ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2667/24
Провадження №1-кс/477/17/25
УХВАЛА

про арешт майна

28 лютого 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 внесене у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000721 від 13 серпня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 191, частиною четвертою статті 185 КК України про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

08 січня 2025 року слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді в межах кримінального провадження №0000721 від 13 серпня 2024 року із клопотанням про арешт майна, яке було вилучене 04 січня 2025 року у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в ході проведення особистого обшуку особи, затриманої з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000721 від 13 серпня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 191, частиною четвертою статті 185 КК України, у якому 14 листопада 2024 року на підставі пункту 3 частини першої статті 276, частини першої статті 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

04 січня 2025 року ОСОБА_4 затриманий на підставі ухвали слідчого судді від 05 грудня 2024 року про надання дозволу на затримання з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_4 було виявлено та вилучено майно, а саме грошові кошти та мобільний телефон.

Оскільки майно, вилучене в ході проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_4 має ознаки майна, що набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення, то відповідно за приписами положень частини другою статті 96-2 КК України таке майно може підлягати спеціальній конфіскації за результатами розгляду кримінального провадження по суті, через що слідчий звернувся з даним клопотанням у якому просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно з метою забезпечення спеціальної конфіскації.

В судовому засіданні прокурор відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 повністю підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити, посилаючись на те, що вилучене у ОСОБА_4 майно та грошові кошти мають ознаки майна, набутого від вчинення кримінального правопорушення, так як останній ніде не працює, а спосіб його життя не відповідає його доходам, тому з метою забезпечення спеціальної конфіскації щодо вилученого майна наявні підстави для накладення арешту з метою запобігання його приховування чи відчуження.

Підозрюваний ОСОБА_7 , як володілець вилученого майна, в судовому засіданні по розгляду клопотання слідчого заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що вилучене майно йому не належить, а його власником є інша особа.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні також заперечувала проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на належність вилученого майна телефону та грошових коштів іншій особі, зокрема і рідному братову підозрюваного.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_4 підтвердив доводи підозрюваного та його захисника з приводу того, що вилучений телефон він придбав у листопаді 2024 року для себе та своєї дружини. Під час затримання ОСОБА_4 телефон та кошти перебували на задньому сидінні транспортного засобу та не були вилучені безпосередньо у підозрюваного і відповідно належать саме йому як власнику. Просив у задоволенні клопотання слідчого відмовити

Заслухавши думку учасників судового провадження, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, за фактом вчинення ряду діянь, пов`язаних з викраденням дизельного палива з локомотивів АТ «Українська залізниця», відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 серпня 2024 року, що підтверджується витягом з ЄРДР №0000721 від 06 листопада 2024 року.

Досудовим розслідуванням встановлений що група осіб, у складі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за попередньою змовою між собою та третіми особами, що працюють на посадах машиністів та помічників машиністів в АТ «Українська залізниця» в період часу з 03 вересня 2024 року по 07 листопада 2024 року таємно вкрали дизельне паливо з локомотивів та тепловозів АТ «Українська залізниця», чим спричинили збитків на загальну суму 300 820 (триста тисяч вісімсот двадцять) гривень.

У цьому кримінальному провадженні 14 листопада 2024 року на підставі пункту 3 частини першої статті 276, частини першої статті 278 КПК України ОСОБА_4 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України.

Постановою слідчого від 26 листопада 2024 року ОСОБА_4 був оголошено в розшук, а досудове розслідування відносно нього зупинено.

Ухвалою слідчого судді від 05 грудня 2024 року задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до протоколу затримання від 04 січня 2025 року вбачається, що ОСОБА_4 цього ж дня затриманий на підставі ухвали слідчого судді від 05 грудня 2024 року.

Відповідно до змісту протоколу затримання від 04 січня 2025 року вбачається, що під час обшуку затриманого ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено належне затриманому майно, а саме грошові кошти та мобільний телефон.

Згідно постанови про визнання речовими доказами від 06 січня 2025 року, вилучене під час обшуку затриманого ОСОБА_4 майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000721 від 13 серпня 2024 року.

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_4 ніде не працює, а спосіб його життя не відповідає його доходам, з огляду на вартість вилученого майна та суму коштів що перебували у затриманого на час його затримання, тому вказане майно може мати ознаки такого, що набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення, та відповідно до приписів положень частини другої статті 96-2 КК України таке майно може підлягати спеціальній конфіскації за результатами розгляду кримінального провадження по суті.

Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 96-2 КК, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна.

Отже, з огляду на вказані законодавчі норми, спеціальна конфіскація може бути застосована до майна засудженого якщо гроші, цінності та інше майно одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК.

Відповідно до частини четвертої статті 170 КПК, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Матеріали клопотання слідчого вказують на те, що непрацюючий ОСОБА_4 , не маючи законних джерел прибутку, керуючись корисливим мотивом і переслідуючи мету незаконного збагачення, обрав в якості джерела доходу діяльність, пов`язану із таємним викрадення майна, а саме дизельного палива з тепловозів виробничого підрозділу служби локомотивного господарства локомотивне депо «Миколаїв» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця», з подальшою їх реалізацією третім особам.

Оцінивши особисті можливості, щодо викрадення дизельного палива, можливих об`ємів викрадення, способів транспортування та збуту, ймовірності викриття його протиправної діяльності, розуміючи, що підготовка, скоєння даного злочину, а також досягнення злочинної мети можливі лише за допомогою інших осіб, кожна з яких буде виконувати лише свою конкретну функцію, ОСОБА_4 залучив до виконання злочинного умислу ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

В свою чергу ОСОБА_11 , перебуваючи на посаді машиніста в виробничому підрозділі служби локомотивного господарства локомотивне депо «Знам`янка» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця», залучив до вказаної злочинної діяльності машиністів тепловозів, а саме ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , помічника машиніста тепловоза ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , ОСОБА_24 ІНФОРМАЦІЯ_17 , які за грошову винагороду дали свою згоду на таємне викрадення дизельного палива.

Так, в період часу 03 вересня 2024 року по 07 листопада 2024 року вищевказані особи таємно викрали шляхом зливання із паливної системи тепловозів виробничого підрозділу служби локомотивного господарства локомотивне депо «Миколаїв» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» дизельного палива в заздалегідь заготовлені пластикові ємкості, та в подальшому розпорядилися викраденим майном, яке належить АТ «Українська залізниця» на власний розсуд, спричинивши збитки АТ «Українська залізниця» на загальну суму 300 820 (тридцять тисяч вісімсот двадцять) гривень.

Указані вище обставини вчинення кримінального правопорушення вказують на те, що підозрюваний ОСОБА_4 міг набути у власність мобільний телефон вартістю понад 60 тис. грн. від здійснення протиправної діяльності, пов`язаної із викраденням дизельного палива з локомотивів АТ «Українська залізниця».

Доводи підозрюваного та його захисника щодо належності вилученого мобільного телефону братові підозрюваного слідчим суддею сприймаються критично з огляду на те, що під час судового засідання ОСОБА_4 , даючи показання у якості свідка не міг надати пояснення щодо наявності на телефоні логічного захисту, походження інформації, наявності на ньому відомостей про зв`язок з дружиною підозрюваного, тощо.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя відхиляє відповідні заперечення сторони захисту і погоджується з твердженням сторони обвинувачення, що є достатні підстави вважати, що вказані грошові кошти, а також мобільний телефон є такими, що набуті кримінально протиправним шляхом, і тому, відповідно до статті 98 КПК вони є речовими доказами в кримінальному провадженні та на підставі пункту 1 частини першої статті 96-2 КК до них може бути застосована спеціальна конфіскація.

Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 170 КПК завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (пункт 1 - 3 частини другої статті 170 КПК).

Врахувавши дійсні обставини, з урахуванням того, що вилучені в ході обшуку грошові кошти та мобільний телефон визнані речовими доказами, а під час розгляду кримінального провадження по суті може бути застосована спеціальна конфіскація, накладення на них арешту є обґрунтованим та запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, в тому числі пошкодженню, знищенню або втраті майна.

На підставі викладеного, керуючись статтями 167, 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

З метою забезпечення спеціальної конфіскації, накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на:

мобільний телефон «iPhone 16 Pro Max» ( НОМЕР_1 ) з сім картою НОМЕР_2 ;

грошові кошти у сумі 12220 гривень, яке було вилучене 04 січня 2025 року в ході проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із встановленням заборони будь-яким особам користуватися та розпоряджатися цим майном.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_25