№ 1-кп/183/1417/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2025 року м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000199 від 20.11.2024 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гайворон Кіровоградської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 03.03.2020 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 310 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- 21.12.2020 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України приєднано не відбутий строк 3 роки позбавлення волі за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.03.2020, до відбуття 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 13.01.2022 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного цим вироком з покаранням, призначеним вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.12.2020, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці. Згідно з вироком Дніпровського апеляційного суду від 23.03.2022 вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.01.2022 скасовано в частині призначення покарання, та ухвалено новий вирок, яким призначено покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за новим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.12.2020, та остаточно призначено покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 18.06.2024 з Дніпровської ВК (№ 89) по відбуттю строку покарання;

- 01.08.2024 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 357 КК України до обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне заволодіння земельною ділянкою з кадастровим номером :017:100 площею 5,695 га, у невстановленому місці та в невстановлений час, отримав у невстановленої під час судового розгляду особи, Державний акт на право приватної власності на землю «IV ДП№086545» на своє ім`я, згідно з яким ОСОБА_4 надано у приватну власність земельну ділянку площею 5,695 га. При цьому, ОСОБА_4 достовірно знав та усвідомлював, що отриманий ним Державний акт є підробленим. Крім того, ОСОБА_4 усвідомлював, що наявний у нього Державний акт є офіційним документом, який містить інформацію, що підтверджує факт прийняття рішення, яке надає право на отримання земельної ділянки і оформлення права власності на неї, та який видається органом місцевого самоврядування та посвідчується керівником такого органу і складається з дотриманням вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншого законодавства.

В подальшому з метою незаконного заволодіння земельною ділянкою площею 5,695 га, ОСОБА_4 20.11.2024 використав завідомо підроблений офіційний документ, а саме Державний акт на право приватної власності на землю «IV ДП№086545», надавши його державному реєстратору у відділені ЦНАП (центр надання адміністративних послуг) в Перещепинській міській раді ОСОБА_5 . Окрім того, 20.11.2024 ОСОБА_4 написав заяву на ім`я державного реєстратору Перещепинської міської ради від 20.11.2024 про реєстрацію права власності за кадастровим номером №:017:100 на праві державного акту «IV ДП№086545», після чого вказана заява була зареєстрована за вхідним №2.24-4930 від 20.11.2024.

20 листопада 2024 року до ВП № 2 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від працівника відділу Центру надання адміністративних послуг Перещепинської міської ради про те, що до них звернувся ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який надав для реєстрації права приватної власності на земельну ділянку державний акт на право приватної власності на землю з явними ознаками його підроблення.

20 листопада 2024 року з 14 години 20 хвилин по 14 годину 40 хвилин проведеним оглядом предмета, наданого державним реєстратором ОСОБА_5 , до ВП № 2 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області вилучено заяву від ОСОБА_4 на державного реєстратора Перещепинської міської ради від 20.11.2024 про реєстрацію права власності за кадастровим номером №:017:100 на праві державного акту «IV ДП№086545», зареєстрована за вхідним №2.24-4930 від 20.11.2024 та державний акт «IV ДП№086545».

Таким чином ОСОБА_4 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, тобто реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :017:100. Нормативно-грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 18 1065 гривень 69 копійок

Окрім цього ОСОБА_4 маючи умисел на незаконне заволодіння земельною ділянкою з кадастровим номером :017:100 площею 5,695 га, у невстановленому місці та в невстановлений час, отримав у невстановленої під час судового розгляду особи, Державний акт на право приватної власності на землю на своє ім`я, згідно з яким ОСОБА_4 надано у приватну власність земельну ділянку площею 5,695 га., із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. При цьому, ОСОБА_4 достовірно знав та усвідомлював, що отриманий ним Державний акт є підробленим, оскільки містить недостовірні відомості. Крім того, ОСОБА_4 усвідомлював, що наявний у нього Державний акт є офіційним документом, який містить інформацію, що підтверджує факт прийняття рішення, яке надає право на отримання земельної ділянки і оформлення права власності на неї, та який видається органом місцевого самоврядування та посвідчується керівником такого органу і складається з дотриманням вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншого законодавства. В подальшому з метою незаконного заволодіння земельною ділянкою, ОСОБА_4 20.11.2024 використав завідомо підроблений офіційний документ, а саме Державний акт на право приватної власності на землю, надавши його державному реєстратору відділення ЦНАП в Перещепинській міській раді ОСОБА_5 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав повністю та показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. У скоєному щиро кається, шкодує, що вчинив злочини.

В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких обвинуваченим ОСОБА_4 скоєно кримінальні правопорушення, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували, і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів щодо розміру процесуальних витрат, обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання.

Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України.

Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, доходить однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у:

- незакінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), таке, що завдало значної шкоди потерпілому;

- використанні завідомо підробленого документа, доведена у повному обсязі і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, відповідно.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.

Суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який вину свою визнав повністю, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо.

Крім того, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності; та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Разом із тим, суд враховує, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та, перебуваючи на іспитовому строку за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.08.2024, знову вчинив кримінальні правопорушення. До того ж, одне з вчинених ним кримінальних правопорушень відповідно до ст. 12 КК України є хоч і нетяжким, проте злочином.

Тому, з урахуванням особливостей вказаних кримінальних правопорушень та обставин їх вчинення, особи обвинуваченого, суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України, а саме нижче від найнижчої межі чи звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки такі підстави у суду відсутні, і вважає, що покарання повинно бути призначено виключно у виді обмеження та позбавлення волі на певний строк в межах санкцій ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, відповідно, із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, оскільки саме таке покарання буде співмірним меті його застосування та повністю відповідати ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретним їх обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Крім того, судом встановлено, що після постановлення вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.08.2024, яким ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням, останній в період іспитового строку вчинив інші кримінальні правопорушення, за які він засуджується за цим вироком. Суд звертає увагу на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 14.09.2021 у справі № 127/25037/17, згідно з яким у випадку вчинення злочину під час іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком, оскільки законодавець звільнення від покарання з випробуванням не вважає невід`ємною частиною покарання, призначеного попереднім вироком, а лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового злочину під час іспитового строку.

Тому, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.08.2024 до покарання, призначеного за цим вироком.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді позбавлення волі на вказаний вище строк буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Крім того, вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта, які складають 2387,70 грн. (висновок експерта за результатами проведення судової технічної експертизи документів № СЕ-19/104-24/47563-ДД від 22.11.2024).

Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік сім місяців;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, із застосуванням пп. б) п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на один рік сім місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2024 року до покарання, призначеного цим вироком, і визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на один рік сім місяців один день.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його затримання з метою направлення для відбування покарання до установи виконання покарань.

Речові докази заяву, складену ОСОБА_4 , яку поміщено до спец. пакету PSP3168262, та державний акт на право приватної власності на землю «ІV-ДП№086545 в полімерному сейф-пакеті № 5096919, які зберігаються у спеціальні кімнаті зберігання речових доказів ВП № 2 Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 2387 гривень 70 копійок.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1