Справа № 127/5685/25
Провадження №11-сс/801/182/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції:
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_10 , апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 та апеляційну скаргу з доповненнями адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21 лютого 2025 року,

якою частково задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 59 днів з визначенням застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240,00 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, до

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Потавської області Хорольського району, с. Гирине, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України,

Короткий зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Клопотання слідчого мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 000344, внесеного до ЄРДР 15.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч. 4 ст. 358 КК України, під час розслідування якого виникла необхідність у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, 20.02.2025 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України. Обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, які долучені до клопотання.

Окрім того, у кримінальному провадженні наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема того, що ОСОБА_9 , перебуваючи на волі може продовжити свою злочину діяльність, переховуватися від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, може незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ураховуючи особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, наявні ризики, а також те, що ОСОБА_11 , підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, керуючись абзацом 2 п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, слідчий також просив визначити розмір застави, у межах завданих кримінальними правопорушеннями матеріальних збитків в сумі 5 218 483 гривень, що в понад в понад 3865 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину та відповідно до п. 4 примітки ст. 185 КК України визначаються особливо великі розміри.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21 лютого 2025 року задоволено частково клопотання слідчого слідчого відділу Вінницького районного управління поліції Головного Управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 . Застосовано до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою. Затримано підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в залі суду, відразу після проголошення даної ухвали слідчого судді. Строк дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено до 20 квітня 2025 року. Одночасно визначено ОСОБА_9 , заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осію, що становить 242 240,00 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі внесення застави покладено на ОСОБА_9 наступні обов`язки:

- прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

-утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні.

У мотивах постановленого рішення слідчий суддя покликається на те, що оголошена підозра ОСОБА_9 є обґрунтованою, прокурором доведено ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного. Вказує, що застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_10 оскаржує ухвалу слідчого судді в частині визначення підозрюваному ОСОБА_9 застави. Просить постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з одночасним визначенням застави в розмірі 1723, 4 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 5 218 483 гривень з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що внаслідок шахрайських дій , вчинених ОСОБА_9 за співучасті з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , незаконно переоформлено майно на загальну суму 5 218 483 гривень, що в понад 3865 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину. А тому, ураховуючи матеріальний стан підозрюваного ОСОБА_9 та обставини вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, установлені ризики, вважає, що розмір визначеної слідчим суддею застави не може належним чином забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а також застерегти його від невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати у зв`язку з відсутністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.190 КК України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що додані до клопотання матеріали не містять інформації, передбаченої ст. 91 КК України, яка б давала підстави кваліфікувати дії ОСОБА_9 саме за ст. 190 КК України. Вважає, що дії ОСОБА_9 та ОСОБА_12 слід кваліфікувати за ст. 358 КК України, а дії ОСОБА_15 за ст. 190 КК України лише в разі введення нею в оману щодо отримання спадкового майна її матері ОСОБА_16 , так як квартира та земельні ділянки були «чужим майном» і вона ним заволоділа, надавши підроблені документи та оформивши все на себе, а в подальшому з власної ініціативи, не будучи введена в оману та без будь-якого примусу розпорядилась ним на власний розсуд.

В апеляційній скарзі з доповненнями захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, невмотивованою та незаконною, а обраний ОСОБА_9 запобіжний захід занадто суворим і таким, що не відповідає обставинам справи, особі підозрюваного, а також вимогам процесуального закону. На переконання захисника, зазначені слідчим у клопотанні ризики є надуманими та не підтверджуються матеріалами кримінального провадження. Також зазначає, що в клопотанні слідчий не навів належного та розумного обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м?яких запобіжних заходів.

Позиції сторін кримінального провадження

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу прокурора, просив її задовольнити, заперечував щодо задоволення апеляційних скарг захисників.

Підозрюваний ОСОБА_9 та його захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, підтримали апеляційні скарги сторони захисту, просили їх задовольнити.

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали судового та кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні стосовно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою, визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний/підозрювана може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали встановлено, що слідчий суддя в цілому дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.190, ч. 2 ст. 209 КК України, урахував суспільно небезпечний характер, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може переховуватись від органу досудового розслідування, суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на інших підозрюваних та свідків у цьому ж кримінальному провадженні

Окрім того, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_9 раніше судимий, офіційно не працевлаштований, має постійне місце реєстрації та місце проживання, являється особою з інвалідністю третьої групи.

Із викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність застосування щодо ОСОБА_17 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в цілому правильно врахував обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого виключного запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.

Щодо доводів захисника ОСОБА_7 про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до практики ЄСПЛ для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою згідно з положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Як убачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, у повідомленні про підозру ОСОБА_9 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України, вказано зміст підозри та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Крім того, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується відомостями, які містяться у: протоколі за результатами зняття інформації електронних комунікаційних мереж від 14.11.2024; протоколі за результатами зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 19.08.2024; протоколі обшуку за місцем проживання; висновком експерта № СЕ-19/120-25/1373-ВЗ від 17.02.2025; висновку експерта № СЕ-19/102-25/911-ОБ від 14.02.2025, іншими матеріалами кримінального провадження.

Дослідивши долучені до клопотання слідчого докази, колегія суддів дійшла висновку, що підстав передбачених ст.87 КПК для визнання цих доказів недопустимими, не встановлено та стороною захисту щодо існування таких підстав відомостей не надано. Зважуючи на такий обсяг відомостей, матеріали кримінального провадження об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, оскільки наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання, у тому числі й для стороннього спостерігача, причетності ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення, згідно з підозрою.

Апеляційний суд також визнає необґрунтованими доводи захисника ОСОБА_8 в частині відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК, які зазначені в оскарженій ухвалі слідчого судді, з огляду на таке.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.ч. 1, 2 ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний/підозрювана може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/підозрювана обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного/підозрюваної кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного/підозрюваної та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний/підозрювана, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З урахуванням наведеного, посилання сторони захисту на відсутність ризику переховування ОСОБА_9 , апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки він на даний час підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.190, ч.2 ст.209 КК України, тобто тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень.

Таким чином, обставини даного кримінального провадження, на думку апеляційного суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_9 , розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності. За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконного впливу на інших підозрюваних та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, обґрунтовується тим, що підозрюваний знає особисто інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, проживає з ними в одному місті, а тому може вчинити дії щодо уникнення кримінальної відповідальності шляхом вмовлянь, підкупу чи залякування відмовитися від раніше наданих показань, змінити їх чи уникати явки з метою проведення їх допиту безпосередньо під час досудового розслідування або судового розгляду. Також апеляційний суд погоджується із висновками слідчого судді про наявність у кримінальному провадженні ризику знищення, приховання або спотворення документів, які ще не віднайдені органом досудового розслідування.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що на день апеляційного розгляду не встановлено обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК, які є перешкодою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_9 .

Посилання захисників на вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_9 , міцність соціальних зв`язків підозрюваного, майновий стан, не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці останнього у випадку застосування щодо нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою. Зрештою існуючі соціальні зв`язки ОСОБА_9 є недостатніми для того, щоб гарантувати його належну процесуальну поведінку, а доказів того, що на час постановлення оскаржуваної ухвали сталися суттєві зміни у соціальних зв`язках останнього чи виникли інші обставини, які б доводили те, що заявлені раніше ризики зменшилися, до суду не надано.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про існування достатніх підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні злочинів, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують застосування запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою.

Разом з цим, апеляційний суд вважає, що доводи прокурора про те, що оскаржувана ухвала слідчого судді не відповідає вимогам процесуального закону в частині визначення розміру застави є частково обґрунтованими.

Так, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного/підозрювану від намірів та спроб порушити покладені на нього/неї обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його/її ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

У клопотанні слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави в межах завданих кримінальними правопорушеннями матеріальних збитків в сумі 5 218 483 гривень, що в понад в понад 3865 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.

Оскарженою ухвалою слідчий суддя в цій частині задовольнив клопотання частково та визначив підозрюваному ОСОБА_9 альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осію, що становить 242 240,00 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Із мотивувальної частини ухвали вбачається, що визначаючи заставу слідчий суддя врахував: тяжкість інкримінованих злочинів, встановлені ризики, дані про майновий стан підозрюваного, а тому дійшов висновку про необхідність призначення підозрюваному застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осію, що становить 242 240,00 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Однак, апеляційний суд вважає, що при визначені розміру застави, слідчий суддя не дотримався вимог ч.5 ст. 182 КПК.

Так, відповідно до зазначеної норми процесуального закону, розмір застави визначається у таких межах:

- щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Апеляційний суд приходить до висновку про те, що в даному кримінальному провадженні, з урахуванням правової кваліфікації злочинів, які інкримінуються ОСОБА_9 , які відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого та тяжкого злочинів, а також даних про особу підозрюваного, визначений слідчим суддею розмір застави не зможе забезпечити належне виконання ОСОБА_9 покладених на нього обов`язків.

Скасовуючи ухвалу слідчого судді та ухвалюючи нове рішення за результатами розгляду клопотання слідчого, апеляційний суд при визначенні застави керується вимогами п.3 ч.5 ст.182 КПК, а також ураховує дані про особу підозрюваного, його матеріальний стан та фактичні обставини кримінального провадження, а тому вважає за доцільне визначити ОСОБА_9 заставу в розмірі 160 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 484 480 (чотириста вісімдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України.

На переконання апеляційного суду, саме такий розмір застави відповідає тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких на даному етапі досудового розслідування підозрюється ОСОБА_9 , а також є тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у ОСОБА_9 бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що той розмір застави, про який просить визначити сторона обвинувачення, є явно необґрунтованим та непомірним з огляду на недоведеність відповідного фінансового стану підозрюваного ОСОБА_9 та його сім`ї. Окрім того, апеляційний суд звертає увагу сторони обвинувачення, що відповідно до практики ЄСПЛ розмір застави покликаний забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, а лише присутність підозрюваного, обвинуваченого на судовому засіданні. Таким чином, розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на підозрюваного, обвинуваченого та його чи її відносини з особами, які мають надати особисту поруку, іншими словами, на ступінь впевненості щодо можливої перспективи того, що втрата застави у разі неявки підсудного в судове засідання буде діяти як достатній стримуючий фактор, щоб запобігти бажанню втекти.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційні скарги захисників та прокурора задовольнити частково, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави в розмірі 160 (сто шестидесяти розмірів) прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням на підозрюваного обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу з доповненнями адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21 лютого 2025 року - скасувати та постановити нову.

Клопотання слідчого слідчого відділу Вінницького районного управління поліції Головного Управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 20 квітня 2025 року, але не довше строку досудового розслідування.

Одночасно визначити ОСОБА_9 , заставу в розмірі 160 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 484 480 (чотириста вісімдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки:

- прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні.

Якщо ОСОБА_9 не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

У разі внесення застави та покладення обов`язків на підозрюваного ОСОБА_9 визначити термін їх дії відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України, тобто в межах строку досудового розслідування на час покладення обов`язків.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3