Справа № 487/5844/18
Провадження № 1-кп/487/50/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2025 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судуд у м. Миколаєві клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч.1 ст. 366, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 369 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 28, ч.3 ст. 369 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 369 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 369 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 369 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до обвинуваченого ОСОБА_9 ,-

ВСТАНОВИВ:

Колегією суддів Заводського районного суду м. Миколаєва розглядається вищевказане кримінальне провадження.

07.02.2025 прокурором подано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до обвинуваченого ОСОБА_9 . Клопотання обґрунтоване тим, що ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.10.2024 року обвинуваченому ОСОБА_9 змінено запобіжний захід у вигляді застави на особисте зобов`язання з покладанням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, які в подальшому продовжено судом.

28.03.2025 до канцелярії суду прокруором подано клопотання про продовження запобіжного заходу, однак судове засідання не відбулось та строк особистого зобов`язання сплив 04.04.2025.

Враховуючи, що раніше судом встановлювались ризики, які на даний час не зникли та продовжують існувати, на думку прокурора виникли підстави для обрання обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання. Так, встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливість переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, що дає підстави вважати, що обвинувачений з метою ухилення від кримінального покарання може зникнути з місця проживання; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних, оскільки ОСОБА_9 є організатором злочинної організації та має реальний авторитет серед підзрюваних; ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки обвинувачений ОСОБА_9 , будучи організатором злочинної організації, може продовжити свою злочинну діяльність, використовуючи більше конспіративних заходів та залучивши інших осіб.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, наявність вищевказаних ризиків, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, прокурор просив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком на два місяця, поклавши обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися з м. Миколаєва без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 подане клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечувала, посилаючись на відсутність ризиків, зазначених прокурором.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання.

Інші захисники та обвинувачені також просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора (ч. 4 ст. 176 КПК України).

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею ст. 179 КПК України визначено, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

Відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Судом встановлено, що 22.10.20204 обвинуваченому ОСОБА_9 змінено запобіжний захід з застави на особисте зобов`язання з покладанням на обвинуваченого строком на два місяця до 22.12.2024 обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із міста Миколаєва без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалою суду від 11.12.2024 продовжено до 11.02.2025 строк дії обов`язків, покладених вищевказаною ухвалою на обвинуваченого ОСОБА_9 , передбачених пунктами 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України. Після вказаної дати обов`язки продовжені не були, строк запобіжного заходу сплинув.

Перевіривши доводи клопотання прокурора, суд дійшов таких висновків.

Так, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (ч. 6 ст. 132 КПК України).

На думку прокурора, метою застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Проте суд вважає, що в судовому засіданні не встановлено наявність зазначених у клопотанні прокурора ризиків, які дають суду підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу.

Дійсно, при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Проте, сама по собі тяжкість покарання, що може бути застосоване до особи за умови визнання її винуватості, не є самостійною і достатньою підставою для встановлення ризику втечі. Така обставина має значення лише у сукупності з іншими релевантними факторами.

Кримінальне провадження надійшло до суду у 2018 році, з того часу не встановлено спроб переховування з боку обвинуваченого, незважаючи на те, що він обвинувачується, зокрема у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна. Обвинувачений ОСОБА_9 має постійне місце проживання в м. Миколаєві, сім`ю, працює на посаді заступника голови Миколаївської районної ради з 2020 року, неодноразово виїжджав за межі України у робочі відрядження, в останнє в 2024 році, по закінченню яких повертався в Україну. Після спливу строку дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання (12.02.2025) обвинувачений отримав в міграційній службі закордонний паспорт, але не намагався втекти від правосуддя. Обвинувачений ОСОБА_9 дотримувався умов застосованих до нього раніше запобіжних заходів.

Суд вважає, що відсутні докази, які вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_9 вдавався до спроб незаконного впливу на свідків, інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема, покази вказаних осіб, які доводять незаконний вплив, що здійснюється безпосередньо або через довірених осіб.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на існування якого посилався у клопотанні прокурор, судом також не встановлений, адже обвинувачений ОСОБА_9 раніше не судимий, про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень йому не повідомлено.

Отже, надавши оцінку законності та обґрунтованості клопотання сторони обвинувачення, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що клопотання прокурора задоволенню не підлягає, оскільки в судовому засдіанні не доведено існування спроб, перелічених у пунктах 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а одного лише припущення прокурора про те, що такі спроби можуть потенційно виникнути, недостатньо для ухвалення рішення про застосування запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 176-179, 194 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до обвинуваченого ОСОБА_9 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений 24.04.2025.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3