Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/9684/24
Провадження № 1-в/644/76/25
13.01.2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря- ОСОБА_2 ,

прокурора- ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду клопотання засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бочечки Конотопського району Сумської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, розлученого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, який відбуває покарання в Державній установі «Харківська виправна колонія (№43)» за вироком Дніпровський районний суд м. Києва від "17" березня 2021 року, яким він засуджений за ч.2 ст.185 КК України з застосуванням ч.1 ст.71, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років, про приведення вироків суду у відповідність до вимог Закону України № 3886-IX від 18.07.2024 року

УСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Державній установі «Харківська виправна колонія (№43)» за вироком Дніпровський районний суд м. Києва від "17" березня 2021 року, звернувся до суду з клопотанням, в якому просить привести судові рішення стосовно нього у відповідність до вимог Закону України № 3886-IX від 18.07.2024.

Засуджений подав заяву про проведення розгляду клопотання без його участі.

Дослідивши матеріали справи та особової справи в межах заявлених засудженим вимог, вислухавши прокурора, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, питання передбачені п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України вирішує місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Законом України № 3886-IX від 18.07.2024 року у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року по справі № 278/1566/21, зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта НМ для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 НМ. Визначення суми, яка дорівнює 2 НМ, здійснюється виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

За частиною 1 статті 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно із ч.2 ст.74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Судом встановлено, що вироком Дніпровського районного суду м.Києва від "17" березня 2021 року ОСОБА_4 визнано винуватим за ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Конотопського районного суду Сумської області від 17.01.2006, до покарання, призначеного даним вироком, призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України призначено ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного даним вироком, більш суворим призначеним вироком Зміївського районного суду Харківської області від 04.03.2020, у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Згідно мотивувальної частини даного вироку ОСОБА_4 23.02.2016 вчинив кримінальне правопорушення за ч.2 ст.185 КК України на загальну суму 456 гривень 80 копійок, що не перевищує два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення правопорушення (у 2016 році 1378 гривень).

Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 04.03.2020 ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.121, ч.2 ст.186, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 289 КК України з застосуванням ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Згідно мотивувальної частини даного вироку ОСОБА_4 по епізоду від 09.10.2019 вчинив кримінальне правопорушення за ч.2 ст.185 КК України на загальну суму 8 627,30 грн, що перевищує два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення правопорушення (у 2019 році - 1921гривень).

Суд зазначає, що розмір спричиненої ОСОБА_4 шкоди, визначеної вироком Дніпровського районного суду м. Києва від "17" березня 2021 року, є меншим за розмір, з якого відповідно до Закону України №3886-ІХ настає кримінальна відповідальність.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст. 74 КК України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом. Особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відтак, ОСОБА_4 підлягає звільненню від покарання за вироком Дніпровського районного суду м.Києва від "17" березня 2021 року у зв`язку із декриміналізацією діяння; підстави для застосування норм ч.1 ст.71, ч.4 ст.70 КК України відсутні.

Враховуючи, що ОСОБА_4 засуджений вироком Зміївського районного суду Харківської області від 04.03.2020 по епізоду по епізоду від 09.10.2019 за ч.2 ст.185 КК України за вчинення крадіжки загальну суму 8 627,30 грн, яка на час вчинення правопорушення перевищувала два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (на 01.01.2019 - 1921 грн), вказане діяння є кримінальним правопорушенням і не може бути декриміналізовано відповідно до Закону №3886-ІХ.

Таким чином, подання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись Законом України № 3886-IX від 18.07.2024 року, ст.ст. 5, 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України

ПОСТАНОВИВ:

Подання задовольнити частково.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 17 березня 2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В задоволенні решти вимог подання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 13.01.2025.

Суддя: ОСОБА_1