було і потерпілу від не ґвалтував. З цих підстав суд першої інстанції дав критичну оцінку висновку експерта № 675 від 19.12.2014 в частині, що стосується можливості походження сперми виявленої у піхві потерпілої ОСОБА_12 від обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки такий висновок не підтверджується іншими висновками експертиз, ні доказами, а навпаки спростовується показаннями обвинуваченого ОСОБА_16 про те, що у статеві зносини з потерпілою вступав тільки він. Крім того, суд першої інстанції вказав на те, що постанова про відібрання біологічних зразків від ОСОБА_6 для проведення експертизи була винесена прокурором 05.12.2014. Того ж дня від нього було отримано зразки, а 08.12.2014 слідчий виніс п`ять постанов про призначення чотирьох імунологічних та однієї цитологічної експертизи, саме відносно біологічних зразків ОСОБА_6 . Разом з тим, судом констатовано, що відомості про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, лише 05.01.2015, у зв`язку з чим, на думку суду, слідчий розпочав досудове розслідування щодо ОСОБА_6 до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення ним кримінального правопорушення, через, що висновки експертиз, проведених на підставі постанов слідчого від 08.12.2014, в частині що стосується обвинуваченого ОСОБА_6 , судом визнано недопустимими доказами.У зв`язку з наведеним та з урахуванням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Барбера, Мессеrе і Ябардо проти Іспанії» від 06.12.1998, ст. 62 Конституції України, ст. 2, 84, 91, 370, 373 КПК України, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для виправдання ОСОБА_6 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 152 КК України.

-3-

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_10 просить скасувати вирок суду від 07.09.2021 через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. В частині виправдання ОСОБА_6 , суд в оскаржуваному вироку визнав недопустимими ряд доказів сторони обвинувачення, що лягли в основу обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України. 08.11.2014 до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України. Підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування стала заява про злочин ОСОБА_12 про факт її зґвалтування 07.11.2014 близько 22 год в АДРЕСА_2 . В ході розпочатого досудового розслідування щодо вищевказаного факту було встановлено можливу причетність до вчинення відповідного злочину ОСОБА_6 (після допиту потерпілої від 22.11.2014). З метою встановлення осіб, причетних до вказаного злочину слідчим було проведено ряд слідчих дій та призначено кілька експертиз, що також стосувались і ОСОБА_6 . Після отримання висновків експертиз, переконавшись у причетності ОСОБА_6 , разом з ОСОБА_16 до вчинення зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_12 . 25.12.2014 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України. Стаття 214 КПК України, не передбачає внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань чи початок досудового розслідування по конкретній особі, а лише по факту виявленого кримінального правопорушення в понятті, визначеному ч. 1 ст. 11 КК України. Чинними нормами КПК не передбачено заборони на проведення слідчих дій стосовно особи до оголошення їй підозри, як і не передбачено можливості вносити до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про будь-яку з осіб до оголошення їй підозри у відповідному кримінальному провадженні щодо одного і того ж злочину. Разом з тим, формулювання фабули може змінюватись після встановлення тих чи інших обставин кримінального правопорушення без зміни основної кваліфікації. Таким чином, в останньому сформованому витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05.01.2015, у цьому ж кримінальному провадженні відображена інформація щодо злочину за тією ж статтею (ч. 3 ст. 152 КК) та відомостями про осіб, яким станом на цей день оголошено про підозру, що свідчить про помилковість висновку суду про те, що відомості про ОСОБА_6 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.01.2015, оскільки зазначена дата це день формування витягу, а не внесення до нього певної інформації. Таким чином, органом досудового розслідування в межах своїх повноважень та в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом проведено слідчі та процесуальні дії, спрямовані на встановлення причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, а відповідно, докази, отримані за наслідками проведення таких слідчих дій, є допустимими та повинні були належним чином оцінені судом першої інстанції. Також, судом першої інстанції необґрунтовано не взято до уваги показання потерпілої про те, що в статеві зносини з нею всупереч її волі вступали як ОСОБА_16 так і ОСОБА_6 . Вина ОСОБА_6 доведена і показаннями свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , показаннями як обвинуваченого ОСОБА_16 , так і обвинуваченого ОСОБА_6 , які в багатьох моментах спростовуються показаннями свідків та потерпілої, яким належної оцінки суд не надав, висновками ряду експертиз. Крім того, ОСОБА_6 згідно своїх показань, свідків та потерпілої, забезпечив їх з ОСОБА_16 власним автомобілем, на якому вони спільно привезли потерпілу до місця вчинення злочину, придбавав та розпивав спільно з ОСОБА_16 та потерпілою алкогольні напої, знаючи про її неповнолітній вік, не

-4-

припинив протиправних дій ОСОБА_16 , більш того сам взяв у них участь, після вчинення злочину, разом з ОСОБА_16 відвіз потерпілу додому. Проте, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки діям та не встановив ролі обвинуваченого ОСОБА_6 у обставинах вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, що призвело до безпідставного його виправдання за пред`явленим обвинуваченням.

24.02.2025 до початку розгляду кримінального провадження апеляційним судом по суті від представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 до апеляційного суду надійшла заява про відклик апеляційної скарги на вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 07.09.2021 щодо ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілої ОСОБА_8 , її законного представника ОСОБА_9 та представника-адвоката ОСОБА_10 , які підтримали подану заяву про відклик апеляційної скарги, думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, які не заперечили проти задоволення заяви представника потерпілої, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія судів уважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю, оскільки представник потерпілої, за погодженням з останньою та її законним представником, відмовилася від апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 403 КПК України у разі відмови особи, яка подала апеляційну скаргу, від своїх вимог, якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 403 КПК України, а також те, що особа, яка подала апеляційну скаргу відмовилася від апеляційної скарги і така відмова прийнята апеляційним судом, колегія суддів уважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 підлягає закриттю.

Керуючись ст. 403, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційне провадження 11-кп/4806/515/21, за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 , на вирок Тячівського районного суду Закарпатської області щодо ОСОБА_21 від 07.09.2021, - закрити.

На ухвалу Закарпатського апеляційного суду безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді