Провадження №1-в/359/21/2025
У Х В А Л А

20 січня 2025 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , представника органу пробації ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Бориспільського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області щодо вирішення питання про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку,

в с т а н о в и в :

До Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло подання Бориспільського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області щодо вирішення питання про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення даного подання. Представник органу пробації підтримав подання та просила суд його задовольнити. ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Дослідивши матеріали додані до подання, суд дійшов до таких висновків.

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 04 листопада 2021 року ОСОБА_5 було засуджено за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. Розстрочено сплату штрафу на десять місяців, шляхом щомісячного внесення грошових коштів у сумі 1700 грн., починаючи з дати набрання вироком законної сили. 04 грудня 2021 року вирок набрав законної сили та був надісланий на виконання. Після січня 2022 року уповноважений орган з питань пробації не отримував від засудженого документів про сплату штрафу та засуджений пояснив, що в подальшому сплачувати черговий платіж не має можливості, а тому просив замінити покарання у виді штрафу громадськими роботами. Далі, до Голосіївського районного суду м. Києва було направлено подання для вирішення питання про заміну несплаченої суми штрафу на громадські роботи, згідно ухвали суду від 15.09.2022 року подання задоволено. В подальшому, вищевказану ухвалу направлено на виконання до органу пробації, проте до уповноваженого органу з питань пробації засуджений за викликами не з`являвся. Стосовно ОСОБА_5 проводилися заходи по встановленню місця проживання/перебування, проте всіма вжитими заходами місцезнаходження ОСОБА_5 не встановлено.

Як зазначається в ч. 1 п. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, а саме: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. Окрім того, частиною третьою статті 80 КК передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються. У частині четвертій статті 80 КК також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання. За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Таким чином, оскільки протягом 2-х років з дня набрання обвинувальним вироком законної сили, вирок виконаний не був, ОСОБА_5 підлягає звільненню від покарання на підставі ч. 1 п. 1 ст. 80 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Керуючись ст. 80 КК України, ст. 537, ст. 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 04 листопада 2021 року, з урахуванням ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 15 вересня 2022 рок , звільнити від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1