Справа № 521/2381/20
Номер провадження:1-в/521/1109/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , представника ДУ «ОВК №14» ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі провадження за клопотанням ДУ «Одеська виправна колонія №14» щодо приведення вироку у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2022 року за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшло вказане клопотання відносно засудженого ОСОБА_4 щодо приведення у відповідність до закону вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 21.04.2022 року , у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р., у зв`язку з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX, яким вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано.

Представник ДУ «ОВК №14» підтримав клопотання.

Засуджений ОСОБА_4 просив клопотання задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши доводи клопотання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2022 року, ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.15,ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк два роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом частково складання покарань призначених за даним вироком та за вироком Приморського районного суду від 17.12.2021 року, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки та 7 (сім) місяців.

Відповідно до даного вироку, судом встановлено, що ОСОБА_4 скоїв крадіжку на суму 620 гривень 58 копійок.

Як убачається з вироку Приморського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2021 року, покарання за яким частково приєднано до покарання за вироком від 21 квітня 2022 року, ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, за скоєння двох епізодів злочинних дій, а саме 14.05.2021 року на суму 250 гривень 50 копійок; 28.05.2020 року на суму 575гривень 88 копійок. Цим же вироком ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст.186 КК України до 4-х років позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.71 КК України ОСОБА_4 до призначеного покарання шляхом часткового складання приєднано частини невідбутих покарань за вироками Київського районного суду м.Одеси від 27.02.2020 року, Київського районного суду міста Одеси від 11.12.2020 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки та 6 (шість) місяців.

Відповідно до вироку Київського районного суду м. Одеси від 27.02.2020 року ОСОБА_4 12.07.2019 року вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчинену повторно. Розмір шкоди 437 гривень 47 копійок. Відповідно до вироку Київського районного суду м. Одеси від 11.12.2020 року ОСОБА_4 11.02.2020 року вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчинену повторно. Розмір шкоди 647 гривень 87 копійок.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від (далі Закон N 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн. крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п. п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1921 грн. а 50 відсотків від його розміру становили 960,50 грн.; станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2102 грн. а 50 відсотків від його розміру становили 1051.00 грн; станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн. а 50 відсотків від його розміру становили 1135.00 грн;

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону N 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення ОСОБА_4 ( 19.01.2020 року) діяння, за які він засуджений за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2022 року, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 2101,00 гривень, розмір шкоди 620 гривень 58 копійок, не перевищує граничний розмір шкоди з якого настає кримінальна відповідальність. З вищевикладеного суд робить висновок про те, що діяння по вищезазначеному вироку, не вважається кримінальним правопорушенням. Окрім цього, діяння за які ОСОБА_4 засуджений вироком Київського районного суду м. Одеси від 27.02.2020 року епізод від 12.07.2019 року, розмір шкоди 437 гривень 47 копійок, вироком Київського районного суду м. Одеси від 11.12.2020 року, епізод від 11.02.2020 року, розмір шкоди 647 гривень 87 копійок також не є кримінальними правопорушеннями.

В ході розгляду даного клопотання судом також встановлено, що два епізоди, за якими ОСОБА_4 засуджено вироком Приморського районного суду міста Одеси від 17 грудня 2021 року ( від 14.05.2021 року та від 28.05.2020 року) також не є кримінальними правопорушеннями, оскільки розмір шкоди не перевищує граничний розмір шкоди з якого настає кримінальна відповідальність у цих роках.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_4 слід вважати засудженим вироком Приморського районного суду міста Одеси від 17 грудня 2021 року за скоєння 08 травня 2021 року відкритого викрадення майна на суму 127,00 гривень за ч.2 ст.186 КК України за кваліфікуючими ознаками: відкрите викрадення чужого майна ( грабіж), вчинений повторно до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Продовжити виконання вироку Приморського районного суду міста Одеси від 17 грудня 2021 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.186 КК України до 4-х років позбавлення волі. Строк відбування покарання рахувати з 24.05.2021 року. На підставі ч.5 ст.72 КК України у строк відбуття покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 , в період з 24.05.2021 по 17.12.2021 року (включно), зі розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Керуючись ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ДУ «Одеська виправна колонія №14» щодо приведення вироку у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно ОСОБА_4 задовольнити.

ОСОБА_4 вважати засудженим вироком Приморського районного суду міста Одеси від 17 грудня 2021 року за ч.2 ст.186 КК України до 4-х ( чотирьох) років позбавлення волі.

Продовжити виконання вироку Приморського районного суду міста Одеси від 17 грудня 2021 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.186 КК України до 4-х років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з 24.05.2021 року. На підставі ч.5 ст.72 КК України у строк відбуття покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 , в період з 24.05.2021 по 17.12.2021 року (включно), зі розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Малиновський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1