Справа № 308/1697/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , у присутності: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання старшого слідчого в ОВС Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 , погоджене заступником керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000403 від 03.09.2024, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1 та ч. 5 ст. 426-1 КК України, - про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В:

07 лютого 2025 року до слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 , погоджене заступником керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000403 від 03.09.2024, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1 та ч. 5 ст. 426-1 КК України, - про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_4 , наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 269 від 18.09.2023, призначений на посаду інструктора відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 . Старший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем ЗСУ, достовірно знаючи вищевказані статутні та законодавчі вимоги, маючи на меті незаконно збагатитись, шляхом отримання неправомірної грошової винагороди, в умовах особливого періоду (під час дії воєнного стану) здійснив перешкоджання законній діяльності структурним підрозділам Збройних Сил України, шляхом умисного перешкоджання здійсненню територіальними органами ІНФОРМАЦІЯ_3 заходів з мобілізації військовозобов`язаних та шляхом сприяння діючим військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 в ухиленні їх від військової служби, чим порушив нормальне функціонування даної військової частини.

Так, на початку вересня 2024 року ОСОБА_4 , перебуваючи у м. Мукачево Закарпатської області, зустрівся із громадянином України ОСОБА_7 та повідомив останньому, що він, як військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_4 , зможе, за грошову винагороду, допомагати йому у вирішенні різного роду питань, пов`язаних із ухиленням осіб від військової служби.

В подальшому, 15.11.2024 близько 11.30 год. ОСОБА_7 звернувся до ОСОБА_4 щодо з`ясування обставин перебування у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 військовозобов`язаного ОСОБА_8 , на що ОСОБА_4 підтвердив перебування ОСОБА_8 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , та повідомив ОСОБА_7 що, за грошову винагороду у сумі 4000 дол. США зможе допомогти (посприяти) ОСОБА_9 ухилитися від призову на військову службу.

Надалі, 16.11.2024 близько 11.30 год., ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_7 та, висловив вимогу у наданні останнім йому частини з вказаної суми коштів у розмір 1000 дол. США (аванс) за допомогу (сприяння) ОСОБА_9 в ухиленні від призову на військову службу, а у подальшому, того ж дня, близько 13.00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи на АЗС «ОККО» у м. Мукачево Закарпатської області по вул. Ілони Зріні, 165а, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, продовжуючи реалізацію єдиного корисливого умислу, спрямованого на особисте протиправне збагачення, зустрівся із громадянином України ОСОБА_7 та на виконання раніше висловленого прохання, одержав від останнього першу частину грошової винагороди у розмірі 1000,00 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ станом на 15.11.2024 становило 41244,6 грн.).

Надалі, 18.11.2024 року, ОСОБА_4 , на виконання взятих на себе вищевказаних зобов`язань, вступив у змову з, невстановленою на даний час, особою з числа військовослужбовців ТЦК та СП, який на виконання їх з ОСОБА_4 змови, щодо сприяння ОСОБА_8 в ухиленні від військової служби, під час слідування останнього в складі команди відправленої до в/частини НОМЕР_1 для проходження ним військової служби, на одній із зупинок по маршруту слідування, надав вказівку залишити автобус, чим було завершено їх з ОСОБА_4 умисел на сприяння ОСОБА_8 в ухиленні ним від військової служби.

Того ж дня, ОСОБА_4 в телефонному режимі повідомив ОСОБА_7 , що виконав взяті на себе вищезазначені зобов`язання і висловив йому вимогу у наданні решти грошових коштів за сприяння ОСОБА_8 в ухиленні ним від військової служби.

20.11.2024, близько 21.00 год. ОСОБА_4 , зустрівся із громадянином України ОСОБА_7 на території паркувального майданчика поруч із ТЦ «Сільпо» у м. Ужгороді Закарпатської області по вул. Минайській, 16, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, продовжуючи реалізацію єдиного корисливого умислу, спрямованого на особисте протиправне збагачення, та на виконання раніше висловленого прохання, одержав від останнього другу частину грошової винагороди у розмірі 3000,00 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ станом на 20.11.2024 становило 123993,00 грн.) як другу частину грошової винагороди за сприяння ОСОБА_8 в ухиленні ним від військової служби.

Він же, тобто ОСОБА_4 , продовжуючи здійснювати свою незаконну діяльність, на перешкоджання законній діяльності ЗСУ та спрямовану на особисте збагачення, у двадцятих числах листопада 2024 року, у розмові із ОСОБА_7 запропонував йому за грошову винагороду у сумі 4000,00 доларів США допомогти (сприяти) у залишенні військовослужбовцем в/частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 , місця несення ним служби - АДРЕСА_1 .

Надалі, 27.11.2024, з метою, реалізації умислу на сприяння в ухиленні від військової служби військовослужбовця ОСОБА_10 , ОСОБА_4 зателефонував до ОСОБА_7 та повідомив, що він організує залишення ОСОБА_10 території військової частини та його доставку до Закарпатської області, що він, наступного дня і зробив.

Зокрема, в ніч з 27.11.2024 на 28.11.2024 ОСОБА_11 організував незаконне залишення ОСОБА_10 , місця несення служби - території в/частини НОМЕР_1 військовослужбовцем, після чого біля 14.15 год. 28.11.2024 ОСОБА_4 , перебуваючи на території паркувального майданчика поруч із ТЦ «Дастор» у м.Ужгороді Закарпатської області по вул. Собранецькій, 89, в салоні автомобіля «Тойота Корола» білого кольору р.н. НОМЕР_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, продовжуючи реалізацію єдиного корисливого умислу, спрямованого на особисте протиправне збагачення, зустрівся із громадянином України ОСОБА_7 та на виконання раніше висловленого прохання, одержав від останнього грошову винагороду у розмірі 4300,00 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ станом на 28.11.2024 становило 178884,30 грн.).

25.01.2025 в передобідній час, за допомогою мобільного додатку «WhatsApp» на мобільний номер телефону НОМЕР_3 , ОСОБА_7 зателефонував до ОСОБА_4 та надав йому інформацію щодо особи, яка зацікавлена в уникненні мобілізаційних заходів та призові на військову службу та яка на даний час перебуває в ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12 . Під час спілкування з ОСОБА_4 , останній підтвердив, що ОСОБА_12 дійсно перебуває в ІНФОРМАЦІЯ_4 і для того, щоб останній покинув установу без здійснення відносно нього всіх мобілізаційних заходів, необхідно буде сплатити грошові кошти в сумі приблизно 3000,00 доларів США, частину з яких в розмірі 1500,00 доларів США необхідно надати вже, як завдаток.

В той самий день, тобто 25.01.2025 близько 15.00 год., ОСОБА_7 за вказівкою ОСОБА_4 , приїхав до вказаної ним адреси у АДРЕСА_2 , та на виконання раніше висловленого прохання ОСОБА_4 , передав останньому першу частину грошової винагороди у розмірі 1500,00 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ станом на 24.01.2025 становило 62962,65 грн.) як першу частину грошової винагороди за вирішення питання відносно ОСОБА_12 , щоб останній покинув ІНФОРМАЦІЯ_4 без наслідків мобілізаційного характеру для себе.

В подальшому, 26.01.2025, близько 21.00 год. ОСОБА_7 за вказівкою ОСОБА_4 , приїхав до вказаної ним адреси у АДРЕСА_2 , та на виконання раніше висловленого прохання ОСОБА_4 , передав для останнього, через його співмешканку, ОСОБА_13 , другу частину грошової винагороди у розмірі 1500,00 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ станом на 24.01.2025 становило 62962,65 грн.) за вирішення питання відносно ОСОБА_12 , щоб останній покинув ІНФОРМАЦІЯ_4 без наслідків мобілізаційного характеру для себе.

У другій декаді січня 2025 року ОСОБА_7 надав ОСОБА_4 контактні дані осіб ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які на той момент являлись діючими військовослужбовцями ЗСУ та проходили військову службу у ВЧ НОМЕР_4 та повідомив, що вони відшуковують варіанти у законний спосіб покинути військову службу, оскільки вважають, що їх незаконно мобілізували та не дають можливості звільнитись з військової служби при наявності на то законних підстав.

30.01.2025 близько 14.30 год. ОСОБА_4 зустрівся із ОСОБА_7 у парку «Боздош» у м. Ужгороді по вул. Слов`янська набережна та повідомив, що із ОСОБА_14 та ОСОБА_15 сконтактуються його довірені особи, допоможуть останнім безпечно покинути розташування військової частини та безперешкодно доставлять на територію Закарпатської області.

Близько 14.30 год. 05.02.2025 на території паркувального майданчика поруч із гіпермаркетом «Епіцентр» у м. Мукачево Закарпатської області по вул. Лавківська, 2д, в салоні автомобіля «Тойота Кемрі» р.н. НОМЕР_5 , ОСОБА_7 , на виконання раніше висловленого прохання, надав особі, який за вказівкою ОСОБА_4 приїхав на зустріч, ОСОБА_16 , грошову винагороду у розмірі 10000,00 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ станом на 05.02.2025 становило 417558,00 грн.) для передачі ОСОБА_4 за вчинення дій на користь ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , щоб останні самовільно залишили місце несення служби у ВЧ НОМЕР_4 ( АДРЕСА_1 ) та безперешкодно були доставлені на територію Закарпатської області.

Вищевказаними протиправними діями старшого сержанта ОСОБА_4 , заподіяно істотну шкоду у вигляді підриву авторитету держави, органів територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, створення уявлення суспільства про вседозволеність та безкарність службових осіб вказаних центрів, неналежне здійснення покладених на них завдань, зокрема щодо своєчасного та повного забезпечення заходів щодо проведення мобілізації з метою якісного комплектування військових підрозділів ЗСУ та інших військових формувань для відбиття збройної агресії російської федерації проти України.

05.02.2025 о 16.30 год. ОСОБА_4 , після спроби отримати неправомірну вигоду в розмірі 10000,00 доларів США був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

06.02.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України

Слідчий вказує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення ґрунтується на зібраних у ході досудового розслідування доказах, а саме: показаннями свідків; матеріалами проведених НСРД; протоколами обшуків та огляду; іншими матеріалами даного кримінального провадження.

На думку сторони обвинувачення, метою застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладеного на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1.Переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Злочин, який інкримінується ОСОБА_4 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Той факт, що Закарпатська область межує з Республікою Польщею, Угорщиною, Румунією, Словаччиною дають підстави вважати, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України так і поза межами таких, а також переховуватись на території України.

2. Незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Враховуючи той факт, що в основу підозри, та однією із підстав притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності будуть, в тому числі, покази свідків, відповідно є підстави вважати, що він може здійснювати тиск та вплив на останніх. Крім цього, ОСОБА_4 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження зможе вступати у поза процесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни наданої слідству інформації. Аналогічним чином ОСОБА_4 зможе впливати на ще невстановлених та недопитаних про обставини кримінального провадження свідків. Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань або відмови від надання таких.

3.Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Знаходячись на волі, ОСОБА_4 може використати свої зв`язки, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання

Слідчий в клопотанні вказує, що підставою обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під варту, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість: переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Таким чином, на думку сторони обвинувачення, інший запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, з метою забезпечення виконання завдань досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, орган досудового розслідування просить розглянути дане клопотання та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , інструктора відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 , у військовому званні «старший сержант», запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та додані до нього матеріали кримінального провадження.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечив проти клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з підстав недоведеністю стороною обвинувачення наявності ризиків, встановлених ст. 177 КПК України.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши позицію прокурора з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, а також додатково подані докази, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

У відповідності до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Як зазначено у ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Слідчим суддею встановлено, що Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесено 03.09.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000403, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1 та ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Як вбачається з витягу з ЄРДР, а саме короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, військові службові особи одного з ІНФОРМАЦІЯ_5 вчиняють дії в умовах воєнного стану,перевищують надані їм службові повноваження.

Згідно з даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, 05.02.2025 року ОСОБА_4 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

06.02.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, саме перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань в особливий період.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні та доданих до клопотання, а саме: протоколом про залучення особи до конфіденційного співробітництва та проведення інших негласних слідчих (розшукових) дій від 01.10.2024, протоколом про недопустимості розголошення відомостей досудового розслідування від 01.10.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 01.10.2024 року, постановою про залучення особи до конфіденційного співробітництва та проведення інших негласних слідчих (розшукових) дій 26.11.2024, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.11.2024, протоколом пред`явлення автомобіля для впізнання за фотознімками від 29.11.2024, протоколом додаткового допиту ОСОБА_7 , від 25.01.2025 року, протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_7 від 28.01.2025 року, протоколом про залучення особи до конфіденційного співробітництва та проведення інших негласних слідчих (розшукових) дій від 13.01.2025, протоколом огляду від 05.02.2025, протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій спостереження за особою, річчю або місцем від 12.12.2024, протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо-відео контроль особи від 09.01.2025, протоколом огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 16.11.2024, протоколом огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 20.11.2024, протоколом огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 28.11.2024, протоколом огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 26.01.2025, протоколом огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 25.01.2025, протоколом огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 05.02.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 05.02.2025, протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_7 від 06.02.2025.

Приймаючи вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя вважає їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри ОСОБА_18 у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення на даній стадії досудового розслідування.

Між тим, поняття «обґрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04), рішення від 21.04.2011 року) означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 114-1 КК України, який є тяжким у сфері проти основ національної безпеки України, який належить до тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення яких законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, проте слідчий суддя також враховує, що підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець с. Горонда, Мукачівського району Закарпатської області, зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , розлучений, має на утриманні неповнолітнього сина, працюючий на посаді інструктора відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий, а відтак має міцні соціальні зв`язки.

Разом з тим, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та додані до нього докази також дійшов висновку про обґрунтованість ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки злочин, який інкримінують ОСОБА_4 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Підозрюваний ОСОБА_4 будучи на свободі може впливати на свідків з метою зміни їх показів, перешкоджати у встановлені об`єктивної істини в кримінальному провадженні.

Також, підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Всі вищезазначені обставини у їх сукупності дають суду підстави вважати, що слідчим доведено належними та допустимими доказами недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

З урахуванням викладеного слідчий суддя дійшов висновку, що для убезпечення вищезазначених ризиків слід обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, суд, відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, бере до уваги, що відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 5 ст. 182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Для того щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тяжкість кримінального правопорушення, вчиненого проти основ національної безпеки України, його високого степеня суспільної небезпеки, особу підозрюваного, його майновий і сімейний стан, слідчий суддя вважає, що в даному випадку має місце виключний випадок і застава в максимальному розмірі передбаченому ч. 5 ст. 182 КПК України, не в повній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, і вважає за необхідним визначити її у розмірі 331 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 002 268 грн. 00 коп. (один мільйон дві тисячі двісті шістдесят вісім гривень 00 копійок).

Така сума (застави) обумовлюється судом тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , обов`язок прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу, а також протягом двох місяців з дня внесення застави виконувати наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

не залишати фактичне місце проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками та експертами у цьому кримінальному проваджені;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що у разі невиконання вищевказаних обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Керуючись ст. ст. 177-178, 183, 186, 193, 194, 309, 392, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, тобто до 04 квітня 2025 року включно.

Строк тримання під вартою рахувати з 05 лютого 2025 року з 16 год. 30 хв.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України у триста тридцять один розмір прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 1 002 268 грн. 00 коп. (Один мільйон дві тисячі двісті шістдесят вісім гривень 00 копійок).

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , обов`язок прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу, а також протягом двох місяців з дня внесення застави виконувати наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

- не залишати фактичне місце проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками та експертами у цьому кримінальному проваджені;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що у разі невиконання вищевказаних обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Строк дії зазначеної ухвали до 04.04.2025 року включно.

Під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні.

Оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається на судові рішення, ухвалені судом першої інстанції, - через суд, який ухвалив судове рішення. Апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1