УХВАЛА

25 березня 2025 року

м. Київ

справа № 607/3924/23

провадження № 51-1088ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 вересня 2024 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 13 січня 2025 року щодо останнього,

встановив:

Захисник звернулася до суду з касаційною скаргою на вказані вище судові рішення, де просить їх скасувати через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та закрити кримінальне провадження.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Особі, яка подає касаційну скаргу, необхідно керуватися положеннями ст. 433 КПК, за якими суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції. Такі вимоги повинні відповідати, серед іншого, положенням ст. 436 цього Кодексу.

Статтею 436 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Відповідно до її змісту, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Захисник у прохальній частині касаційної скарги висуває вимогу про скасування оскаржених судових рішень та закриття кримінального провадження, не вказуючи відповідну підставу для закриття кримінального провадження, визначену ст. 284 КПК, що перешкоджає Суду належним чином визначити межі касаційного розгляду.

У мотивувальній частині касаційної скарги захисник, стверджуючи, що засуджений не є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110 Кримінального кодексу України (далі - КК), не зазначає, які саме ознаки, передбачені статтями 18, 19, 22 КК у їх взаємозв`язку із положеннями ч. 3 ст. 110 КК, відсутні або які з них встановлені неправильно. Фактично таке твердження захисника має загальний характер, що унеможливлює з`ясувати правозастосовну позицію сторони захисту.

Захисник також посилається на недоведеність причинно-наслідкового зв`язку між інкримінованим засудженому діянням та наслідками, зазначеними у ч. 3 ст. 110 КК, проте не вказує, яких правил оцінки доказів, передбачених ст. 94 КПК, не дотримались суди попередніх інстанцій щодо встановлення цієї ознаки об`єктивної сторони кримінального правопорушення.

Стверджуючи про те, що висновки судів ґрунтуються на доказах, зібраних всупереч вимогам КПК, захисник не конкретизує, які саме докази і з порушенням яких саме норм закону вони зібрані.

У касаційній скарзі також викладено вимогу про скасування ухвали апеляційного суду, яка, на думку захисника, не відповідає вимогам ст. 370 КПК, однак обґрунтування того, яких порушень норм матеріального або процесуального закону припустився цей суд, з огляду на межі та порядок, передбачені статтями 404, 405 КПК, та в контексті приписів статей 412-414, 419 КПК, касаційна скарга не містить.

Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 вказаного Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.

Врахувавши наведене вище, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 вересня 2024 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 13 січня 2025 року щодо останнього залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3