ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1888/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2024 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000795, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Дарницьким районним судом м. Києва проводиться судовий розгляд вказаного кримінального провадження.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_4 подано клопотання, підтримане обвинуваченими, про зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в певний час доби та покладенням певних обов`язків.

Клопотання обґрунтовано тим, що ризик про нібито наміри вчинити активні дії спрямовані на залишення території України, при цьому ймовірно використовуючи свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1, виданий 03.11.2017 відділом централізованої обробки даних №3 Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві (дійсний до 03.11.2027), не заслуговує на увагу, оскільки цей ризик буде спростовано обов`язком здати його на зберігання. За необхідності паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1, буде здано прокурору в судовому засіданні.

Посилання прокурора на певну суму здобутих внаслідок своєї протиправної діяльності грошових коштів, також не заслуговує на увагу, оскільки в ході оперативної закупівлі встановлено факт лише одного продажу наркотичного засобу за грошові кошти в розмірі 3 000 тисяч доларів, інших фактів в ході досудового розслідування здобуто не було, тобто не встановлено отримання ОСОБА_6 прибутків від продажу наркотичного засобу.

З моменту застосування запобіжного захисту (16 березня 2024 року) сторона обвинувачення не зазначала нові ризики, які могли б виправдовувати подальше тримання під вартою, а всі раніше заявлені ризики значно зменшилися та вичерпали себе, враховуючи стадію завершення досудового розслідування.

Відкриття матеріалів досудового розслідування стороні захисту свідчить про вичерпання ризику знищення, приховування або спотворення підозрюваним речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, який разом із іншими ризиками враховувався при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і визначення розміру альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Завершення досудового розслідування і, як наслідок, вичерпання ризику знищення, приховування або спотворення підозрюваним речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження є обставиною, яка перебуває у безпосередньому взаємному зв`язку із застосованим щодо підозрюваного запобіжним заходом.

Звертав увагу, що тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням застосування тримання під вартою, тому, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (ст. 177 КПК), інакше судові рішення щодо застосування, продовження тримання під вартою не відповідають вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК.

Також просив взяти до уваги дані щодо особи обвинуваченого, який має постійне місце проживання та має на своєму утриманні малолітню дитину.

Зауважив, що наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі.

Прокурор категорично заперечував проти задоволення вказаного клопотання, зазначивши про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 та його роль в організації інкриміновано злочину, а також продовження існування раніше встановлених ризиків.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши наявні в розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Не вирішуючи наперед питання щодо доведеності чи недоведеності винності обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, в даному конкретному випадку суд вважає підозру відносно ОСОБА_6 у вчиненні злочинів небезпідставною, оскільки кримінальне провадження направлено до суду з обвинувальним актом. При цьому обґрунтованість обвинувачення перевірятиметься судом, який здійснює судовий розгляд, шляхом оцінки наданих сторонами кримінального провадження доказів при прийнятті відповідного процесуального рішення.

Так, суд враховує практику Європейського суду з захисту прав людини, а саме те, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку, і тому оцінка такого ризику проводиться з посиланням на ряд інших факторів. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки із суспільством.

Також, суд приймає до уваги, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати, зокрема судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

При цьому, приймаючи до уваги наявність підстав для розумної підозри щодо причетності обвинуваченого до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення в сукупності з даними, що характеризують особу останнього, а саме вік та стан здоров`я, з огляду на ступінь тяжкості злочину та вид і розмір покарання, яке може загрожувати в разі визнання обвинуваченого винуватим, суд приходить до висновку про те, що наведені обставини істотно збільшують ризик втечі. Крім того, обсяг проведених судом процесуальних дій під час судового розгляду у кримінальному провадженні та їх результати не зменшують ризики впливу на свідків та перешкоджанню кримінальному провадженню.

Крім того, обвинувачений офіційно не працює, що свідчить про високу ймовірність вчинення іншого кримінального правопорушення.

При цьому дійсних гарантій явки до суду обвинуваченого немає.

Таким чином, суд приходить до висновку, що докази, які би свідчили про те, що на даний час змінилися обставини, які були підставами для застосування обвинуваченому найбільш суворого виду запобіжного заходу і продовження строку його дії або перестали існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені судом раніше, стороною захисту не надані.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою на домашній арешт в певний час доби - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали може бути включене до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий