ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №626/798/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/818/467/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.185 КК України

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури, обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 07 жовтня 2024 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Тишенківка Красноградського району Харківської області, українця, громадянина України, не одруженого, із професійно технічною освітою, до арешту офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-21.01.2015 Карлівським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України на 1 рік 3 місяці позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік;

-17.10.2016 Красноградським районним судом Харківської області за ч.ч.1, 2 ст.289 КК України на 5 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки;

-22.01.2018 Полтавським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.304 КК України на 5 років 3 місяці позбавлення волі, 11.03.2022 був звільнений умовно-достроково на невідбутий термін покарання 8 місяців 4 дні;

-26.01.2024 Красноградським районним судом Харківської області за ч.4 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі,

засуджено за ч.4 ст.185 КК України на 6 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 26.01.2024, більш суворим, призначеним за цим вироком, ОСОБА_7 визначено остаточне покарання - 6 років позбавлення волі.

Цивільний позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» - задовольнити.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» майнову шкоду в розмірі 53 884, 75 грн.

Кримінальне провадження було розглянуто судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Як установив суд, згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений.

Законом України про затвердження Указу Президента України «Про правовий режим воєнного стану в Україні» № 3429-IX від 06.11.2023, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

23.12.2023, приблизно о 0050 годині, ОСОБА_7 перебуваючи на ділянці залізничних колій 9СП, 9УП та 5СП станції м.Красноград в районі світлофора Ч1, де діючи повторно, з прямим умислом направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, шляхом взлому колійного ящика 9БСП/9УПР вчинив крадіжку двох трансформаторів ПРТ-А-1, шляхом перерізання дротів живлення, після чого шляхом взлому колійного ящика 5БСП вчинив крадіжку одного трансформатора ПРТ-А-1-2, шляхом перерізання дротів живлення, після чого направився до світлофору Ч1 та шляхом взлому трансформаторного ящика вчинив крадіжку п`ятьох трансформаторів СТ-4, шляхом перерізання дротів живлення, що належать ВП «Лозівська дистанція сигналізації та зв`язку» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця».

З викраденим майном ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник розпорядившись останнім на власний розсуд, чим завдав ВП «Лозівська дистанція сигналізації та зв`язку» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» матеріальну шкоду на загальну суму 10803,73 гривень.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, 24.12.2023, приблизно о 2050 годині, ОСОБА_7 перебуваючи на ділянці залізничних колій 9СП та IАП станції м. Красноград, де діючи повторно, з прямим умислом направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, шляхом взлому колійного ящика 9АСП/1АПП вчинив крадіжку двох трансформаторів ПРТ-А-1, шляхом перерізання дротів живлення, після чого шляхом взлому колійного ящика 5Т вчинив крадіжку одного трансформатора ПОБС-5-А, шляхом перерізання дротів живлення, що належать ВП «Лозівська дистанція сигналізації та зв`язку» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця».

З викраденим майном ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись останнім на власний розсуд, чим завдав ВП «Лозівська дистанція сигналізації та зв`язку» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» матеріальну шкоду на загальну суму 6352,41 гривень.

Окрім цього наступного дня, 25.12.2023, приблизно о 0120 годині, ОСОБА_7 перебуваючи на ділянці віддалення колії 1ПП перегону Красноград-КП74КМ (колишня станція Куми) в районі рейкового кола Н23П/Н25П, де діючи повторно, з прямим умислом направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, шляхом взлому колійного ящика Н23-25П вчинив крадіжку одного трансформатора ПОБС-2А-1, шляхом перерізання дротів живлення, що належить ВП «Полтавська дистанція сигналізації та зв`язку» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця».

З викраденим майном ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись останнім на власний розсуд, чим завдав ВП «Полтавська дистанція сигналізації та зв`язку» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» матеріальну шкоду на загальну суму 2476,52 гривень.

Також 26.12.2023, приблизно о 1658 годині, ОСОБА_7 перебуваючи на ділянці залізничних колій Н1П, Н3П та Н5П - перегону Красноград-Балки, НЛП, 1СП та 3СП станції м.Красноград, де діючи повторно, з прямим умислом направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, шляхом взлому колійного ящика 1/3 вчинив крадіжку одного трансформатора ПОБС-2А-1, шляхом перерізання дротів живлення, після чого шляхом взлому колійного ящика 3/5 вчинив крадіжку одного трансформатора ПОБС-2А-1, шляхом перерізання дротів живлення, після чого шляхом взлому колійного ящика 1СП/3СП вчинив крадіжку двох трансформаторів ПРТ-А-1, шляхом перерізання дротів живлення, після чого шляхом взлому колійного ящика 1БСП/НЛПР вчинив крадіжку двох трансформаторів ПРТ-А-1, шляхом перерізання дротів живлення, що належать ВП «Лозівська дистанція сигналізації та зв`язку» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця».

З викраденим майном ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись останнім на власний розсуд, чим завдав ВП «Лозівська дистанція сигналізації та зв`язку» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» матеріальну шкоду на загальну суму 12207,68 гривень.

Крім того ОСОБА_7 у грудні 2023, точний час та дату в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи на відкритій місцевості неподалік провулку Українського в м.Красноград Харківської області, в районі новозбудованої електролінії ЛЕП-10кВ фідера "ЦРП Вокзал" станції Красноград на 80 км пк.7, де діючи повторно, з прямим умислом направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу до електричної опори №3 вчинив крадіжку бухти електричного дроту АС-35 в кількості 250 метрів, шляхом перерізання дротів, що належать ВП «Лозівська дистанція електропостачання» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця».

З викраденим майном ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись останнім на власний розсуд, чим завдав ВП «Лозівська дистанція електропостачання» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» матеріальну шкоду на загальну суму 43482,50 гривень.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Харківської обласної прокуратури ставить питання про скасування вироку в частині засудження за епізодом від 25.12.2023 у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння. Указав, що вартість викраденого майна за вказаним епізодом не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Просить на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження за епізодом від 25.12.2023 закрити, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння. Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.4 ст.185 КК України на 6 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 26.01.2024, більш суворим, призначеним за цим вироком, ОСОБА_7 визначити остаточне покарання - 6 років позбавлення волі.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації його дій, посилається на суворість призначеного йому покарання та зазначає, що він щиро розкаявся, визнав свою вину, активно сприяв розкриттю злочину, має цивільну дружину та трьох неповнолітніх дітей. Просить призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 просив вирок скасувати у зв`язку з його непричетністю до інкримінованих злочинів. Він стверджував, що крадіжки вчинені іншою особою, однак із відповідною заявою до правоохоронних органів не звертався.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури та просив її задовольнити, апеляційну скаргу обвинуваченого просив залишити без задоволення.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, апеляційну скаргу прокурора підтримав лише в частині скасування вироку суду через набрання чинності Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX на момент апеляційного розгляду.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, доводи прокурора, обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури підлягає задоволенню частково, апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, перед прийняттям рішення про дослідження доказів у передбаченому ч.3 ст.349 КПК України порядку, суд попередньо з`ясував у обвинуваченого та інших учасників судового провадження, всі вищевказані в цьому законі обставини і, впевнившись що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, а їх позиції добровільні, роз`яснив ОСОБА_7 наслідки розгляду провадження у зазначеному вище порядку, проти чого останній не заперечував.

Даних, які б свідчили про неналежне виконання судом вимог ч.3 ст.349 КПК України щодо роз`яснення порядку і наслідків розгляду кримінального провадження в передбаченому вище порядку, не встановлено.

За таких обставин суд обґрунтовано розглянув кримінальне провадження у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу останнього.

При цьому, згідно журналу судового засідання від 07 жовтня 2024 року, обвинувачений ОСОБА_7 наголошував, що підтверджує всі обставини, зазначені в обвинувальному акті, та добровільно надав показання.

З огляду на наведене, виходячи із положень ч.3 ст.404 КПК України, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів не перевіряє оскільки вони у судовому засіданні ніким не оспорювались і щодо них докази не досліджувалися відповідно до положень ч.4 ст.349 КПК України, порядок застосування якої не був порушеним.

Таким чином, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування судового рішення, не встановлено.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст.51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч.1 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст.51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст.51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч.5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що епізоди кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, ОСОБА_7 вчинив 23.12.2023, 24.12.2023, 25.12.2023, 26.12.2023, у грудні 2023 року щодо майна потерпілого в особі АТ «Укрзалізниця».

Станом на 01.01.2023 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1342 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, становив 2684 грн. (1342?2=2684).

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, діями ОСОБА_7 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілому в особі АТ «Укрзалізниця» за епізодом від 25.12.2023 на суму 2476,52 грн, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та за епізодами23.12.2023 на суму 10803,73 грн., 24.12.2023 на суму 6352,41 грн., 26.12.2023 на суму 12207,68 грн., у грудні 2023 на суму 43482,50 грн.

Положеннями ч.1 ст.3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч.1 ст.5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Ураховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_7 майна потерпілого в особі АТ «Укрзалізниця» була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону №3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, то колегія суддів вважає, що, з огляду на передбачений ст.58 Конституції України і ст.5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та відповідно до приписів ч.2 ст.404 КПК України, посилання у вироку суду на скоєння обвинуваченим 25.12.2023 таємного викрадення майна, належного АТ «Укрзалізниця», вчиненого повторно в умовах воєнного стану, підлягає виключенню як таке, що з урахуванням вищенаведеного, не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Разом з тим, що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі через суворість, то вони є необґрунтованими.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, його щире каяття, визнавши останню обставину пом`якшуючою покарання та наявність обтяжуючої покарання обставини рецидив злочинів.

Що стосується твердження обвинуваченого про наявність такої пом`якшуючої покарання обставини, як активне сприяння розкриттю злочину, то воно є безпідставним.

Згідно висновків, які містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (кримінальне провадження №288/1158/16-к), під активним сприянням розкриттю злочину розуміють дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам. Саме лише визнання власної винуватості під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням розкриттю злочину.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, у них не міститься даних про повідомлення обвинуваченим органам досудового розслідування таких обставин вчинення злочину, які б не були встановлені ними на підставі інформації, встановленої з інших джерел.

Щодо посилання обвинуваченого про наявність у нього цивільної дружини та трьох неповнолітніх дітей, то це саме по собі, за наявності вищевказаних обставин, не є підставою для призначення останньому покарання у мінімальних розмірах.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у виді позбавлення волі у розмірі, який колегія суддів вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Слід відзначити, що зменшення об`єму обвинувачення, не спростовує систематичний характер протиправної діяльності ОСОБА_7 та вказує на підвищену суспільну небезпечність останнього та обґрунтовує необхідність залишення покарання незмінним.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 418, 419, 376 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури задовольнити частково.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 07 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на вчинення ОСОБА_7 правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за епізодом крадіжки від 25.12.2023 стосовно майна потерпілого в особі АТ «Укрзалізниця».

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.4 ст.185 КК України за епізодами крадіжок від 23.12.2023, 24.12.2023, 26.12.2023, у грудні 2023 року на 6 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 26.01.2024, більш суворим, призначеним за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 07.10.2024, ОСОБА_7 визначити остаточне покарання - 6 років позбавлення волі.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: