МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/231/25
Провадження № 1-кс/945/57/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 00000018, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.01.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, одруженого, раніше не судимого, працюючого на посаді керівника регіонального структурного підрозділу ТОВ «ПРИМУМ», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, слідчим відділенням ВП № 5 Миколаївського РУП Головного управління Національної поліції в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00000018, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.01.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку січня 2022 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_4 та ОСОБА_8 виник спільний умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 в сумі 40 (сорока) тисяч доларів США під приводом продажу останньому земельної ділянки сільськогосподарського призначення, розташованої уздовж траси М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» в межах території Мішково-Погорілівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області.

З вказаною метою ОСОБА_4 та ОСОБА_10 під час особистої бесіди з ОСОБА_9 з`ясували місце бажаного розташування земельної ділянки, яка необхідна була останньому для ведення господарської діяльності.

Враховуючи те, що земельна ділянка, яку мав намір придбати ОСОБА_9 , перебувала в комунальній власності Мішково-Погорілівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області та на ній був розташований об`єкт нерухомого майна третіх осіб, що перешкоджало законному набуттю земельної ділянки у приватну власність, у ОСОБА_11 та ОСОБА_8 виник умисел на заволодіння вказаною ділянкою шахрайським шляхом.

ОСОБА_10 , достовірно знаючи, що зазначена вище земельна ділянка перебуває в комунальній власності та на ній розташований об`єкт нерухомого майна третіх осіб, реалізуючи спільний з ОСОБА_4 злочинний умисел, будучі обізнаним з тим, що здійснення правочинів з земельною ділянкою можливе лише за наявності відомостей про неї в Державному земельному кадастрі, з метою набуття ОСОБА_4 статусу добросовісного набувача, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше січня 2022 року, підбурив фізичну особу-підприємця, сертифікованого інженера-землевпорядника ОСОБА_12 , який здійснював свою господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_3 , до складення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 2,0000 га, розташованої в межах території Мішково-Погорілівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, із зазначенням в ній неправдивих відомостей про наявність права приватної власності на дану земельну ділянку у фізичної особи, з подальшим внесенням вказаної інформації до ДЗК.

ОСОБА_12 , будучі обізнаним з порядком приватизації земельних ділянок державної та комунальної форми власності, достовірно знаючи, що на вищезазначеній земельній ділянці розташований об`єкт нерухомого майна - очисні споруди, які на праві приватної власності належать третім особам, сприяючи ОСОБА_4 та ОСОБА_13 в реалізації їх злочинного умислу, запропонував ОСОБА_14 зареєструвати на її ім`я речове право на вказану земельну ділянку з подальшим укладенням щодо неї цивільного правочину, на що остання погодилася.

З метою уникнення процедури погодження відведення землі у приватну власність з органами державної влади (місцевого самоврядування), будучі обізнаним з положеннями законодавства України про те, що державні акти на право приватної власності на землю, видані до 01.01.2013, є підставою для проведення державної реєстрації речових прав та вчинення правочинів, достовірно знаючи про відсутність у ОСОБА_14 права на приватизацію зазначеного вище об`єкту нерухомого майна, ОСОБА_12 у невстановлений слідством місці та час, але не пізніше січня 2022 року, сприяв невстановленій особі у підробленні офіційного документа - державного акту на право приватної власності на землю серії І-МК №015337 від 02.07.2002, до якого було внесено неправдиві відомості про те, що ОСОБА_14 на підставі розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації №359-р від 05.06.2002 передано у власність земельну ділянку площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах території Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області.

При цьому, розпорядженням Жовтневої районної державної адміністрації №359-р від 05.06.2002 земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 2,0000 га, розташована в межах території Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, ОСОБА_14 у приватну власність не передавалась.

В подальшому, ОСОБА_12 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 28.01.2022, на виконання раніше досягнутої з ОСОБА_15 домовленості, достовірно знаючи, що державний акт на право приватної власності на землю серії І-МК №015337 від 02.07.2002 є підробленим, будучі фізичною особою-підприємцем, маючи кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника №002968, який надавав право останньому на самостійне складання окремих видів документації із землеустрою, з метою державної реєстрації земельної ділянки площею 2,0000 га, розташованої в межах території Мішково-Погорілівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, що є передумовою державної реєстрації речових прав на такий об`єкт нерухомого майна, склав технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж вищезазначеної земельної ділянки в натурі (на місцевості), до якої вніс неправдиві відомості про те, що власником земельної ділянки площею 2 га, розташованої в межах Мішково-Погорілівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, є ОСОБА_14 , а також про відсутність обмежень у використанні даної земельної ділянки, та разом з обмінним файлом від імені останньої подав до Державного земельного кадастру.

14.01.2022, у зв`язку з необхідністю виїзду ОСОБА_14 за межі України та тим, що земельну ділянку площею 2 га, розташовану в межах території Мішково-Погорілівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області на той час в Державному земельному кадастрі сформовано не було, ОСОБА_14 , за вказівкою ОСОБА_16 , узгодженою з ОСОБА_15 , достовірно знаючи, що до державного акта на право приватної власності на землю серії І-МК №015337 від 02.07.2002 внесено недостовірні відомості про власника земельної ділянки та підстави її набуття, діючи умисно та протиправно, звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_17 , яка здійснювала свою діяльність за адресою: АДРЕСА_4 , для нотаріального посвідчення довіреності, якою уповноважила ОСОБА_18 та ОСОБА_19 на вчинення від її імені правочину з земельною ділянкою площею 2,0000 га, розташованою в межах території Мішково-Погорілівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області та яка на праві комунальної власності належала вищезазначеній сільській раді.

24.01.2022 державним кадастровим реєстратором відділу у Білгород-Дністровському районі Міськрайонного управління у Білгород-Дністровському районі та м.Білгород-Дністровському Головного управління Держгеокадастру в Одеській області на підставі складеної ФОП ОСОБА_12 технічної документації, сформовано земельну ділянку площею 2,0000 га, що розташована в межах території Мішково-Погорілівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, якій присвоєно кадастровий номер :07:000:1070.

У період з 24 по 28 січня 2022 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , домовився з помічницею приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_20 ОСОБА_21 про дату та час нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:1070.

28.01.2022 в приміщенні офісу приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_20 , розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , між ОСОБА_14 , інтереси якої представляв ОСОБА_18 на підставі наданої нею довіреності, та ОСОБА_22 і ОСОБА_4 , який достовірно знав про незаконне походження земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:1070, укладено договір купівлі продажу даного майна.

29.01.2022 о 13:33 ОСОБА_10 у застосунку «Viber» проінформував ОСОБА_12 про укладення вказаного правочину.

У зв`язку із зазначеним, з комунальної власності Мішково-Погорілівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, проти її волі, вибула земельна ділянка площею 2,0000 га, нормативна грошова оцінка якої складає 9 948,46 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, тобто шахрайстві, тобто придбання права на майно шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Крім цього, встановлено, 28.01.2022 ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що державний акт на право приватної власності на землю серії І-МК №015337 від 02.07.2002 є підробленим та містить недостовірні відомості про власника землі та підстави її набуття, а також те, що вказана земельна ділянка фактично перебуває в комунальній власності Мішково-Погорілівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області та на ній розташований об`єкт нерухомого майна, що належить третім особам, діючи умисно та протиправно, з метою приховування незаконного походження земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:1070, а також набуття статусу законного набувача, перебуваючи в приміщенні офісу приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_20 , розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , набув у власність вищезазначене майно шляхом підписання договору купівлі-продажу (реєстраційний номер 293).

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.209 КК України, а саме: легалізація і відмивання майна, одержаного злочинним шляхом - на використання, розпорядження земельною ділянкою, щодо якої фактичні обставини свідчать про її одержання злочинним шляхом, у тому числі вчинення правочину з таким майном з метою приховування, маскування джерел їх походження, вчинив дії для набуття права власності на земельну ділянку та маскування джерел отримання грошових коштів, достовірно знаючи, що таке майно прямо і повністю отримано злочинним шляхом.

Крім того, ОСОБА_10 , будучі об`єднаним єдиним умислом з ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:1070 укладено на підставі підробленого державного акту на право приватної власності на землю серії І-МК №015337 від 02.07.2002, з метою приховування незаконного походження вказаного майна, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 15.02.2022, домовився з фізичною особою-підприємцем, сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_12 , який здійснював свою господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_3 , про складення технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами :07:000:0986 та :07:000:1070, які на праві приватної власності належали ОСОБА_4 та ОСОБА_22 .

15.02.2022 ОСОБА_12 , достовірно знаючи про незаконне походження земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:1070, склав вищезазначену технічну документацію та разом з обмінним файлом направив до Державного земельного кадастру для державної реєстрації.

15.02.2022 державним кадастровим реєстратором відділу №2 Управління у Миколаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області на підставі розробленої ФОП ОСОБА_12 технічної документації зареєстровано земельну ділянку площею 3,2085 з кадастровим номером :07:000:1074.

В подальшому ОСОБА_10 , за попередньою змовою з ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 24.01.2023, домовився з фізичною особою-підприємцем, сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_23 , який здійснював свою господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_6 , про складення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 3,2085 га з кадастровим номером :07:000:1074.

03.02.2023 державним кадастровим реєстратором відділу №4 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області на підставі складеної ОСОБА_23 технічної документації із землеустрою зареєстровано 6 земельних ділянок з кадастровими номерами :07:000:1076 (площею 0,6744 га), :07:000:1077 (площею 0,5 га), :07:000:1078 (площею 0,5 га), :07:000:1079 (площею 0,9493 га), :07:000:1080 (площею 0,251 га).

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.209 КК України, а саме: легалізація і відмивання майна, одержаного злочинним шляхом - на використання, розпорядження земельною ділянкою, щодо якої фактичні обставини свідчать про її одержання злочинним шляхом, у тому числі вчинення правочину з таким майном з метою приховування, маскування джерел їх походження, вчинив дії для набуття права власності на земельну ділянку та маскування джерел отримання грошових коштів, достовірно знаючи, що таке майно прямо і повністю отримано злочинним шляхом.

На початку 2023 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, але не пізніше 14.02.2023, ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що земельну ділянку площею 0,9493 га з кадастровим номером :07:000:1079 сформовано за рахунок частини незаконно набутої земельної ділянки, запропонували ОСОБА_9 придбати її за 40 тис. доларів США.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , 14.02.2023 в приміщенні офісу приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_20 , розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , за присутності ОСОБА_8 між ОСОБА_4 , ОСОБА_22 та ОСОБА_9 укладено договір купівлі продажу земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:1079. Вказаного числа, перебуваючи у вищезазначеному офісному приміщенні, ОСОБА_9 передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 40 (сорок) тисяч доларів США (що за даними НБУ станом на 14.02.2023 еквівалентна 1 462 744,00 грн.), які являлися платою за земельну ділянку з кадастровим номером :07:000:1079, попередньо узгодженою останніми.

Формування земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:1079 з порушенням вимог чинного законодавства України та наявність на ній нерухомого майна третіх осіб унеможливило подальше її використання ОСОБА_9 в його господарській діяльності, про що останній проінформував ОСОБА_4

ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , не маючи наміру повертати ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 40 (сорок) тисяч доларів США (що за даними НБУ станом на 14.02.2023 еквівалентна 1 462 744,00 грн.), переконали останнього укласти договір про розірвання договору купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:1079, мотивуючи це необхідністю приведення документації щодо вказаної земельної ділянки у відповідність до нормативно-правових актів України з подальшим поверненням її ОСОБА_9 .

09.05.2023 ОСОБА_9 , будучі введеним ОСОБА_4 та ОСОБА_15 в оману, не підозрюючи про дійсність їх намірів, перебуваючи в офісі приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_20 , розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , підписав договір про розірвання договору купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:1079, що призвело до вибуття даного майна з його володіння.

Таким чином ОСОБА_9 було завдано матеріальний збиток на суму 40 (сорок) тисяч доларів США, що за даними НБУ станом на 14.02.2023 еквівалентна 1 462 744,00 грн., що в 600 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст.190 КК України, тобто шахрайстві, заволодінні чужим майном, вчинене в особливо великих розмірах за попередньою змовою групою осіб.

29.01.2025 ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України.

03.02.2025 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, а саме про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, тобто шахрайстві, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, тобто шахрайстві, вчиненому в особливо великих розмірах за попередньою змовою групою осіб, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України, тобто легалізації (відмиванні) майна, одержаного злочинним шляхом, за попередньою змовою групою осіб.

Слідчий звертається з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, обґрунтовуючи його тим, що під час проведення досудового розслідування встановлено ряд об`єктивних даних, які вказують на реальну наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

В судовому засіданні прокурор клопотання про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту підтримала у повному обсязі та просила слідчого суддю клопотання задовольнити.

Захисники підозрюваного та підозрюваний заперечували проти задоволення клопотання про застосування цілодобового домашнього арешту та зазначили, що запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків вказаних у клопотанні достатньо, з огляду на особу підозрюваного та обставини справи. ОСОБА_4 має на утриманні сина інваліда дитинства, який потребує його постійного нагляду та допомоги, в тому числі в частині відвідування лікувальних закладів. Сам ОСОБА_4 має ряд захворювань, зокрема у лютому 2025 він проходив лікування на денному стаціонарі, які потребують регулярного відвідування лікарів. Пояснили, що дане кримінальне провадження виділено з іншого, досудове розслідування у якому триває з 2022 року. У ОСОБА_4 були проведені обшуки, вилучено майно, яке в подальшому було повернуто. Вказане свідчить про те, що підозрюваний знав, що потрапив в поле зору правоохоронних органів, при цьому жодних дій направлених на переховування від слідства чи суду, впливу на будь-яких осіб, зафіксовано не було. Прокурор не довів та не надав належних та достатніх доказів того, що ОСОБА_4 впливав чи намагався впливати на свідків в даному кримінальному провадженні. ОСОБА_4 не визнає свою вину та має намір доводити свою невинуватість. Він мав можливість виїхати за кордон, оскільки має інвалідність 3 групи, але не зробив цього. Належна процесуальна поведінка ОСОБА_4 прокурором не спростована і не надано доказів, що підтверджують наявність ризиків.

Прокурор пояснила при цьому, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні. Тобто стаття 177 КПК України не вимагає того, щоб такі спроби вже були здійснені, запобіжні заходи застосовуються як раз з метою запобігання таким спробам.

Сторона захисту також додала, що підозра є необґрунтованою. Відповідно до договору про розірвання договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.02.2023 грошові кошти були повернуті ОСОБА_9 і вказано, що він не має претензій. Ризик переховування наявний у будь-якій справі, але треба дивитись на його ступінь, який з урахуванням обставин є низьким в даному випадку. Підозра вручена 29.01.2025 і весь цей час ОСОБА_4 не вчиняв дій, скерованих на переховування, а навпаки з`являється за першим викликом.

Вивчивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового провадження, врахувавши обставини, визначені ст. 178 КПК України, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Слідчий суддя також зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованості підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаyv.UnitedKingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Необхідно зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. В світлі конкретних обставин даного клопотання досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України. Його причетність до оголошеної підозри підтверджується фактичними даними, що містяться у досліджених судом у судовому засіданні доказах, що долучені до клопотання, а саме протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_24 ; поземельними книгами, технічною документацією із землеустрою, заявами про державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами :07:000:1070, :07:000:1074 - :07:000:1080, які вилучено тимчасовим доступом в Головному управлінні Держгеокадастру у Миколаївській області; протоколом від 15.11.2024 додаткового огляду поземельних книг на земельні ділянки з кадастровими номерами :07:000:1070, :07:000:1074 - :07:000:1080; протоколом від 24.09.2024 додаткового огляду моноблоку Lenovo з серійним номером NP1TTXPJ MO:MPNXS1725019, вилученого 09.08.2024 під час обшуку офісного приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_6 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; копіями документів, які вилучено тимчасовим доступом у приватних нотаріусів Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_20 та ОСОБА_17 ; висновком експерта від 17.12.2024 №СЕ-19/115-24/22615-ПЧ, який складено за результатами чудової почеркознавчої експертизи; протоколом від 14.11.2024 додаткового огляду носія інформації, на який збережено файли, виявлені під час проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи комп`ютерної техніки ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка - ФОП, сертифікованого-інженера-землевпорядника ОСОБА_23 ; протоколом допиту ОСОБА_9 ; протоколом допиту помічниці приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_20 ОСОБА_21 ; протоколом допиту свідка сертифікованого-інженера-землевпорядника ОСОБА_25 ; документами, фотозображеннями та відомостями, вилученими тимчасовим доступом в АТ «КБ «ПриватБанк», створеними під час обслуговування банківського рахунку ОСОБА_18 ; протоколом огляду документів та фотозображень, які вилучено тимчасовим доступом в АТ «КБ «ПриватБанк»; протоколом допиту свідка ОСОБА_26 тощо.

В своєму клопотанні прокурор послалась на існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Та вказала, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливим.

В той же час, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

При вирішенні питання про обрання судом запобіжного заходу на стадії досудового розслідування вирішальним є встановлення існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного та можливість запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Слідчий суддя враховує, що підозрюваний працює на посаді керівника регіонального структурного підрозділу ТОВ «ПРИМУМ», має сина інваліда дитинства, який потребує нагляду, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, має проблеми зі здоров`ям, які підтвердженні дослідженими в судовому засіданні доказами, і має необхідність у проходженні лікування та відвідуванні лікарів, раніше не судимий, але наразі підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за одне з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна та яке відноситься до категорії тяжкого злочину, відповідно до ст. 12 КК України.

І за таких обставин, слідчий суддя вважає, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. ОСОБА_4 має закордонний паспорт, як було зазначено в судовому засіданні, особи з інвалідністю III групи мають законне право на виїзд за кордон під час дії воєнного стану в Україні.

При цьому слідчий суддя вважає, що вказаному ризику може запобігти обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із визначенням часу знаходження за місцем мешкання, в тому ж ступені, як і цілодобовий домашній арешт.

Те саме стосується ризику незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Оцінюючи обґрунтованість даного ризику, слідчий суддя виходить із передбаченої кримінальним процесуальним законом процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, показань потерпілого, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК), оскільки жоден доказ не має наперед встановленої сили.

За таких обставин, оскільки допит свідків, отримання показань потерпілого на стадії судового розгляду у цьому кримінальному провадженні ще не здійснено, то слідчий суддя погоджується з тим, що існує ризик незаконного впливу підозрюваним на вказаних осіб.

Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КК України.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Слідчий суддя приходить до переконливого висновку про те, що стороною обвинувачення не надано доказів, достатніх, щоб переконати суд у необхідності застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід саме у вигляді цілодобового домашнього арешту та недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. В той же час запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із визначенням часу знаходження за місцем мешкання в повній мірі здатен виконати мету застосування запобіжного заходу - забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 176-178, 181, 193-194, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені клопотання слідчого СВ ВП № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із визначенням часу знаходження за місцем мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 з 23 години 00 хвилин до 05 години 00 хвилин - строком до 29.03.2025 року (включно).

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; з 23 години 00 хвилин до 05 години 00 хвилин наступного дня, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Дозволити ОСОБА_4 залишати місце проживання для переміщення та перебування у найближчому сховищі або укритті, під час оголошення повітряної тривоги на території м. Миколаєва та Миколаївської області.

Строк дії ухвали відносно ОСОБА_4 закінчується 29 березня 2025 (включно).

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали негайно направити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної, для виконання.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали.

Повний текст ухвали проголошений 10.03.2025 року о 13 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1

10.03.2025