Справа № 227/2631/23
ВИРОК

іменем України

29.01.2025 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001640 від 12.12.2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Криворіжжя Добропільського району Донецької області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого

- 18.10.2022 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки;

- 06.03.2023 Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст.309 КК України, за результатом апеляційного перегляду якого вироком Дніпровського апеляційного суду від 08.08.2023 року призначено покарання у виді штрафу в розмірі одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн., на підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та штрафу в розмірі одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн.;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 309, ч.4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи засудженим за ч.1 ст.309 КК України вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06.03.2023 року, за результатом апеляційного перегляду якого вироком Дніпровського апеляційного суду від 08.08.2023 року йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн., на підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та штрафу в розмірі одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн., в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР із подальшими змінами та доповненнями, Постанови Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» із подальшими змінами та доповненнями, Наказу МОЗ України № 188 від 01 серпня 2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» із подальшими змінами та доповненнями, знову вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним обігом психотропних речовин, за наступних обставин.

28.07.2023 року, близько 13:30 год., ОСОБА_5 , перебуваючи біля гаражів, які знаходяться неподалік буд. 4 по вул. Новій в м. Добропіллі Покровського району Донецької області, побачив на землі зіп-пакет з кристалічною речовиною блакитного кольору. Розуміючи, що всередині даного зіп-пакету знаходиться психотропна речовина, ОСОБА_5 підняв його з землі, тобто незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, яку поклав до задньої кишені одягнутих на ньому шортів, тим самим почав зберігати при собі для власного вживання без мети збуту.

Цього ж дня, близько 14.30 год,. ОСОБА_5 , маючи при собі зіп-пакет з кристалічною речовиною блакитного кольору та рухаючись біля буд. №21 по вул. Івана Котляревського в м. Добропілля Донецької області, був зупинений працівниками поліції ВП №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області з метою перевірки документів особи, під час чого останній повідомив, що в нього при собі мається психотропна речовина.

В подальшому, в період часу з 14:34 год. по 14:48 год., з письмового дозволу ОСОБА_5 в присутності двох понятих був проведений огляд місця події, в ході якого останній добровільно з кишені одягнутих на ньому шортів надав для огляду зіп-пакет з кристалічною речовиною блакитного кольору масою 4,2547 г., яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, маса PVP становить 3,2689 г., що становить великий розмір психотропної речовини, яку останній незаконно придбав та зберігав для особистого вживання без мети збуту.

Крім того, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який указами Президента України неодноразово продовжувався, останній раз Указом Президента України від 26 липня 2023 року № 451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб (тобто до 15 листопада 2023 року).

Так, 29.08.2023 року, близько о 02:00 годині, ОСОБА_5 , знаходячись в другому під`їзді будинку АДРЕСА_3 , на першому поверсі побачив велосипед жовтого кольору, торгової марки Cross, який був пристебнутий замком до металевих перил на сходах, після чого в нього виник умисел, спрямований на таємне викрадення вищевказаного майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 пішов за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де взяв плоскогубці, після чого повернувся до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

В подальшому, перебуваючи на першому поверсі другого під`їзду вищевказаного будинку, ОСОБА_5 шляхом вільного доступу, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, з метою наживи, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, в умовах воєнного стану, за допомогою плоскогубців пошкодив замок, яким був пристебнутий велосипед торгової марки Cross моделі Evolution, вартістю 7983,00 грн., який належав ОСОБА_6 та викрав його.

Заволодівши викраденим майном та отримавши його в своє повне розпорядження, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 7983,00 грн.

Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, у великих розмірах, вчинене особою, засудженою за статтею 309 КК України протягом року, а також за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

При цьому, у кримінальному провадженні 22 січня 2025 року між прокурором ОСОБА_3 зі згоди потерпілої ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Зі змісту угоди вбачається, що сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення і кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 309, ч. 4 ст. 185 КК України. Обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Сторони узгодили призначення покарання обвинуваченому за ч.2 ст. 309 КК України у виді 2 років позбавлення волі, за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень призначити покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі; на підставі ст. 71 КК України остаточно призначити покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 3 (три) місяці та штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн., який виконувати самостійно.

При цьому, сторони підтвердили, що розуміють і усвідомлюють наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, в тому числі і умисного, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважала, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги чинного кримінального та кримінально-процесуального законодавства, просила вказану угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання.

Потерпіла ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 309, ч. 4 ст. 185 КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання, з видом та мірою якого він згоден.

Захисник ОСОБА_4 також просив затвердити угоду про визнання винуватості з огляду на те, що вона відповідає вимогам закону та інтересам його підзахисного.

Суд заслухав учасників кримінального провадження та переконався, що обвинувачений цілком розуміє, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст. 309, ч.4 ст. 185 КК України є правильною. Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких він визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України за ч.2 ст. 309 КК України є нетяжким злочином, за ч.4 ст. 185 КК України - тяжким злочином і потерпілою надано згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 469 КПК України. Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб. Взяті обвинуваченим ОСОБА_5 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, раніше судимий, офіційно не працевлаштований, не одружений, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, у лікаря-нарколога перебуває з діагнозом: вживання канабіноїдів зі шкідливими наслідками, з військового обліку виключений, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому за ч.2 ст. 309 КК України, який має судимість за ч.3 ст. 185 КК України - є рецидив злочинів, суд вбачає наявність достатніх підстав для призначення ОСОБА_5 покарання а ч.2 ст. 309 КК України у виді 2 років позбавлення волі, за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України обвинуваченому слід призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.71 КК України за правилами ст. 72 КК України, ОСОБА_5 за сукупністю вироків шляхом часткового складення покарання за цим вироком та невідбутої частини покарання за попереднім вироком слід остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 3 (три) місяці та штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн., який виконувати самостійно.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати на залучення експерта.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374, 475, ч.15 ст. 615 КПК України, -

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 22 січня 2025 року між прокурором ОСОБА_3 зі згоди потерпілої ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 309, ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити покарання:

-за ч.2 ст. 309 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі,

-за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом частково складання покарання за цим вироком та невідбутої частини покарання, призначеного вироком Дніпровського апеляційного суду від 08.08.2023 року за результатом апеляційного перегляду вироку Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06.03.2023 року, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 3 (три) місяці та штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 коп.), який за правилами ст. 72 КК України виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня звернення вироку до виконання після набрання законної сили, зарахувавши в строк покарання частково відбуте покарання за попереднім вироком, тобто починаючи з 27.09.2023 року.

Речові докази у кримінальному провадженні: зіп-пакет з кристалічною речовиною -знищити, велосипед торгової марки Cross моделі Evolution - залишити потерпілій ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_5 корить держави витрати на залучення експерта для проведення експертиз №СЕ-19/105-23/3253-ТВ від 07.09.2023 року в розмірі 956,00 грн., №СЕ-19/105-23/2613-НЗПРАП від 11.08.2023 в розмірі 1912,00 грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1