Справа № 751/732/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/243/25
Категорія - ч.ч.1, 3 ст.357, ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№0001198 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та прокурора на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , неодружений, освіта професійно-технічна, не працює, раніше судимий: 01.06.2023 Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч.1 ст.162, ч.4 ст.185, ч.2 ст.289, ст.69, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення вола на строк 5 років; на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки 6 місяців,

засуджений за:

- ч.1 ст.357 КК України - до покарання у виді обмеження волі на строк один рік;

- за ч.3 ст.357 КК України - до покарання у виді обмеження волі на строк два роки;

- за ч.4 ст.185 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років;

- за ч.2 ст.289 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років чотири місяці, без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 4 (чотири) місяці.

На підставі ст.71 КК України, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 01 червня 2023 року, та остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 8 (вісім) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з моменту його затримання - з 16 жовтня 2023 року, та на підставі ч.5 ст.72 КК України, зараховано у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 16.10.2023 по 27.11.2024, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_9 , до набрання вироком законної сили, залишено без змін - тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 10515,66 грн процесуальних витрат. Долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 08.04.2023, у денний час, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_9 , повторно, в умовах воєнного стану, проник до житлової квартири ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 1000 грн, браслет золотий вагою 2,9 г, довжиною 18 см, 585 проби, вартістю 6149,84 грн., що належать ОСОБА_7 , чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 7149 грн 84 коп.

08.04.2023, у вечірній час, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_9 , перебуваючи у квартирі за вищезазначеною адресою, викрав банківську картку № НОМЕР_1 , відкриту в АТ КБ «ПриватБанк», на ім`я ОСОБА_11 , яка є офіційним документом, тобто електронним платіжним засобом доступу до банківського рахунку, відкритого в AT КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_11 , з метою подальшого зняття з неї грошових коштів, які належать потерпілій.

03.10.2023 о 13 год. 10 хв., ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні магазину «Продукти», по вул. Заводській в смт. Замглай, в умовах воєнного стану, повторно, шляхом вільного доступу, з касової зони магазину викрав мобільний телефон «Redmi» моделі «Note 7», вартістю 2957 грн, який належить ОСОБА_12 , та грошові кошти в сумі 3000 грн, що належать ОСОБА_13

13.10.2023, у період часу з 10:45 год по 12:40 год, ОСОБА_9 , шляхом розбиття вікна цеглою у водійських дверцятах автомобіля, проник до автомобіля «Hundai Tucson», р.н. НОМЕР_2 , який знаходився за адресою м. Чернігів, вул. Гонча, 91, звідки викрав технічний паспорт на вищевказаний транспортний засіб та ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_14

13.10.2023, у період часу з 14 до 17 години, ОСОБА_9 , через незамкнені водійські двері проник до автомобіля марки «Камаз5511», р.н. НОМЕР_3 , який знаходився за адресою: м. Чернігів, вул. Гонча, 91, звідки викрав банківську картку, відкриту в АТ КБ «ПриватБанк» банківський рахунок НОМЕР_4 , на ім`я ОСОБА_15 з метою подальшого зняття з неї грошових коштів, які належать потерпілому, а також викрав технічний паспорт на автомобіль «Renault Traffic», НОМЕР_5 , водійське та пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_15 , які в подальшому за винагороду намагався повернути власнику.

14.10.2023 близько 14:00 год, ОСОБА_9 , усупереч волі власника, підійшов до припаркованого біля будинку 114 по проспекту Миру у м. Чернігові автомобіля марки «BMW-318», 1988 року випуску, р.н. НОМЕР_6 , вартість якого відповідно до висновку експерта становить 67475 грн, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_16 та який перебував у фактичному володінні, користуванні та розпорядженні ОСОБА_17 . Побачивши, що автомобіль заведений і працює, через незамкнені водійські двері проник до його салону, та поїхав на ньому в невідомому напрямку, таким чином незаконно заволодів вказаним транспортним засобом.

15.10.2023, у період часу з 12:30 год до 13:30 год, ОСОБА_9 , шляхом зламу передніх водійських дверцят, проник до автомобіля, марки «ВАЗ-2107», 1988 року випуску, р.н. НОМЕР_7 , який знаходився біля будинку АДРЕСА_3 , звідки викрав технічний паспорт на вищевказаний транспортний засіб, водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_18 . Після чого, всупереч волі власника, сівши на переднє водійське сидіння автомобіля, вартість якого відповідно до висновку експерта становить 35240 грн, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_19 та який перебував у фактичному володінні, користуванні та розпорядженні ОСОБА_18 , знайшовши запасний ключ в автомобілі скориставшись ним привів у рух вищевказаний автомобіль, та направився з ним в невідомому напрямку, таким чином заволодів вказаним транспортним засобом.

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок місцевого суду в частині визнання ОСОБА_9 винним у крадіжці майна та банківської картки, належних потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , закрити кримінальне провадження в цій частині, а також пом`якшити призначене його підзахисному покарання. В обґрунтування скарги зазначив, що ОСОБА_9 повністю заперечив свою причетність до скоєння 08.04.2023 крадіжки майна та банківської картки з квартири ОСОБА_7 , так як у цей день він разом з друзями відпочивав на ставку, звідки нікуди не відлучався, тому ці крадіжки не вчиняв; банківську картку на ім`я ОСОБА_11 забрав у малолітніх хлопців, підходячи до магазину, які на його питання не повідомили, де взяли картку. Умислу на розрахунок за придбаний товар коштами потерпілої у нього не було, він мав намір повернути картку, перевіривши її дійсність, провівши нею розрахунок у магазині. Апелянт зазначає, що ОСОБА_9 проживав з ОСОБА_7 у цивільному шлюбі у помешканні останньої, тому його відбитки пальців могли залишитися з того часу. Також, зважаючи на щире каяття обвинуваченого, визнання вини, сприяння слідству і суду у розкритті кримінальних правопорушень, суд мав реальну можливість призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок місцевого суду скасувати в частині визнання його винним у крадіжці особистого майна та банківської картки, належних потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та закрити кримінальне провадження в цій частині, а також пом`якшити призначене йому покарання. Зазначив, що 08.04.2023 він відпочивав на озері, що підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 , а тому не міг скоїти ці крадіжки. Вказав, що відбитки його пальців могли залишитися з того часу, коли він співмешкав з потерпілою ОСОБА_7 у її квартирі. У скоєнні інших злочинів вину визнає повністю, щиро кається, готовий піти до лав ЗСУ, щоб захищати Батьківщину.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_9 , доведеність його вини та міру призначеного покарання, просив скасувати вирок місцевого суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_9 , та визначити долю речових доказів, а саме: окуляри, чоловічу сумку (барсетку) чорного кольору, посвідчення водія та пенсійне посвідчення, видане на ім`я ОСОБА_15 , технічний паспорт на автомобіль «Renault Traffic» НОМЕР_5 , ключі, мобільний телефон «Nokia 150 TA 1582» - повернути ОСОБА_15 ; автомобіль марки «ВАЗ» модель «2107», р.н. НОМЕР_7 , 1988 року випуску, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_19 , та який перебував у фактичному володінні, користуванні та розпорядженні ОСОБА_18 - повернути ОСОБА_19 ; технічний паспорт на автомобіль марки «ВАЗ 2107», перепустку ПП «Торговий дім «Фонтекс-Агро» та водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_18 повернути ОСОБА_18 ; куртку синього кольору, кепку зеленого кольору повернути ОСОБА_9 ; слоти до стартового пакету, дріт, шприц в упаковці в кількості 4 шт., пластикову пляшку, липку стрічку, канцелярський ніж, пачку з під цигарок, недопалки в кількості 5 шт., змив з коробки передач, змив з керма, шприц з невідомою речовиною, скляну та пластикову пляшки, слід рук знищити. В решті вирок залишити без змін. Зазначив, що під час розгляду кримінального провадження судом встановлювалась особа обвинуваченого на підставі відомостей Державної міграційної служби, згідно яких обвинувачений має паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 ; пред`явлене обвинувачення сформульовано відносно ОСОБА_9 , всі досліджені в ході розгляду документи складені на ОСОБА_9 . Проте, судом першої інстанції в мотивувальній частині вироку при зазначенні формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, та доказів, які досліджені судом, вказано, що дії, інкриміновані обвинуваченому, вчинені особою, прізвище якої в називному відмінку вказане як «Решотка», а не «Решотко», всупереч зазначених анкетних відомостей. В резолютивній частині вироку, використовуючи родовий відмінок прізвища обвинуваченого, суд зазначає, що ухвалив визнати винним « ОСОБА_9 », а не « ОСОБА_9 », чим фактично засудив іншу особу, ніж ту, якій пред`являлось обвинувачення. Крім того, місцевий суд неправильно вирішив питання щодо речових доказів, а саме: майна потерпілих, речей обвинуваченого та інших предметів, які мали значення у вказаному провадженні, про що виносились постанови про визнання речовими доказами від 09.04.2023, 04.10.2023, 14.10.2023, 17.09.2024, частина яких відповідно до вимог п.п.1, 4 ч.9 ст.100 КПК України, підлягала поверненню законним володільцям, а інша - знищенню.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника, які підтримали апеляційні скарги сторони захисту та просили їх задовольнити; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та заперечував проти скарг обвинуваченого та його захисника; потерпілу ОСОБА_7 , яка теж просила залишити без задоволення апеляційні скарги сторони захисту; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

За змістом ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1, 3 ст.357, ч.2 ст.289 КК України, щодо майна та документів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , в апеляційних скаргах сторони захисту та сторони обвинувачення не оспорюються.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_9 свою вину визнав частково, категорично заперечивши свою причетність до вчинення крадіжки майна потерпілої ОСОБА_7 та викрадення банківської картки на ім`я ОСОБА_11 , оскільки у цей час відпочивав на озері разом із товаришами ОСОБА_20 та ОСОБА_21 .

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, щодо потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , його вина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, вона відображена низкою доказів, яким суд дав належну оцінку.

Зокрема, потерпіла ОСОБА_7 у суді першої та апеляційної інстанцій показала, що з обвинуваченим перебувала у фактичних шлюбних відносинах близько семи років. 08.04.2023, коли прийшла до квартири, побачила вибите вікно та виявила зникнення золотого браслету, який був у сумці; 1000 грн, які були в спальні у комоді; та банківської картки, яка лежала на підвіконні. У квартирі ОСОБА_9 не проживав з вересня 2022 року, проте у жовтні та листопаді 2022 року вчинив з неї крадіжку. 08.04.2023 ОСОБА_7 була у своєї матері, якій на телефон прийшло повідомлення про відмову в оплаті за її банківською карткою. Продавець магазину у смт. Замглай їй повідомила, що заходив обвинувачений, намагався розрахуватися карткою, вводив пін-код, але код був не вірний, тому розрахувався готівкою.

Такі показання потерпілої ОСОБА_7 узгоджуються з показаннями потерпілої ОСОБА_11 , яка у місцевому суді пояснила, що обвинувачений раніше співмешкав з її донькою ОСОБА_22 , та з 2015 року вони разом проживали у належній ОСОБА_11 квартирі за адресою: АДРЕСА_4 . З вересня 2022 року ОСОБА_9 до квартири доступу не мав. 08.04.2023 на мобільний телефон ОСОБА_11 надійшло повідомлення про відмову при розрахунку у магазині у смт. Замглай. Відмова була через неправильно введений пін-код по її банківській картці, яку вона на деякий час давала для користування доньці. Зі слід ОСОБА_7 , продавчиня підтвердила, що у магазин заходив ОСОБА_9 , намагався розрахуватися карткою, на суму близько 100 грн.

Показання потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_7 щодо вчинення відносно них обвинуваченим ОСОБА_9 кримінальних правопорушень повністю підтверджуються фактичними даними, що вказані у рапорті інспектора від 09.04.2023 та протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.04.2023, відповідно до яких ОСОБА_7 просила провести перевірку за фактом крадіжки грошових коштів у сумі 1000 грн, золотого браслету, вагою 2,29 г, та банківської картки «ПриватБанк», у період часу з 11:30 год до 17:00 год 08 квітня 2023 року, з квартири за адресою: АДРЕСА_2 . У крадіжці підозрює свого співмешканця ОСОБА_9 , який намагався розрахуватися у магазині банківською карткою, що належить її матері.

Допитана у місцевому суді свідок ОСОБА_23 показала, що вона працює продавцем в кафетерії, що знаходиться на АДРЕСА_5 . У 2023 році, точної дати не пам`ятає, після обіду, зайшов ОСОБА_9 , замовив щось із фастфуду, для розрахунку надав банківську картку. При спробі розрахуватися кілька разів вводив пін-код, але приходила відмова, тому розрахувався готівкою і пішов. Через годину до неї зателефонувала ОСОБА_24 , якій вона повідомила, що її товариш намагався розрахуватися карткою, але вводив невірний пін-код.

В ході проведення впізнання за фотознімками 10.05.2024, свідок ОСОБА_23 серед пред`явлених осіб упізнала ОСОБА_9 як особу, яка розраховувалася в магазині банківською карткою та ввела декілька разів невірні пін-коди.

Під час огляду місця події 08.04.2023 квартири АДРЕСА_6 , у кухні праворуч від столу виявлено металопластикове вікно, одна створка якого відчинена, верхній механізм пошкоджено, на зовнішній поверхні якого було виявлено сліди пальців рук, а на підвіконні - сліди взуття, які були вилучені.

Висновком експерта №СЕ-19/125-23/4668-Д від 05.05.2023 було встановлено, що сліди пальця руки, які вилучено під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , залишений великим пальцем лівої руки обвинуваченого ОСОБА_9 .

Відповідно до інформації, яка міститься у рапорті начальника СКЗ СВ ЧРУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_25 , використовуючи інформаційне джерело-підручник «Криміналістичне дослідження слідів рук», виданий ДНДЕКЦ МВС України Науково-Дослідне Бюро Судових Експертиз «Сандор» за авторством ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та інші, відповідно до 2 розділу «Методи виявлення та фіксації слідів рук» встановлено, що сліди рук за допомогою дактилоскопічного порошку на поверхні зовнішньої сторони рами металопластикового вікна більше 30 діб з моменту їх залишення виявити неможливо.

Під час огляду речей 20.05.2023, мобільного телефону MEZU, який добровільно надала потерпіла ОСОБА_11 , встановлено, що в ньому міститься додаток «Приват24», в якому мається картка банку, яка закінчується на НОМЕР_8 ; при переході до вкладки історія 08.04.2023 року мається відмова в транзакції у зв`язку з неправильним вводом пін-коду в магазині смт Замглай, вул. Центральна, 7, на суму 100 грн, дана подія відбулася о 16:59:26.

Висновком судової товарознавчої експертизи №1558/23-24 від 11.05.2023 визначена середня ринкова вартість золотого браслету, виготовленого із золота 585 проби, вагою 2,29 г, довжиною 18 см, плетіння «Бісмарк», яка станом на 08.04.2023 складала 6149 грн 84 коп.

Вищевказаними доказами, які узгоджуються між собою та обґрунтовано покладені в основу вироку, доведено, що обвинувачений ОСОБА_9 перебував у день та час викрадення майна потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_7 у смт. Замглай, у квартирі останніх, та у цей же день намагався розрахуватися банківською карткою ОСОБА_11 у магазині. В даному випадку об`єктивно обвинувачений був єдиним, хто міг вчинити крадіжку майна потерпілих. Будь-яких об`єктивних даних, які б указували, що потерпілі та свідок обмовляють ОСОБА_9 , судом не встановлено, не надано таких і апеляційному суду. А тому, колегія суддів вважає безпідставними посилання сторони захисту на показання свідка ОСОБА_20 , як на доказ, що виправдовує обвинуваченого, та показання ОСОБА_9 про те, що він не викрадав банківську картку ОСОБА_11 , а забрав її у хлопців, оскільки інформація, повідомлена останніми, спростована доказами, вказаними вище.

Відтак, місцевий суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України щодо потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням до житла; та як викрадення офіційного документу, з чим погоджується і колегія суддів.

Посилання сторони захисту на недоведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, не заслуговує на увагу, оскільки в повному обсязі спростовуються матеріалами кримінального провадження, і на переконання колегії суддів, є лише способом уникнення останнім кримінальної відповідальності.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Під час досудового розслідування, судового та апеляційного розгляду були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення кримінального провадження, проведені необхідні слідчі дії, належним чином з`ясовані обставини, що характеризують об`єкт і об`єктивну сторону кримінального правопорушення.

З матеріалів кримінального провадження випливає, що висновки місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень щодо потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , за які він засуджений, зроблені з дотриманням вимог ст.23 КПК України, на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які було досліджено та перевірено під час судового розгляду, а також оцінено відповідно до ст.94 КПК України.

Відповідно до ст.65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 міру покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України, з достатньою повнотою врахував ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень; ставлення обвинуваченого до скоєного; дані про його особу, який раніше судимий, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, вчинив кримінальні правопорушення в період іспитового строку, за місцем проживання характеризується негативно, перебуває на профілактичному обліку у лікаря-нарколога, у лікаря-психіатра на обліку не перебуває; обставини, які пом`якшують покарання - визнання вини та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень; обставину, яка обтяжує покарання - рецидив злочинів; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_9 остаточного покарання саме у виді позбавлення волі, з урахуванням приписів ч.1 ст.70, ст.71 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки його перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Отже, всі обставини, на які посилається сторона захисту, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_9 покарання враховані, тому доводи апелянтів про суворість призначеного покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника.

Разом з тим, за змістом ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити, зокрема питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Згідно п.2 ч.4 ст.374 КПК України у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначаються, зокрема, рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації, а також рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Відповідно до ч.9 ст.100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Так, згідно з п.п.1, 4 ч.9 ст.100 КПК України, гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю); майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, постановою слідчого СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_28 було визнано речовими доказами: окуляри, пластикова шляшка, барсетка чорного кольору, липка стрічка, слоти до стартового пакету, дріт, шприц в упаковці в кількості 4 шт., документи, канцелярський ніж, пачку з під цигарок, недопалки в кількості 5 шт., змив з коробки передач, змив з керма, мобільний телефон «Nokia 150 TA 1582», куртку синього кольору, кепку зеленого кольору, шприц з невідомою речовиною, скляна та пластикова пляшки, зв`язка ключів, сліди рук, автомобіль марки «ВАЗ» модель «2107», р.н. НОМЕР_7 , вилучене 16 жовтня 2023 року під час огляду місця події за адресою: смт Замглай, вул. Центральна, 3.

За змістом протоколу огляду місця події від 16.10.2023, протоколів огляду речей від 17.10.2023 та 03.11.2023, встановлено, що окуляри, чоловіча сумка (барсетка) чорного кольору з посвідченням водія та пенсійним посвідченням, виданим на ім`я ОСОБА_15 , технічний паспорт на автомобіль «Renault Traffic», НОМЕР_5 , ключі, мобільний телефон «Nokia 150 TA 1582» належать ОСОБА_15 , автомобіль марки «ВАЗ» модель «2107», р.н. НОМЕР_7 , 1988 року випуску, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_19 , перебував у фактичному володінні, користуванні та розпорядженні ОСОБА_18 ; технічний паспорт на автомобіль марки «ВАЗ 2107», перепустка ПП «Торговий дім «Фонтекс-Агро» та водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_18 належить останньому; куртка синього кольору, кепка зеленого кольору належать ОСОБА_9 ; слоти до стартового пакету, дріт, шприц в упаковці в кількості 4 шт., пластикову пляшку, липку стрічку, канцелярський ніж, пачку з-під цигарок, недопалки в кількості 5 шт., змив з коробки передач, змив з керма, шприц з невідомою речовиною, скляну та пластикову пляшки, сліди рук - є майном, яке не має ніякої цінності.

Проте, як убачається з мотивувальної та резолютивної частини вироку щодо ОСОБА_9 , місцевий суд питання вищевказаних речових доказів у кримінальному провадженні відповідно до вимог ст.100 КПК України, не вирішив.

Крім того, у мотивувальній та резолютивній частинах вироку суду, при відмінюванні, невірно зазначено прізвище особи, щодо якої висунуто обвинувачення. Тому колегія суддів вважає за необхідне зазначити правильно прізвище обвинуваченого - « ОСОБА_29 ».

Відтак, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції - зміні в частині зазначення прізвища обвинуваченого та вирішення долі речових доказів.

Керуючись ст.ст.404, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення, апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 листопада 2024 року щодо ОСОБА_9 - змінити, в частині зазначення прізвища обвинуваченого та вирішення долі речових доказів.

Вважати правильним прізвище особи, щодо якої висунуто обвинувачення - «РЕШОТКО».

Речові докази: окуляри, чоловічу сумку (барсетку) чорного кольору, посвідчення водія та пенсійне посвідчення, видане на ім`я ОСОБА_15 , технічний паспорт на автомобіль «Renault Traffic», НОМЕР_5 , ключі, мобільний телефон «Nokia 150 TA 1582» - повернути ОСОБА_15 ; автомобіль марки «ВАЗ» модель «2107», р.н. НОМЕР_7 , 1988 року випуску, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_19 , та який перебував у фактичному володінні, користуванні та розпорядженні ОСОБА_18 - повернути ОСОБА_19 ; технічний паспорт на автомобіль марки «ВАЗ 2107», перепустку ПП «Торговий дім «Фонтекс-Агро» та водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_18 - повернути ОСОБА_18 ; куртку синього кольору, кепку зеленого кольору - повернути ОСОБА_9 ; слоти до стартового пакету, дріт, шприц в упаковці в кількості 4 шт., пластикову пляшку, липку стрічку, канцелярський ніж, пачку з-під цигарок, недопалки в кількості 5 шт., змив з коробки передач, змив з керма, шприц з невідомою речовиною, скляну та пластикову пляшки, сліди рук - знищити.

У решті цей же вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4