ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-в/753/142/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2025 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

у судовому засіданні розглянувши подання Дарницького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області про вирішення питання щодо направлення засуджену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до місця відбування покарання,

встановив:

Вироком Дарницького районного суду міста Києва від 02 грудня 2024 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 01 рік, на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 09 жовтня 2023 року та остаточно визначено покарання у виді обмеження волі на строк 01 рік 15 днів.

02 січня 2024 року вирок набрав законної сили та до Дарницького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області направлено розпорядження про його виконання.

Фахівець Дарницького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області звернулася до суду з поданням, в якому просить затримати та направити засуджену ОСОБА_4 до місця відбування покарання у порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі. На обґрунтування якого вказує, що 03 та 14 лютого 2025 року засудженій направлені виклики для вручення припису та ознайомлення з порядком відбування покарання. Також був здійснений вихід за вказаною у вироку суду адресою місця проживання. Однак, місце перебування ОСОБА_4 на цей час не встановлено, за викликом засуджена не з`явилась.

Представник органу пробації та засуджена ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час судового засідання повідомлені належним чином, клопотань про відкладення до суду не подавали, втім їх неявка на підставі ч. 5 ст. 539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, вивчивши подання та перевіривши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 КВК України особи, засуджені до обмеження волі, прямують за рахунок держави до місця відбування покарання самостійно.

Частиною 4 ст. 57 КВК України передбачено, що у разі невиїзду засудженого до місця відбування покарання без поважних причин або ухилення засудженого від отримання припису суд за поданням уповноваженого органу з питань пробації направляє засудженого до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

Поважними причинами невиїзду засудженого після отримання припису до місця відбування покарання в призначений строк є хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і документально підтверджені.

Статтею 87 КВК України передбачений порядок направлення засудженого до місця відбування покарання шляхом переміщення засудженого під вартою.

Вирішуючи питання про доцільність затримання засудженого та направлення його до місць відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі, суд враховує наявність підстав і умов, зазначених у ст. 57 КВК України, у їх сукупності.

Організація роботи органу пробації щодо виправлення осіб засуджених до покарання у виді обмеження волі регулюється Порядком здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі», який затверджений наказом Міністерства юстиції України 29.01.2019 № 272/5.

У розділі ХІ цього наказу встановлено, що направлення до місця відбування покарання засуджених до обмеження волі покладається на уповноважений орган з питань пробації, який надсилає засудженому виклик, за яким він зобов`язаний з`явитись для вручення припису та ознайомитись з порядком відбування покарання.

Належним підтвердженням отримання засудженим припису є його підпис про отримання, а ухиленням засудженого від отримання припису є його умисні дії, що унеможливлюють вручення уповноваженим органом з питань пробації та підтверджуються документально.

Однак, дослідивши матеріали справи долучені до подання, суд вважає, що цих нормативних вимог представник орган пробації не дотримався.

Так, до подання не додано жодних матеріалів, якими обґрунтовуються та підтверджуються зазначені обставини, зокрема, не надано навіть відомостей про те, що із засудженою ОСОБА_4 проводилась бесіда та їй було роз`яснено порядок слідування до місця відбування покарання, остання не попереджалась про відповідальність за невиїзд в установлений строк або неприбуття до виправного центу.

Самі матеріали також справи не містять підтверджуючих документів, які б свідчили про умисне ухилення засудженої ОСОБА_4 від отримання припису про виїзд до місця відбування покарання або невиїзду засудженої до місця відбування покарання без поважних причин.

При цьому ініціатором подання не долучено до матеріалів справи й підтвердження направлення вказаних викликів засудженій ОСОБА_4 не лише за місцем проживання, а й за місцем реєстрації, та їх отримання останньою чи повернення з відміткою про причини повернення.

Отже, матеріали подання не містять відомостей того, чи були здійснені працівником уповноваженого органу з питань пробації необхідні дії, передбачені Кримінально-виконавчим кодексом України та вказаним наказом Міністерства юстиції України 29.01.2019 № 272/5, що повинні бути виконані до моменту звернення до суду із поданням про направлення засудженого до місць відбування покарання.

Суд констатує, що при зверненні до суду з відповідним поданням, уповноваженою особою органу пробації були виконані не всі вимоги, які є обов`язковими перед направленням подання до суду для вирішення питання про направлення засудженої до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

У зв`язку з чим, суд вважає, що це подання є таким, що подано передчасно, через що задоволенню не підлягає.

Крім того, суд звертає увагу, що вказане не позбавляє представника органу пробації повторно звернутися до суду з вказаним поданням у випадку наявності для цього підстав та при усуненні зазначених недоліків.

Керуючись ст. 539 КПК України, ст. 57 КВК України, суд

постановив:

У задоволенні подання фахівця Дарницького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженої 02 грудня 2024 року Дарницьким районним судом м. Києва, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1