Справа № 308/320/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 , за участю слідчого - ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області - підполковника поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000162 від 28.07.2021 року за ч.1 ст. 263 КК України,

про надання дозволу на проведення обшуку, -

В С Т А Н О В И В :

З внесеного слідчим клопотання вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області на підставі постанови Офісу Генерального прокурора про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування від 14.09.2021 проводиться розслідування у кримінальному провадженні за № 0000162 від 28.07.2021 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що колишній військовослужбовець ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, під час несення служби у зоні бойових дій, незаконно придбав вогнепальну зброю та боєприпаси, які у подальшому перевіз додому до АДРЕСА_1 та незаконно зберігає, з метою подальшого збуту стороннім особам за грошові кошти.

Разом з тим, з метою перевірки вказаної інформації, органом досудового розслідування до УКР ГУНП в Закарпатській області дано доручення у порядку ст.40 КПК України, у ході виконання якого оперативними працівниками вказаного підрозділу, зазначену інформацію підтверджено та встановлено, що ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , під час несення служби у зоні бойових дій, придбав вогнепальну зброю та боєприпаси, які у подальшому перевіз додому та незаконно зберігає, з метою подальшого збуту стороннім особам за грошові кошти, а тому оперативний підрозділ ініціює питання щодо проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення вогнепальної зброї та боєприпасів.

Згідно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо приватної власності об`єкта нерухомого майна, інформація по квартирі АДРЕСА_2 відсутня.

Згідно інформації про особу з ДСМ України, ОСОБА_6 зареєстрований АДРЕСА_1 . Вказана інформація також підтверджена актовим записом про шлюб за №309 від 02.10.2004.

На підставі вище викладеного, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення незаконно придбаної вогнепальної зброї та боєприпасів, мобільних телефонів за допомогою яких ОСОБА_6 міг підшукувати покупців для зброї та координувати свої дії з фігурантами кримінального провадження та обговорюють обставини вчинення злочину, здійснюють переписку між собою з використанням мережі інтернет і така переписка може зберігатись на мобільних телефонах, які вони використовують, планшетів, магнітні носії інформації, а тому слідчий просить надати дозвіл на проведення обшуку за вказаною адресою.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав подане ним клопотання та просив таке задоволити.

Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши зміст внесеного клопотання з доданими до нього матеріалами, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

За ч. 1, 3 ст. 233 КПК України, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті. Слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться (зареєстрований) орган досудового розслідування як юридична особа. У разі якщо фактичне місцезнаходження структурного підрозділу органу досудового розслідування відрізняється від зареєстрованого місцезнаходження органу досудового розслідування як юридичної особи, обшук проводиться виключно на підставі ухвали слідчого судді місцевого суду за зареєстрованим місцезнаходженням органу досудового розслідування як юридичної особи.

При цьому клопотання слідчого має відповідати вимогам ч. 3 ст. 234 КПК України, зокрема в ньому мають бути зазначені: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з розслідуванням якого подається клопотання; правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; підстави для обшуку; житло чи інше володіння особи або частину житла чи іншого володіння особи, де планується проведення обшуку; особу, якій належить житло чи інше володіння, та особу, у фактичному володінні якої воно знаходиться; індивідуальні або родові ознаки речей, документів, іншого майна або осіб, яких планується відшукати, а також їхній зв`язок із вчиненим кримінальним правопорушенням; обґрунтування того, що доступ до речей, документів або відомостей, які можуть у них міститися, неможливо отримати органом досудового розслідування у добровільному порядку шляхом витребування речей, документів, відомостей відповідно до частини другої статті 93 цього Кодексу, або за допомогою інших слідчих дій, передбачених цим Кодексом, а доступ до осіб, яких планується відшукати, - за допомогою інших слідчих дій, передбачених цим Кодексом. Зазначена вимога не поширюється на випадки проведення обшуку з метою відшукання знаряддя кримінального правопорушення, предметів і документів, вилучених з обігу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Згідно з ч. 5 ст. 234 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про обшук, якщо прокурор, слідчий не доведе наявність достатніх підстав вважати, що: 1) було вчинено кримінальне правопорушення; 2) відшукувані речі і документи мають значення для досудового розслідування; 3) відомості, які містяться у відшукуваних речах і документах, можуть бути доказами під час судового розгляду; 4) відшукувані речі, документи або особи знаходяться у зазначеному в клопотанні житлі чи іншому володінні особи; 5) за встановлених обставин обшук є найбільш доцільним та ефективним способом відшукання та вилучення речей і документів, які мають значення для досудового розслідування, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб, а також заходом, пропорційним втручанню в особисте і сімейне життя особи.

Відповідно до ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (Конвенція) кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Для досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України, орган досудового розслідування в даному кримінальному проваджені вправі з метою досягнення його дієвості застосувати інші заходи забезпечення кримінального провадження (тимчасовий доступ до речей і документів, виклик слідчим, привід, залучення експерта).

Слідчим суддею встановлено, що слідчим в клопотанні не було дотримано вимог п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, оскільки під час складання клопотання слідчий, як суб`єкт, який здійснює досудове розслідування, повинен не лише констатувати наявність необхідності застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а як суб`єкт, який найбільш обізнаний стосовно фактичних підстав їх застосування, навести суду відповідні аргументи, що підтверджують таку необхідність, переконати суд прийняти відповідне процесуальне рішення, а суд, ґрунтуючись на власному переконанні щодо наявності для цього достатніх підстав, постановляє рішення, яким задовольняє таке клопотання.

Слідчий вказує на достатність даних вважати, що саме за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 , може знаходитися незаконно придбана вогнепальна зброя та боєприпаси, мобільні телефони за допомогою яких ОСОБА_6 міг підшукувати покупців для зброї та координувати свої дії з фігурантами кримінального провадження та обговорюють обставини вчинення злочину, здійснюють переписку між собою з використанням мережі інтернет і така переписка може зберігатись на мобільних телефонах, які вони використовують, планшети, магнітні носії інформації, та інші речі та предмети, що можуть містити відомості про обставини вчинення вище вказаного кримінального правопорушення.

Однак, клопотання ґрунтується виключно на припущеннях, хоча внаслідок обшуку можуть бути реально, істотно обмежені та порушені права і інтереси власника майна, отже слідчий не довів, що порушення конституційних прав особи співмірно із завданнями кримінального провадження.

Також, зі змісту клопотання вбачається, що сама подія мала місце ще 14.09.2021 року, тоді як слідчий звернувся до суду з клопотанням тільки 09.01.2025 року, тобто після спливу більше чотирьох років.

Окрім цього, слідчий в судовому засіданні, не зміг надати суду пояснення та достатні докази того, що після спливу значного періоду часу за вказаною адресою могли зберегтися сліди злочину.

При цьому вирішуючи дане клопотання про надання дозволу на проведення обшуку, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні по справі «Смирнов проти Росії» від 07 червня 2007 року, де суд зазначив, що він повинен впевнитися в тому, що громадянам надається достатній і ефективний захист від зловживань влади, а також визначити чи було в кожному конкретному випадку втручання пропорційним поставленій меті, оцінивши обставини, в яких було винесено постанову про проведення обшуку, її зміст, спосіб проведення обшуку, присутність понятих під час його проведення, межі його можливих наслідків, загрозу репутації осіб, в житлі яких проводився обшук. Відсутність вимоги щодо судового розгляду перевірки законності проведеного обшуку має наслідком те, що слідчі органи мають свободу дій у визначенні доцільності і меж обшуку та вилучення предметів і документів. Також визначаючи порушення ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та констатуючи незаконність обшуку у справі «Ернст та інші проти Бельгії», Європейський суд зазначив, що ордер на проведення обшуку не містив жодної інформації про конкретні цілі та підстави для проведення обшуку, характер розслідування, точні місця проведення обшуків та про предмети, що підлягали вилученню. Таким чином, слідчі наділялися широкими повноваженнями.

З`ясувавши всі обставини, з якими закон пов`язує можливість проведення обшуку житла та іншого володіння особи, з потребами кримінального провадження, враховуючи, що слідчим у поданому клопотанні не дотримано положення ч.3 ст. 234 КПК України та в судовому засіданні не доведено підстав проведення такого заходу як обшук, приходжу до висновку, що у задоволенні внесеного слідчим клопотання, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 234, 235, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області - підполковника поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000162 від 28.07.2021 року за ч.1 ст. 263 КК України про надання дозволу на проведення обушку у квартирі АДРЕСА_3 за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_4 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1