ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1603/25 Справа № 205/2039/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Західної окружної прокуратури м.Дніпра ОСОБА_9 на ухвалу Ленінського райсуду м.Дніпропетровська від 14 березня 2025 року про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання,

встановила:

Ухвалою Ленінського райсуду м.Дніпропетровська від 14 березня 2025 року умовно-достроково звільнено засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання.

В обґрунтування такого висновку суд послався на те, що засуджений ОСОБА_7 , відбуваючи покарання в ДУ «ДВК № 89», зарекомендував себе з позитивної сторони, має вісім заохочень за примірну поведінку та сумлінне ставлення до корисної праці, стягнення відсутні, відбув 3/4 строку призначеного судом покарання, соціально-корисні зв`язки добрі, станом на 14.03.2025 року його не відбута частина покарання складає 11 місяців 11 днів, вину у скоєному злочині визнає, усвідомлює повністю та розкаюється у вчиненому, а тому є підстави вважати, що засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення та до нього можливо застосувати умовно-дострокове звільнення.

У поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 , не погоджуючись із судовою ухвалою, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання захисника про звільнення умовно-дострокового від відбування покарння ОСОБА_7 .

Посилається на те, що судом не приділено увагу тому, що засуджений не працевлаштований, не з`ясовано залучення засудженого до інших суспільно-корисних видів праці тощо, не надано оцінки тому факту, що засуджений вже неодноразово звільнявся умовно-достроково, але знову вчинив умисні злочини.

Зазначає, що судом жодним чином не з`ясовано у засудженого додержання останнім вимог режиму, праці та навчання, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити; думку засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційних вимог прокруора та просили залишити рішення суду без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Обґрунтованим є судове рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для кримінального провадження, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються дослідженими доказами, дослідженими в судовому засіданні. Обґрунтованість судового рішення полягає у правильності встановлення фактичних обставин справи та правильній оцінці доказів.

Обґрунтованим судове рішення слід вважати, якщо: 1) суд повністю встановив обставини, що мають значення для кримінального провадження; 2) ці обставини доказані; 3) висновок суду відповідає викладеним у рішенні обставинам кримінального провадження.

Дані вимоги судом першої інстанції щодо засудженого ОСОБА_7 місцевим судом виконано.

Як вбачається з п.2 ч.1 ст.537 КПК України щодо питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України щодо порядку вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку, питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органом або установи виконання покарань, а також інших осіб, установи або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за, в тому числі умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Зі змісту вказаної норми випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов: відбування покарання у виді позбавлення волі, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації злочину за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання, наявності попередніх судимостей.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року №2 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці - участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, ощадливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

При розгляді матеріалів справи суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що є підстави вважати, що засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення та до нього можливо застосувати умовно-дострокове звільнення

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком від 26.03.2020 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 309 ч.2, 70 ч.4 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.06.2024 року замінена невідбута частина основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме-обмеження волі строком на 1 рік 8 місяців 19 днів. В строк відбування покарання у виді обмеження волі зараховано час слідування до виправного центру по день прибуття до виправного центру із розрахунку 1 день позбавлення волі за 2 дні обмеження волі згідно ст. 72 ч.1 п.1 «б» КК України. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17.09.2024 року ухвала Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.06.2024 року - залишена без змін.

Такж, відповідно до характеристики, наданої засудженому встановлено, що засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 27.02.2020 року. Під час утримання в ДУВП (№4) заохочень не мав, стягнень не мав.

З 08.07.2020 року відбував покарання в державній установі «П?ятихатська виправна колонія (№122)», заохочень не мав, стягнень не мав.

З 22.03.2021 року відбуває покарання у Державній установі «Дніпровська виправна колонія (№89)». Характеризується добре, приймав активну участь у роботах з благоустрою установи, до суспільно-корисної праці ставився добре, режим відбування покарання не порушував ДО дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень не має. За зразкову поведінку та сумлінне ставлення до суспільно-корисної праці мав 7 (сім) заохочень правами начальника установи.

З 04.10.2024 року відбуває покарання в державній установі «Дніпровська виправна колонія (№89)» дільниця обмеження волі, приймає активну участь у роботах з благоустрою установи, до суспільно-корисної праці ставиться добре, режим відбування покарання не порушує, має 1 (одне) заохочення правами начальника установи. Стягнень не має на заходи виховного характеру реагує завжди своєчасно. Серед засуджених не конфліктний. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, на критику у свою адресу реагує адекватно. У відношенні до представників адміністрації проявляє тактовність та дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин, в індивідуальних бесідах відвертий. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться добре. Самостійно виконує роботи із самообслуговування, має достатньо навичок для їх самостійного виконання. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідно до ст. 110-113 КВК України підтримує зв`язки з рідними шляхом побачень та телефонних розмов, які позитивно на нього впливають. Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу за темою: «Правова просвіта». Заняття за даною програмою відвідує. Відповідно до ст. 126 КВК України проявляє ініціативу щодо підвищення наявного загальноосвітнього рівня. Відповідно до ст. 127 КВК України бере участь у роботі самодіяльної організації «санітарно- побутові секції відділень СПС», виявляє соціально корисну активність. Заходи виховного впливу відвідує, процес виправлення засудженого: програми ДВВ відвідує, в самодіяльних організаціях приймає активну участь, індивідуальний план виховної роботи виконує на 90 відсотків.

На думку колегії суддів, враховуючи вищенаведені обставини, хоча умовно-дострокове звільнення є актом заохочення і застосовується тільки до тих засуджених, які сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і таке звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду, оцінюючи поведінку засудженого та відношення його до праці під час відбування покарання в місцях позбавлення волі, місцевий суд з огляду на діюче законодавство дійшов до мотивованого висновку про необхідність звільнення засудженого ОСОБА_7 від призначеного покарання умовно-достроково.

Доводи, на які прокурор посилався в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки аналіз матеріалів даного судового провадження, дозволяють дійти висновку, що у поведінці засудженого ОСОБА_7 дійсно мають місце позитивні тенденції, які у своїй сукупності доводять, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, що свідчать про наявність достатніх підстав для його звільнення умовно-достроково від відбування покарання.

Тому, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції про задоволення клопотання захисника ОСОБА_8 , в інтересах засудженого ОСОБА_7 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , є обґрунтованою і вмотивованою, оскільки викладені в ній висновки відповідають фактичним обставинам провадження як такі, що підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, і її слід залишити без змін.

Порушень вимог кримінально-процесуального законодавства, які б слугували підставою для скасування ухвали районного суду, при апеляційному перегляді не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 та 418, 419 КПК, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Західної окружної прокуратури м.Дніпра ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського райсуду м.Дніпропетровська від 14 березня 2025 року про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4