УХВАЛА

Справа № 635/13083/24

Провадження № 1-кс/635/557/2025

04 квітня 2025 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання директора ТОВ «Белогві» ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000987 від 29.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

Директор ТОВ «Белогві» ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив повністю скасувати арешт накладений на транспортний засіб марки Ford Cargo 3542 D, р/н НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ «Белогві».

В обґрунтування клопотання зазначає, що ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 15.11.2024 р. по справі №635/13083/24 накладено арешт на транспортний засіб марки Ford Cargo 3542 D, р/н НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ «Белогві». На даний час кримінальне провадження №0000987 від 29.12.2024 закрито постановою від 29.12.2024, а тому відпала необхідність існування арешту майна.

В судове засідання заявник не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, в заяві розгляд справи просив проводити без його участі.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, повідомлялись своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, перевіривши матеріали клопотання, прийшов до наступних висновків.

В провадженні відділення поліції №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0000987 від 29.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Процесуальне керівництво вказаного кримінального провадження здійснюється Чугуївським відділом Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15.11.2024 клопотання прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000987 від 12.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, про арешт майна задоволено. Накладено арешт, шляхом заборони права, володіння, користування та розпорядження, наступним майном, що виявлено та вилучено, в ході проведення огляду місця події від 11.11.2024, а саме на:

- автомобіль Ford 3542D д.н.з НОМЕР_1 що належить ТОВ «БЕЛОГВІ», Одеська обл., м. Одеса, вулиця Романа Кармена, будинок, 21;

- автомобіль ВАЗ 211540 д.н.з НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 мешк. АДРЕСА_1 .

Постановою слідчого відділення поліції №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 29.11.2024 кримінальне провадження №0000987 від 29.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, закрито.

Частиною 1 ст. 1 КПК встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК. За змістом статей 173, 174 цього Кодексу під час досудового розслідування, судового розгляду питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд відповідно.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 1 ст. 174 КПК).

Частини 3 та 4 ст. 174 КПК регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження.

Натомість у ст. 174 КПК не йдеться про скасування арешту майна слідчим суддею після закінчення досудового розслідування внаслідок закриття кримінального провадження за постановою керівника органу досудового розслідування на підставі приписів п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК.

Разом із тим, за приписами частини 4, якою доповнено ст. 132 КПК Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння» № 2810-IX від 01 грудня 2022 року (набрав чинності 29 грудня цього ж року), ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Після закриття кримінального провадження втручання у сферу приватних інтересів (арешт майна) фактично набуває свавільного характеру, з огляду на що приписи ч. 4 ст. 132 КПК є дієвим засобом реалізації положень ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції задля усунення порушення прав власника або володільця майна.

Приписи ч. 4 ст. 132 КПК є нормою, за якою в КПК встановлено порядок припинення арешту майна після закриття кримінального провадження, застосування якої у взаємозв`язку із положеннями ч. 1 ст. 170 цього Кодексу скасовує обмеження, застосовані під час досудового розслідування.

Імперативні приписи ч. 4 ст. 132 КПК вимагають поводження з вказаним вище майном з боку прокурора, органу досудового розслідування, державної влади чи місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та інших суб`єктів суспільних відносин як таким, що не є арештованим в порядку, передбаченому КПК. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом.

Отже, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

Кримінальний процесуальний кодекс України як кримінальне процесуальне законодавство є систематизованим зведенням кримінальних процесуальних норм, які регулюють порядок досудового розслідування та судового провадження.

У Рішенні від 3 жовтня 1997 року № 4-зп Конституційний Суд України виходив із того, що загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше, тобто діє правило «lex posterior derogat priori» «наступний закон скасовує попередній». Таким чином, повноважний орган конституційної юрисдикції визначив порядок подолання правових колізій шляхом застосування принципу, відповідно до якого новий закон скасовує положення закону, прийнятого раніше, якщо обидва ці закони регулюють аналогічні види правовідносин та містять суперечливі між собою положення.

Принцип верховенства права вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori) «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali) «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). В Рішенні від 18 червня 2020 року № 5-р(II)/2020 Конституційний Суд України зазначив, що якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права втрачає свою дієвість. Імператив надання дієвості принципові верховенства права вимагає одночасного застосування всіх трьох класичних формул.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові від 15.04.2024 Касаційного кримінального суду Верховного Суду по справі №554/2506/22.

Враховуючи, що кримінальне провадження №0000987 від 29.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, закрито, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна.

Керуючись ст. ст.170-174 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання директора ТОВ «Белогві» ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000987 від 29.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала окремому апеляційному оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали оголошено 09.04.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1