Справа № 278/131/25
В И Р О К

Іменем України

20 січня 2025 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000876 від 17.12.2024 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тарасівка Житомирського району Житомирської області, громадянина України, який має середню освіту, не працюючого, не одруженого, який на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, а саме:

- 30.12.2004 року Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 194 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки;

- 24.03.2005 року Житомирським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 115 КК України до 11 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків у вигляді 12 років позбавлення волі;

- 16.05.2005 року Житомирським районним судом Житомирської області за ст. 15, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання - 12 років позбавлення волі;

- 16.03.2017 року Житомирським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 15.03.2023 року з невідбутим покаранням - 1 рік 2 місяці 6 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

06.01.2025 року між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000876 від 17.12.2024 року.

З угоди вбачається, що відповідно до Указу Президента України №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжувався, востаннє - Указом Президента України № 740/2024 від 28.10.2024 з 10.11.2024 на строк - 90 діб.

Поряд з цим, мешканець с. Тарасівка Житомирського району Житомирської області ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, маючи не зняту і не погашену судимість, вчинив злочин за наступних обставин.

Так, 17.12.2024 року близько 13 години 20 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився поблизу будинку АДРЕСА_2 , де на дерев`яній лавці, що знаходиться на території вищевказаного огородженого парканом домоволодіння, побачив пакет з трьома буханками білого хліба (батона) «Нікопольський Красносільський» та двома буханками білого хліба «Орільський». У цей день, час та місці у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 у вказаний день, час та місці, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та достовірно знаючи, що в Україні введено та діє правовий режим воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, діючи умисно, через незачинену хвіртку зайшов на територію огородженого домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де підійшов до лавки та взяв до рук пакет з трьома буханками білого хліба (батона) «Красносільський», вартістю 33 гривні 05 копійок за одну одиницю, загальною вартістю 99 гривень 15 копійок, та двома буханками білого хліба «Орільський» вартістю 26 гривень 55 копійок за одну одиницю, загальною вартістю 53 гривні 10 копійок, належні ОСОБА_5 .

Однак, не встигнувши завершити вчинення кримінального правопорушення, та не маючи змоги розпорядитись отриманим майном, злочинні дії ОСОБА_4 були помічені та викриті потерпілою ОСОБА_5 , яка вибігла з будинку на територію домоволодіння та вимагала від ОСОБА_4 повернути пакет з хлібом.

В подальшому, у ОСОБА_4 , який не мав наміру повертати вказані буханки хліба, протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переріс у умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднаним із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. Продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, направлено на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, перебуваючи розпочав тікати з території домоволодіння разом із викраденим ним майном. У свою чергу потерпіла ОСОБА_5 змогла наздогнати ОСОБА_4 та намагалась відібрати у нього пакет з хлібом, під час чого ОСОБА_4 , застосовуючи фізичну силу, з метою відкритого заволодінням майном останньої, своєю ногою вибив з рук у ОСОБА_5 палицю за допомогою якої вона пересувалась, та правою рукою штовхнув її в область тулуба, внаслідок чого ОСОБА_5 впала на асфальтобетонне покриття, а ОСОБА_4 правою ногою умисно наніс два удари по правій руці ОСОБА_5 , внаслідок чого потерпіла отримала тілесні ушкодження у виді саден по зовнішньому краю правої орбіти, у ділянці носо-губного трикутника справа, на верхній губі по червоній каймі справа, слизовій верхньої губи справа, а також забою м`яких тканин верхньої третини правого передпліччя, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У подальшому ОСОБА_4 , подолавши опір потерпілої ОСОБА_5 , з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 152 гривні 25 копійок.

Своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.

Сторони угоди погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 186 КК України у виді 7 (сім) років позбавлення волі.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання. Також просив продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Потерпіла ОСОБА_5 не заперечувала щодо затвердження вказаної угоди; суду повідомила, що шкода їй відшкодована у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні також просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на призначення узгодженого виду покарання.

Щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_6 поклались на розсуд суду.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд, дослідивши угоду, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження в частині, необхідній для вирішення цього питання, дійшов такого висновку, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст. ст. 468-470, 472 КПК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженого сторонами угоди виду покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 погодився із запропонованим видом та мірою покарання.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, підтверджується зібраними у справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб та наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.

Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено ч. ч. 4-7 ст. 474 КПК України, та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених - абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме, права на судовий розгляд, під час якого прокурор, зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Обвинуваченим усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про ухвалення в даному кримінальному провадженні обвинувального вироку, яким слід затвердити угоду про визнання винуватості. Підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлено.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи, що по даному кримінальному провадженню було проведено судову експертизу, висновки яких покладено в основу обвинувачення, і органом досудового розслідування документально підтверджені процесуальні витрати в сумі 3786,40 грн на залучення експерта, суд вважає за необхідне стягнути вказані витрати із обвинуваченого ОСОБА_4 .

Запобіжний захід, застосований ухвалою слідчого Богунського районного суду м. Житомира від 19.12.2024 року до ОСОБА_4 по справі №295/18912/24 у виді тримання під вартою, слід продовжити до набрання даним вироком законної сили, але не більше ніж на 60 днів.

Арешт, накладений на речові докази по справі, на підставі ст. 174 КПК підлягає скасуванню, а речові докази - поверненню власнику (законному володільцю).

Керуючись ст. ст.314, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 06.01.2025 року, укладену між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі його захисника ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000876 від 17.12.2024 року.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді 7 (сім) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання останнього - 17.12.2024 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк призначеного за цим вироком ОСОБА_4 покарання строк його попереднього ув`язнення з 17.12.2024 року (з моменту затримання), виходячи з того, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі, до набрання вироком законної сили.

Продовжити строк дії запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою до набрання цим вироком законної сили, але не більше ніж на 60 днів, тобто до 17.03.2025 року.

До вступу вироку у законну силу утримувати обвинуваченого ОСОБА_4 в Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№8)».

Процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 3786,40 грн стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Скасувати арешт на майно, який накладено ухвалами слідчих суддів Богунського районного суду м. Житомира від 19.12.2024 року у справі №295/18874/24 та від 20.12.2024 року у справі №295/18879/24.

Речові докази:

- 5 буханок хліба, а саме: 3 (три) буханки хліба «Красносільський» пшеничний та 2 (дві) буханки хліба «Орільський» пшеничний - повернути потерпілій ОСОБА_5 ;

- чоловічі черевики коричневого кольору 42 розміру, мобільний телефон марки «Нокіа», сірники, запальничку синього кольору, іконки у кількості 4 шт., банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , кулькову ручку синього кольору - повернути обвинуваченому ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд Житомирської області. При цьому вирок може бути оскаржений лише з підстав, визначених ч. 4 ст. 394 КПК.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Захисник та потерпілий мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1