ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/356/25
Провадження №1-кс/477/171/25
УХВАЛА

про відмову в задоволенні клопотання

26 лютого 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у закритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання слідчої СВ ВП №4 Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , внесене в кримінальному провадженні №0000205 від 27 грудня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 296 КК України, яке погоджене прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю

ВСТАНОВИВ:

Слідча групи слідчиху кримінальному провадженні №0000205 ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді в межах вказаного кримінального провадження, із клопотанням про надання тимчасового доступу до речей та документів, а саме доступу до інформації яка міститься на мобільних пристроях, що були вилучені 29 грудня 2024 року під час обшуку затриманого ОСОБА_5 та огляду належного останньому транспортного засобу, які містять охоронювану законом таємницю та перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 , що розташоване по АДРЕСА_1 , шляхом надання можливості провести огляд та вилучити наявну на них інформацію.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що у провадженні слідчого відділу ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000205 від 27 грудня 2024 року, за фактами вчинення хуліганських дій невстановленою особою шляхом підриву гранати 27 грудня 2024 року в с. Коблеве Миколаївського району Миколаївської області, за попередньою правовою кваліфікацією за частиною четвертою статті 296 КК України.

В ході досудового розслідування здобуто докази які вказують на те, що кримінальне правопорушення, пов`язане із вчиненням хуліганських дій шляхом підриву гранати 27 грудня 2024 року могло бути вчинене ОСОБА_5 , якому 30 грудня 2024 року повідомлено про підозру.

В межах цього кримінального провадження 29 грудня 2024 року в порядку статті 615 КПК України затримано ОСОБА_5 та під час його обшуку віднайдено та вилучено належні йому мобільні термінали з сім картками операторів мобільного зв`язку.

Також органом досудового розслідування проведено огляд транспортного засобу, що перебував у володінні ОСОБА_5 під час якого також віднайдено та вилучено телефон із сім карткою оператора мобільного зв`язку.

Під час дачі пояснень підозрюваний ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому дій заперечив та вказував, що ОСОБА_6 на подвір`ї якої вибухнув вибуховий пристрій, йому не знайома, а в с. Коблеве він залишився випадково та жодних дій пов`язаних із підривом гранати він не вчиняв.

Оскільки вилучені під час обшуку та огляду речі - мобільні телефони можуть містити відомості про особисте листування осіб та записи особистого характеру, що за положенням пункту 6 частини першої статті 162 КПК України відносить їх до охоронюваної законом таємниці, та можуть мати доказове значення у цьому кримінальному провадженні, слідча ОСОБА_3 , з якою погодилася і прокурор Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_4 , погодивши відповідне клопотання, звернулася до слідчого судді з клопотанням про надання тимчасового доступу до цих речей та документів.

У судове засідання слідча ОСОБА_3 не з`явилася, подавши до суду заяву про розгляд клопотання за її відсутності.

Відповідно до частини другої статті 163 КПК України розгляд клопотання відбувався без виклику представника ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку неявкою учасників, фіксування судового засідання аудіо та відео технічними пристроями запису не здійснювалося.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання з огляду на таке.

Згідно статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність і відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до статті 131 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому, дієвість кримінального провадження, що застосовано у цій нормі, слід розуміти як виконання завдань кримінального судочинства, що визначені у статті 2 КПК України, а саме: захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень; охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження; забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожен, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден обвинувачений не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За вказаного вбачається, що кожна дія, що вчиняється органом досудового розслідування, а також прийняття ним рішення під час досудового розслідування, в першу чергу має кореспондуватися із положеннями, що закріплені у статті 2 КПК України.

Як встановлено слідчим суддею в провадженні слідчого відділу ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000205 від 27 грудня 2024 року за правовою кваліфікацією, передбаченою частиною четвертою статті 296 КК України за фактом вчинення хуліганських дій шляхом підриву гранати 27 грудня 2024 року в с. Коблеве Миколаївського району Миколаївської області.

В межах цього кримінального провадження 29 грудня 2024 року в порядку статті 615 КПК України затримано ОСОБА_5 та під час його обшуку віднайдено та вилучено належні йому мобільні термінали з сім картками операторів мобільного зв`язку.

Також органом досудового розслідування проведено огляд транспортного засобу, що перебував у володінні ОСОБА_5 під час якого також віднайдено та вилучено телефон із сім карткою оператора мобільного зв`язку.

30 грудня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 296 КК України.

Допитаний 30 грудня 2024 року у якості підозрюваного ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому дій заперечив та вказував, що ОСОБА_6 на подвір`ї якої вибухнув вибуховий пристрій, він не знає та з нею ніколи не спілкувався.

Оскільки підозрюваний ОСОБА_5 під час підготовки до вчинення кримінального правопорушення міг використовувати мобільні додатки для листування з іншими особами, зокрема і ОСОБА_6 , що вказує на ймовірну наявність на вилучених під час обшуку та огляду речах (мобільних телефонах) інформації що підлягає встановленню у ході проведення досудового розслідування, слідчий вважає необхідним з метою фіксування таких відомостей отримати дозвіл на проведення слідчих дій у порядку, визначеному главою 15 КПК України, шляхом отримання тимчасового доступу до речей та документів.

Так, поняття тимчасового доступу до речей та документів розкрито положеннями частини першої статті 159 КПК України, за якою тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Вимоги до такого клопотання наведено у частині другій статті 160 КПК України, зокрема, у клопотанні має бути зазначено підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

У свою чергу, досліджуючи подане слідчим клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів встановлено, що воно не відповідає положенням частини другої статті 160 КПК України, оскільки у ньому слідчою ОСОБА_3 не обґрунтована необхідність отримання тимчасового доступу до речей які вилучені органом досудового розслідування під час проведення обшуку/огляду, не надано правового обґрунтування мети отримання доступу до цих відомостей; не доведено, що буде виконано завдання, для виконання якого він звернувся з клопотанням.

Згідно частини першої статті 162 КПК України, до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, в тому числі належить особисте листування особи та інші записи особистого характеру; інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо.

Положеннями статті 162 КПК України врегульовано спеціальний порядок доступу до охоронюваних законом таємниць, шляхом отримання судового дозволу на підставі вмотивованого клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів.

Слідчим суддею не ставиться під сумнів наявність на, вилученій органом досудового розслідування мобільній техніці, відомостей, які за приписами пункту 6 частини першої статті 162КПК України містять охоронювану законом таємницю та відповідність указаної інформації вищенаведеним приписам повністю підтверджується матеріалами поданого клопотання.

Однак, обираючи спосіб доступу до такої інформації, слідчим невірно застосовано до цих правовідносин положення глави 15 КПК України.

За системним тлумаченням положень глави 15 КПК України вбачається, що тимчасовий доступ до речей і документів передбачає покладення обов`язку надання такого доступу особою у володінні якої знаходяться такі речі і документи, тобто особою яка є або власником таких речей і документів, або утримувачем відповідної інформації.

Натомість у цьому випадку, вилучене під час обшуку майно, зокрема мобільні термінали, були правомірно вилучені у власника під час проведення такої слідчої дії як обшук та огляд відповідно та з часу їх вилучення перебувають у володінні органу досудового розслідування, що свідчить про те, що доступ до цих речей та документів їх володільцем не обмежується. А тому застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як тимчасовий доступ в цій ситуації є недоцільним.

Указане на думку слідчого судді підтверджується тим, що згідно частини першої статті 166 КПК України, наслідком невиконання ухвали слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів є постановлення ухвали про дозвіл на проведення обшуку з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.

За вказаного вбачається і те, що проведення обшуку у даному випадку надало стороні обвинувачення більш ширші повноваження для доступу до певних речей чи документів та інформації, яку вони містять.

Відповідно до частини другої статті 100 КПК України, речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду.

Тобто, орган досудового розслідування вилучивши в ході проведення обшуку певне майно наділений повноваженнями для доступу до охоронюваних законом таємниць, які містяться в таких речах та документах, в тому числі передбачених пунктами 6, 7 частини першої статті 162 КПК України.

Інформація, яка може бути наявна на речових доказах, що вилучені органом досудового розслідуванні під час проведення обшуку, зокрема на мобільних телефонах підлягає дослідженню, шляхом копіювання інформації, яка міститься всередині вказаних речей з подальшим її оглядом та фіксацією такого огляду.

Підстав вважати, що в даному випадку може мати місце втручання у приватне спілкування слідчим суддею не встановлено, оскільки тимчасовий доступ надається до документів, які містять інформацію про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалість, зміст, маршрути передавання тощо. А зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж та електронних інформаційних систем, як негласні слідчі (розшукові) дії є різновидами втручання у приватне спілкування, оскільки здійснюється доступ до змісту повідомлень будь-якого виду та інформації, що передається особою під час зв`язку в режимі реального часу. Тобто, у статтями 159-164 КПК України передбачено отримання інформації про зв`язок, що відбувся в минулому (постфактум), водночас визначені у статтях 263, 264 КПК України негласні слідчі (розшукові) дії передбачають втручання у приватне спілкування в режимі реального часу, тобто дає змогу отримати інформацію про зміст приватного спілкування на момент спостереження за ним, при цьому без відома її власника, володільця або утримувача.

Доступ до вказаної інформації не пов`язаний із наданням володільцем відповідного серверу (оператором мобільного зв`язку) доступу до електронних інформаційних систем та зняття інформації з електронних інформаційних систем.

В даному випадку орган досудового розслідування проводить огляд вилученого майна з оформленням його відповідним протоколом, який має бути складений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Така позиція узгоджується з позицією, висловленою в постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі № 727/6578/17.

Оскільки положення частини другої статті 160 КПК України (вимоги до клопотання) кореспондується з положенням частини п`ятої, шостої статті 163 КПК України (перелік обставин що мають бути слідчим), то з огляду на відсутність у клопотанні правових підстав для надання слідчим суддею дозволу на дослідження речових доказів органом досудового розслідування, шляхом застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як тимчасовий доступ до речей та документів, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, так як для досягнення цієї мети КПК України встановлено інший порядок.

Керуючись статями 110, 160, 163-165, 309, 369-372 та 395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчої СВ ВП №4 Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_7