УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2025 Справа №607/6884/25 Провадження №1-кс/607/1996/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала клопотання - адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання адвоката ОСОБА_3 , поданого в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.07.2020 у справі №607/11693/20, під час досудового розслідування кримінального провадження №0001457 від 12.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

01.04.2025 до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного на автомобіль марки «ВАЗ 21093», державний номерний знак НОМЕР_1 , ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.07.2020 у справі №607/11693/20 в рамках кримінального провадження №0001457 від 12.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_3 вказав на те, що з належним ОСОБА_4 автомобілем марки «ВАЗ 21093», державний номерний знак НОМЕР_1 , проведено необхідні слідчі дії та експертизи у кримінальному провадженні №0001457 від 12.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, а відтак вважає, що потреба у подальшому застосуванні арешту відпала, у зв`язку з чим та посилаючись на неприпустимість порушення права власності, а також на те, що з моменту арешту вказаного автомобіля минуло більше чотирьох років, ставить питання про скасування арешту автомобіля марки «ВАЗ 21093», державний номерний знак НОМЕР_1 .

В судовому засіданні представник власника майна - адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав, з підстав, викладених в ньому, просив задовольнити.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду клопотання про скасування арешту майна, особа, за клопотанням якої було арештовано майно та прокурор Тернопільської окружної прокуратури, який здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0001457 від 12.06.2020, в судове засідання не з`явилися, заперечень щодо поданого представником ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_3 клопотання про скасування арешту майна не подавали.

Заслухавши пояснення особи, яка подала клопотання, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Поряд з цим, статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Арешт майна, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

При вирішенні питання про подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.07.2020 у справі №607/11693/20 за клопотанням старшого слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , яке погоджено прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0001457 від 12.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, накладено арешт на автомобіль марки «ВАЗ 21093», білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , з метою збереження речового доказу та проведення необхідних експертиз у кримінальному провадженні №0001457 від 12.06.2020.

Ст. 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак такий строк має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини продовження заходів забезпечення кримінального провадження як упродовж досудового розслідування, так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. Відтак зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі і щодо позбавлення або обмеження права власності.

При розгляді клопотання слідчий суддя враховує тривалість досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001457, яке розпочате ще 12.06.2020, відсутність будь-яких заперечень органу досудового розслідування щодо задоволення клопотання, а також те, що за загальним правилом, визначеним у ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і арешт майна, допускається тільки у разі коли потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора та одночасно з цим може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

За наведених обставин, та враховуючи, що з моменту ухвалення рішення про арешт автомобіля марки «ВАЗ 21093», державний номерний знак НОМЕР_1 , минуло більше чотирьох років, оцінюючи розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, з метою запобігання порушення справедливого балансу між інтересами власника майна ОСОБА_4 , гарантованими йому законом і завданням цього кримінального провадження, зважаючи на обставини справи, з метою недопущення порушення права власника майна на користування належним йому транспортним засобом, а також відсутність обставин, які б вказували, що у разі передачі вказаного транспортного засобу його власнику - ОСОБА_4 , таке майно може бути знищене чи приховане, в той час як органом досудового розслідування протилежне не доведено, слідчий суддя вважає, що потреба в застосуванні подальшого арешту майна в частині заборони користування таким його власником відпала.

При цьому, будь-яких доказів, які б вказували слідчому судді на те, що в разі скасування арешту в частині заборони користування майном існуватимуть будь-які ризики, які б перешкоджали виконанню завдань в даному кримінальному провадженні, передбачених ст. 2 КПК України, під час розгляду клопотання надано не було.

За вказаних обставин, слідчий суддя не вбачає перешкод для передачі автомобіля марки «ВАЗ 21093», державний номерний знак НОМЕР_1 на відповідальне зберігання законному власнику - ОСОБА_4 , а також підстав для подальшої заборони законному власнику майна користуватися вказаним транспортним засобом.

Враховуючи викладене, клопотання адвоката ОСОБА_3 , яке подане в інтересах ОСОБА_4 , підлягає задоволенню частково, а транспортний засіб марки «ВАЗ 21093», державний номерний знак НОМЕР_1 , - поверненню власнику - ОСОБА_4 з правом користування, без права відчуження та розпорядження ним.

За наведеного, клопотання адвоката ОСОБА_3 , яке подане в інтересах ОСОБА_4 , підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 131, 170, 174, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна - задовольнити частково.

Скасувати арешт в частині заборони користування автомобілем марки «ВАЗ 21093», державний номерний знак НОМЕР_1 , що накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.07.2020 у справі №607/11693/20, передавши вказаний автомобіль власнику - ОСОБА_4 на відповідальне зберігання, з правом користування ним та без права розпорядження та відчуження.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Зобов`язати ОСОБА_4 у разі необхідності проведення у кримінальному провадженні №0001457 від 12.06.2020 судових експертиз чи інших процесуальних дій, об`єктом яких є автомобіль марки «ВАЗ 21093», державний номерний знак НОМЕР_1 , негайно надати його для проведення вказаних процесуальних дій.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1