печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна,

УСТАНОВИВ:

Короткий виклад доводів клопотання

До слідчого судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.04.2024 по справі № 757/12919/24-к на трудову книжку та на документ із назвою «уведомление о постановке на учет физического лица в налоговом органе», який датований 26.10.2015 та має № 235909246, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .

В обґрунтування скарги вказано, що19 березня 2024 року, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі №757/8640/24-к від 26 лютого 2024 року, Старшим слідчим в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України - ОСОБА_5 було проведено обшук квартири за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві приватної власності.

Дана слідча дія проводилася в рамках кримінального провадження 0000107 від 22.07.2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 219, ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 191 КК України.

Під час проведення обшуку квартири були вилучено майно, яке належить ОСОБА_4 , зокрема, трудова книжка, видана на ім`я ОСОБА_4 та документ із назвою «уведомление о постановке на учет физического лица в налоговом органе», який датований 26.10.2015 та має номер № 235909246.

У подальшому, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.04.2024 р. по справі № 757/12919/24-к клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження №0000107 від 22.07.2016, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 219, ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 191 КК України, про арешт майна ОСОБА_4 задоволено. Накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: трудову книжку ОСОБА_4 та документ із назвою «уведомление о постановке на учет физического лица в налоговом органе», який датований 26.10.2015 та має № 235909246.

Адвокат вказує, що ОСОБА_4 до юридичних та фізичних осіб не має ніякого відношення, особисто з цими особами не знайома, не мала з ними співпраці. Водночас, місце проведення обшуку (квартира) за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , не є юридичною та/або фактичною адресами юридичних осіб, зазначених в ухвалі. На думку сторони захисту старшим слідчим в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України - ОСОБА_7 безпідставно вилучено, у тому числі, трудову книжку та сповіщення, які жодним чином не відносяться до інформації, що перевіряється в рамках кримінального провадження. Разом з цим, як вже було вказано, клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна також не містить жодних підтверджень щодо причетності ОСОБА_4 до кримінального провадження, в судовому засіданні прокурор також не довів, яким чином ОСОБА_4 відноситься до даного кримінального провадження чи осіб, про які зазначається в клопотанні про арешт.

Явка сторін кримінального провадження

Адвокат ОСОБА_8 подала заяву про розгляд клопотання без її участі. Подане клопотання підтримала та просила задовольнити.

Від прокурора у кримінальному провадженні надійшли письмові заперечення. Проти задоволення клопотання заперечував з мотивів необхідності збереження речових доказів.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Згідно з частиною четвертою статті 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Обставини, встановлені слідчим суддею

Ухвала слідчого судді Печерського районного суду від 26.02.2024 у справі № № 757/8640/24-к задоволено клопотання слідчого про проведення обшуку.

Зі змісту ухвали встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України, за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження 0000107 від 22.07.2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 219, ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 191 КК України.

У цій ухвалі метою обшуку вказувалось відшукання та вилучення таких документів, а саме: документів, які стосуються фінансово-господарської діяльності ДП «ДГ імені О.В. Суворова ІСГП НАЛИ», ТОВ «СК «Петроліум», ГНТО «Іскра», ТОВ «ЗОРЯ», ТОВ «ЗОРЯ-2011», ТОВ «Ілотек», ТОВ «Імперіал-2012», ТОВ «Рітейл Юкрейн», ДП «Державний насіннєвий фонд України», ТОВ «Північ транс», ТОВ «ЧОРНОМОР МОРЕПРОДУКТ», ТОВ «Берег Рітейл», ТОВ «ТЕКА», ТОВ «АГРО ЛЕНД ТРЕЙДИНГ 1. тов «НАФТА ЮКРЕЙН», ТОВ «ІНДАСТРІ ОЙЛ», ТОВ «Комплекс Авто», ПП «Сінтіавто Плюс», приватного підприємця ОСОБА_9 , приватного підприємця ОСОБА_10 , ФОП « ОСОБА_11 », ФОП « ОСОБА_12 », приватного підприємця ОСОБА_13 , ФОП « ОСОБА_14 », ФОП « ОСОБА_15 », ФОП « ОСОБА_16 ». ФОП « ОСОБА_17 », ПП « ОСОБА_18 ». ФОП « ОСОБА_19 », ФОП « ОСОБА_20 », ОСОБА_21 , а також інших суб`єктів господарювання, пов`язаних із наданням послуг/виконанням робіт на користь чи від «ДГ імені О.В. Суворова ІСГП НААН» (договори, додатки до них, додаткові угоди, акти виконаних робіт/наданих послуг, квитанції про оплату, рахунки-фактури, товарно- транспортні накладні, довіреності, платіжні доручення, грошові чеки, довідки про вартість виконаних робіт, банківські виписки, довіреності, оборотно-сальдові відомості, відомості по бухгалтерським рахункам, журнали ордерів, документів складського обліку, відомості щодо залишку продукції, облікові регістри (меморіальні ордери), рахунки бухгалтерського обліку, 30 «Готівка», 31 «Рахунки в банках», 372 «Розрахунки з підзвітними особами», 66 «Розрахунки за виплатам працівникам», касові книги, звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, документи за результатами документальної перевірки фінансовогосподарської діяльності суб`єктами контролю ДП «ДГ імені О.В. Суворова ІСГП НААН», та інші); установчо-організаційні документи ДП «ДГ імені О.В. Суворова ІСГП НААН», ТОВ «СК «Петроліум», ГНТО «Іскра», ТОВ «ЗОРЯ», ТОВ «ЗОРЯ-2011», ТОВ «Ізотек», ТОВ «Імперіал-2012», ТОВ «Рітейл Юкрейн», ДП «Державний насіннєвий фонд України», ТОВ «Північ транс», ТОВ «ЧОРНОМОР МОРЕПРОДУКТ», ТОВ «Берег Рітейл», ТОВ «ТЕКА», ТОВ «АГРО ЛЕНД ТРЕЙДИНГ І», ТОВ «НАФТА ЮКРЕЙН», ТОВ «ІНДАСТРІ ОЙЛ», ТОВ «Комплекс Авто», ПП «Сінтіавто Плюс», приватного підприємця ОСОБА_9 , приватного підприємця ОСОБА_10 , ФОП « ОСОБА_11 », ФОП « ОСОБА_12 », приватного підприємця ОСОБА_13 , ФОП « ОСОБА_14 », ФОП « ОСОБА_22 », ФОП « ОСОБА_16 », ФОП « ОСОБА_17 », ПП « ОСОБА_18 », ФОП « ОСОБА_19 ». ФОП « ОСОБА_20 », а також інших суб`єктів господарювання, пов`язаних із наданням послуг виконанням робіт на користь чи від «ДГ імені О.В. Суворова ІСГП НААН» (статути, положення, накази про призначення, звільнення, тощо працівників указаних суб`єктів господарювання, посадові інструкції, функціональні обов`язки), а також особові справи працівників, характеристики; документів, які стосуються процедури банкрутства та санації ДП «ДГ імені О.В. Суворова ІСГП НААН» (заяви, клопотання, плани санації, протоколи зборів кредиторів, боргові розписки, договори які стали підставою вимог кредиторів до ДП «ДГ імені О.В. Суворова ІСГП НААН», призначення та зміна арбітражних керуючих, розпорядників майна, керуючих процедурою санації тощо); документів, що стосуються володіння, розпорядження, користування тощо усім рухомим та нерухомим майном, земельними ділянками, посівними матеріалами, готовою продукцією, іншими активами майнового комплексу ДП «ДГ імені О.В. Суворова ІСГП НААН» (акти інвентаризації, довідки балансової вартості майна, технічна документація, проекти технічної документації, технічні паспорти, правовстановлюючі документи тощо); документів, що стосуються банківських рахунків ДП «ДГ імені О.В. Суворова ІСГП НААН» (договори про відкриття рахунків, анкети, виписки за ними, ІР адреси, відомості про прив`язані пластикові картки та інше); грошових коштів здобутих злочинним шляхом; чорнових записів, блокнотів, зошитів, які містять відомості щодо обставин, які досліджуються в рамках кримінального провадження; електронних засобів передачі даних (мобільних телефонів, ноутбуків, планшетів, флеш-носіїв, жорстких дисків тощо), на яких міститься інформація щодо обставин, які досліджуються в рамках кримінального провадження.

19 березня 2024 року, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі №757/8640/24-к від 26 лютого 2024 року, старшим слідчим в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України - ОСОБА_5 було проведено обшук квартири за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві приватної власності.

В ході обшуку було вилучено мобільний телефон, трудову книжку, довідку, 2 предмети, схожі на патрони, грошові кошти, предмет, схожий на злиток срібла.

Постановою слідчого від 20.03.2024 майно, вилучене 19.03.2024 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , у рамках кримінального провадження № 0000107, а саме: трудову книжку ОСОБА_4 , в якій містяться відомості про її діяльність з 2018 року в товаристві, зареєстровану в рф, та документ із назвою «уведомление о постановке на учет физического лица в налоговом органе», який датований 26.10.2015 та має № 235909246, визнано речовим доказом.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.04.2024 у справі № 757/12919/24-к накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: трудову книжку ОСОБА_4 , в якій містяться відомості про її діяльність з 2018 року в товаристві, зареєстровану в рф, документ із назвою «уведомление о постановке на учет физического лица в налоговом органе», який датований 26.10.2015 та має № 235909246, яку 19.03.2024 вилучено під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою:АДРЕСА_1 , у рамках кримінального провадження № 0000107.

Відповідно до протоколу огляду від 27.03.2024 трудова книжка, видана на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія НОМЕР_1 , дата заповнення 16.10.2024, на першій сторінці аркушу міститься відтиск печатки «г. Евпатория» та «Общество с ограниченной ответственностью МАШСЕРВИС оргн 380 ИНН ». На другій та третій сторінках зазначеного аркушу виявлено записи про займані посади та трудові відносини з «ООО МАШСЕРВИС», серед яких виявлено запис «28.03.2018 Назначена на должность генерального директора Протокол общего собрания участников общества от 16.03.2018 № 2». Даний запис є останнім, записи про звільнення з вказаної посади є відсутніми.

Також, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.05.2024 у справі № 757/14927/24-к задоволено клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , про повернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000107 від 22.07.2016, а саме: зобов`язано старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_23 або іншу уповноважену особу Головного слідчого управління Національної поліції України негайно повернути ОСОБА_4 майно, яке було вилучене під час проведення обшуку 19 березня 2024 року в квартирі за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , саме:

мобільний телефон «Samsung Galaxy S21 Ultra 5G», IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , в якому сім-картка «Київстар» з номером НОМЕР_4 ;

2 предмети, які схожі на кошти:

- 100 000 грн. (86 банкнот номіналом 500 грн., 57 банкнот - 1000 грн.);

- 20 000 євро (400 банкнот номіналом 50 євро);

- 3 000 японських єн (3 банкноти номіналом 1000 японських єн);

- 2 334 доллари США (20 банкнот номіналом 100$, 5 банкнот номіналом 50$, 4 купюри - 20$, 1 купюра - 2$, 2 купюри - 1$);

- 80 євро (5 банкнот номіналом 10 євро, 1 банкнота номіналом 20 євро, 2 банкноти номіналом 5 євро);

предмет, схожий на злиток зі срібла з маркуванням «omicore 100 g feinsilber 999».

Релевантні джерела права

Процесуальні правовідносини регулюються главою 17 «Арешт майна» розділу ІІ «Заходи забезпечення кримінального провадження» КПК України.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч. 2 ст. 173 ПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Мотиви слідчого судді

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України. При цьому обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладається на орган досудового розслідування.

Норма-дефініція речових доказів (стаття 98 КПК) щодо критеріїв (умов) визнання матеріальних об`єктів речовими доказами (були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин) з одного боку дійсно, сформульована в категоричній формі, і вказані умови мають бути дотримані для визнання тих чи інших речей речовими доказами. У той же час, слід зважати на стадію кримінального провадження. Так, на стадії досудового розслідування не всі обставини, що підлягають з`ясуванню у кримінальному провадженні, можуть бути достовірно встановлені одразу ж, оскільки розслідування - це процес пізнання обставин подій минулого, пов`язаний з пошуком, виявленням та фіксацією відповідних слідів злочинного діяння.

Системний аналіз норм КПК та практики ЄСПЛ дозволяє дійти висновку, що КПК оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) - стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо. Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. При цьому, вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (статті 157, 163, частина 5 статті 234, 260 та інші статті КПК), так і слідчими, прокурорами (статті 134, 271, 276 КПК та інші).

З огляду на вимоги ч. 3 статті 170 КПК арешт майна на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК (тобто з метою забезпечення збереження речових доказів) передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав» вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу приналежність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу у кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

Звертаючись до слідчого судді з клопотання про накладення арешту на трудову книжку та довідку прокурор наголошував, що вилучена трудова книжка є речовим доказом, який підтверджує, що ОСОБА_4 працювала на підприємстві, яке зареєстроване в рф. Також указував, що трудова книжка необхідна для подальшого експертного дослідження.

Задовольняючи клопотання прокурора та накладаючи арешт на документи суд першої інстанції дійшов висновку, що трудова книжка може мати відношення до кримінального провадження, і, таким чином, може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Разом з тим, такі додаткові доводи щодо необхідності продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, прокурором не наведено.

Що стосується посилання в запереченні прокурора, що вказані документи відповідають критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України, визнані постановою речовим доказом, та наявні правові підстави, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України для їх арешту, то прокурор повинний був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку. Разом з тим, жодних доказів того, що вказане майно є предметом та доказом розслідуваного кримінального правопорушення, в матеріалах судового провадження не міститься. Так, досудове розслідування здійснюється за фактом заволодіння посадовими особами майном державного підприємства ДП «ДГ імені О. В. Суворова ІСГП НААН» у період з 2005 по 2017 рік.

При цьому, слід зазначити, що з моменту вилучення майна 19.03.2024 та накладення на нього арешту ухвалою від 10.04.2024, минуло майже десять місяців, а тому прокурор зобов`язаний довести необхідність та наявність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, наявність потреб досудового розслідування у такому арешті майна, актуальність цього питання.

Крім того, допита 07.11.2024 як свідок ОСОБА_4 пояснила, що «ООО МАШСЕРВИС» здійснювало свою господарські діяльність у сфері міських пасажирських перевезень (маршрутне таксі) виключно в межах міста Євпаторія. З 1990 по 2018 роки вона разом із своїм чоловіком ОСОБА_24 входили до складу засновників. Директором вона була протягом 6 місяців, з квітня 2018 року по жовтень 2018 року. До квітня 2018 року вона займала різні посади, зокрема головного механіка та інженера. «ООО МАШСЕРВИС» не мало жодних господарських відносин з ДП «ДГ імені О. В. Суворова ІСГП НААН».

Слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором не доведено, що робота ОСОБА_4 в «ООО МАШСЕРВИС» в 2018 році має доказове значення у даній справі.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Також, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСі проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108. п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Аналіз наявних у розпорядженні слідчого судді матеріалів свідчить про відсутність на даний час підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. 169, 170-174, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.04.2024 у справі № 757/12919/24-к на трудову книжку та на документ із назвою «уведомление о постановке на учет физического лица в налоговом органе», який датований 26.10.2015 та має № 235909246, що належать на праві приватної власності ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_25