Провадження №1-кп/523/945/25
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

22.01.2025 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, кримінальне провадження№0000252 від 29 жовтня 2024 року із звинувачення

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сєвєродонецьку, Луганської області, громадянина України, з середньо - технічною освітою, не одруженого, утримуючого малолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, не маючого судимості в силу ст.89 КК України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

в с т а н о в и в:

В червні 2024 року ОСОБА_5 , перебуваючи на вул. Лавковій, в м. Одесі, в порушення вимог ст.ст.7-9,25,27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», не маючи спеціального дозволу, знайшов біля смітника речовину рослинного походження, сіро-зеленого кольору, роду коноплі, після чого висушив її, таким чином виготовив наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, та став його зберігати, без мети збуту, в буд.№13, на площі Молоді, в м. Одесі до 15 години 30 хвилин 29 жовтня 2024 року часу вилучення співробітниками поліції, масою у висушеному стані 53,44 г, що перевищувало її невеликий розмір, визначений таблицею №1 наказу МОЗ України від 1 серпня 2000 року №188.

Обвинувачений вину у вчиненому діянні визнав повністю та показав, що влітку минулого року знайшов біля смітника рослину коноплі, приніс її додому та залишив в господарчій кімнаті, щоб вона висохла, після чого бажав її вжити, щоб зменшити больові відчуття у випадку загострення хронічних захворювань. Про вчинене жалкує, щиро кається.

Отримавши показання обвинуваченого, що повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, за клопотанням прокурора, підтриманим обвинуваченим та захисником, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів.

Таким чином суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 , перебуваючи в червні 2024 року на вул. Лавковій, в м. Одесі, в порушення вимог ст.ст.7-9,25,27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», не маючи спеціального дозволу, знайшов біля смітника речовину рослинного походження, сіро-зеленого кольору, роду коноплі, після чого висушив її, таким чином виготовив наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, та став його зберігати, без мети збуту, в буд.№13, на площі Молоді, в м. Одесі до 15 години 30 хвилин 29 жовтня 2024 року часу вилучення співробітниками поліції, масою у висушеному стані 53,44 г, що перевищувало її невеликий розмір, визначений таблицею №1 наказу МОЗ України від 1 серпня 2000 року №188, у зв`язку із чим, кваліфікує вчинені ним дії за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту.

Заявлені органом досудового розслідування до відшкодування з обвинуваченого процесуальні витрати на суму 3979,50 грн, пов`язані з проведенням в справі експертизи, є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд не вбачає підстав для можливого застосування щодо ОСОБА_5 положень ч.4 ст.309 КК України, відповідно до положень якої звільненню від кримінальної відповідальності підлягає особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, обґрунтовуючи це наступним.

Однією з умов звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 309 КК є наявність в обвинуваченого такого психічного розладу, як наркоманія, який визначається за результатами медичного обстеження лікарсько-консультаційною комісією. Наявність в обвинуваченого психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання наркотичних засобів не свідчить про те, що він страждав на наркоманію та потребував лікування від неї. Вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК, суд має з`ясувати, чи дійсно ця особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися, а не ухилитися в такий спосіб від відповідальності за вчинений злочин. Звернення засудженого до лікаря-нарколога з проханням направити його до наркологічного закладу для проходження лікування від захворювань, пов`язаних з уживанням наркотичних засобів, під час розгляду кримінального провадження у суді свідчить про наявність у засудженого мети не вилікуватися, а ухилитися від відповідальності за вчинення злочину (Постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23 січня 2023 року, справа №161/16926/21).

Добровільним у контексті ч.4 ст.309 КК слід вважати таке звернення особи до лікувального закладу, яке здійснюється за її особистою згодою, або згодою законного представника, що мало місце до моменту виходу суду першої інстанції до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у кримінальному провадженні. Для застосування цієї норми попередній факт перебування особи на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини, не є визначальним, оскільки факт захворювання на наркоманію у такої особи може бути встановлено вперше (Постанова Об`єднаної палату Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 листопада 2021 року, справа № 357/11205/19).

Як вбачається із показань обвинуваченого в суді та довідки КП «Одеський обласний медичний центр психологічного здоров`я» Одеської обласної ради №7569 від 03 грудня 2024 року ОСОБА_5 перебуває на обліку в зазначеній установі з 07 грудня 2010 року з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання декількох наркотичних речовин, синдром залежності.

Відповідно до змісту довідки ТОВ «АДДІМЕД» МЦ Наркологічне відділення №2, без номеру та дати, ОСОБА_5 встановлено діагноз: F11/22/ Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, перебуває під клінічним наглядом на програмі замісної підтримуючої терапії, з організацією стаціонару на дому.

Таким чином, незважаючи на добровільне звернення ОСОБА_5 до медичного закладу, стороною захисту не доведено наявність у обвинуваченого такого психічного розладу, як наркоманія, який визначається за результатами медичного обстеження лікарсько-консультаційною комісією, а не одноособово лікарем.

При призначенні покарання обвинуваченому суд визнає його щире каяття в якості обставини, яка пом`якшує покарання, а також констатує про відсутність обставин, які б його обтяжували.

Суд також враховує дані про ОСОБА_5 як про особу, яка не має незнятої та непогашеної судимості, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, утримує малолітню дитину, неофіційно працює в торгівельній галузі, перебуває на диспансерному обліку в медичній установі, посередньо характеризується за місцем проживання.

На підставі викладеного, особи винуватого, суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого діяння, суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання у виді пробаційного нагляду.

Долю долученого до кримінального провадження речового доказу необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України, із скасуванням накладеного на нього арешту.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, призначивши покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

На підставі до ч.2 ст.59-1 цього ж Кодексу зобов`язати ОСОБА_5 впродовж строку застосування пробаційного нагляду: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави процесуальні витрати на суму 3979 (три тисячі дев`ятсот сімдесят дев`ять) грн 50 коп.

Після набрання вироком законної сили визнану в якості речового доказу речовину рослинного походження знищити у встановленому порядку.

Арешт, накладений на зазначену речовину рослинного походження скасувати.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси впродовж 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий ОСОБА_1