Справа № 527/3379/24
провадження № 1-кп/527/62/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине Полтавської області кримінальне провадження № 0001031 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, освіта вища, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , посада заступник командира стрілецького батальйону з озброєння військової частини НОМЕР_1 , майор, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 84 від 24.03.2024 майора ОСОБА_4 призначено на посаду заступника командира батальйону стрілецького батальйону з озброєння військової частини НОМЕР_1 .

Будучи військовослужбовцем військової служби майор ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України, в разі виявлення правопорушення військовослужбовцем, які містять ознаки кримінального правопорушення, про вказаний факт негайно повідомити командира та утримувати інших військовослужбовців від вчинення кримінальних правопорушень, неухильно виконувати віддані усні та письмові накази командира у зазначений термін та інших.

Однак, в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, майор ОСОБА_4 діючи необережно, вчинив кримінальне правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту.

06.05.2024 приблизно об 11 годині 20 хвилин, в світлий час доби, ОСОБА_4 , перебуваючи поза службою, керуючи на законних підставах технічно справним транспортним засобом - автомобілем марки Кіа Sоrento, номерний знак НОМЕР_2 , рухався по сухому асфальтобетонному покриттю зі сторони села Броварки в напрямку села Бугаївка по автодорозі Бориспіль- Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь (198 км + 500 м), що в Кременчуцькому районі Полтавської області та має по одній смузі руху в кожному напрямку.

В цей же час, в зустрічному напрямку по автодорозі Бориспіль-Дніпро- Запоріжжя-Маріуполь (198 км+ 500 м), що в Кременчуцькому районі Полтавської області, керуючи автомобілем Lexus RХ 350, номерний знак НОМЕР_3 , рухався водій ОСОБА_5 .

Під час руху у вказаному напрямку, в заданій дорожній обстановці, водій ОСОБА_4 , порушивши вимоги п.п 10.1, 11.3 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, де вказано:

- п. 10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п.11.3 на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу,

перед зміною напрямку руху не переконався в безпеці виконання маневру, змінив напрямок руху ліворуч, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем Lexus RX 350, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримав тілесне ушкодження увигляді політравми, яку утворили: закрита травма шийного відділу хребта, перелом СІ хребця, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, скальпована рана лівої скронево-тім`яно-потиличної ділянки, закрита травма грудної клітини, забій м`яких тканин грудної клітки, забій легені, садна носа, садна лівої брови, садна лівої половини обличчя, садна лівого плеча, садна лівого і правого передпліччя, садна правої кисті, садна лівого стегна, садна обох колін, гематоми вушної раковини зліва, гематоми верхньої і нижньої повік обох очей, субкон`юктивальний крововилив справа. Дані тілесні ушкодження утворилися в один проміжок часу, одномоментно, від ударної дії і ударної дії поєднаної з тертям тупих твердих предметів із обмеженою і розповсюджено-контактуючою поверхнею, чи ударяння об такі предмети, що можливо при утворенні їх при дорожньо-транспортній пригоді у водія легкового автомобіля, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпечних для життя.

Відповідно висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/117- 24/11684-ІТ від 11.07.2024, в умовах даної події водій автомобіля марки Кіа Sorento, номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти дорожньо - транспортній пригоді шляхом виконання вимог п.п. 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України.

У заданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля марки Кіа Sorento, номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_4 вбачаються невідповідності з вимогами п.п. 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю і дав суду пояснення за змістом ідентичні описовій частині вироку. В скоєному розкаявся та висловив співчуття потерпілому. Пояснив, що змінив напрямок руху та виїхав на зустрічну смугу , в зв`язку з об`їздом ями.

Суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого та стосуються речових доказів. Учасники судового провадження проти цього не заперечували. Суд з`ясував, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції. Суд роз`яснив учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи у даному кримінальному провадженні кожнен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає, що стороною обвинувачення доведено вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України поза розумним сумнівом.

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у порушенні ним правил безпеки дорожнього руху, як особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_5 , встановлена і доведена, а його дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно з вимогами ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також обставини злочину, тяжкість його наслідків, думку потерпілого.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Підсудний ОСОБА_4 раніше не судимий, вчинив тяжкий злочин з необережності, в результаті якого спричинено тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_5 .

Відомостей щодо притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності суду не надано.

ОСОБА_4 є учасником бойових дій.

Як вбачається зі службової характеристики, ОСОБА_4 займає посаду заступника командира батальйону з озброєння стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , за місцем служби зарекомендував себе виключно з позитивної сторони, займаній посаді відповідає.

Відповідно до довідки командира військової частини НОМЕР_1 , посвідчення водія необхідне ОСОБА_4 для виконання службових обов`язків в зоні бойових дій.

Згідно довідок лікарняних закладів, на обліку у лікарів нарколога та психіатра ОСОБА_4 не перебуває, за допомогою не звертався.

На підставі ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, оскільки обвинувачений фактично вину визнав, виявив готовність нести покарання, вибачився перед потерпілим, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , в ході судового розгляду не встановлено.

Потерпілий ОСОБА_5 в заяві, направленій до суду, прохав призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання не пов`язане з позбавленням волі, з застосуванням ст. 75 КК України.

Реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахувавши все вищевикладене, в тому числі обставини злочину та його наслідки, думку потерпілого, суд дійшов висновку, що за вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 заслуговує покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у вигляді трьох років позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування ст. 69 КК України не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи той факт, що особі повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також ту обставину, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, враховуючи вищевикладені дані щодо особи обвинуваченого, позицію сторін обвинувачення та захисту, суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливо без ізоляції його від суспільства, призначивши йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Саме така міра покарання буде законною, обґрунтованою, справедливою, відповідатиме не тільки тяжкості й характеру вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченого та меті покарання.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

ОСОБА_4 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався; має посвідчення водія, видане в 2022 році; довідку керівництва про необхідність посвідчення водія для виконання ОСОБА_4 службових обов`язків в зоні бойових дій, з урахуванням вимог ст.65 КК України, суд вважає за можливе не призначати ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Саме таке покарання в даному випадку відповідатиме меті покарання, передбаченій ст. 50 КК України.

Враховуючи встановлені обставини справи та наведені мотиви, суд вважає, що призначене покарання не містить ознак явно несправедливого, критерії якого визначені у постанові Верховного Суду від 01.11.2018 року по справі №524/5999/17.

Суд вважає за необхідне у відповідності до вимог ч.4 ст.174 КПК України скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 10.05.2024 року на автомобіль марки Кіа Sоrento, номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 та арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 10.05.2024 року на автомобіль марки Lexus RX 350, номерний знак НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_6 .

Ч. 2 ст. 124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на корить держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

В зв`язку з цим, з ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення експертів в сумі 12116,48 гривень.

Питання речових доказів підлягає вирішення в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Застосувавши ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, під час якого зобов`язати періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 12116,48 грн.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 10.05.2024 року на автомобіль марки Кіа Sоrento, номерний знак НОМЕР_2 , та арешт, накладений ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 10.05.2024 року на автомобіль марки Lexus RX 350, номерний знак НОМЕР_3 - скасувати.

Речові докази по справі: автомобіль марки Кіа Sоrento, номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 та автомобіль марки Lexus RX 350, номерний знак НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_6 повернути володільцям майна.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення учасниками судового провадження через Глобинський районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1