Справа № 932/9736/24
Провадження № 1-кп/932/634/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0001161 від 13.09.2024, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , підтримавши обґрунтування, правові підстави та ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що зазначені у раніше поданому клопотанні про продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 .

Прокурор зазначила, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованими, доведеними, такими, що продовжують існувати та не зменшилися, а також необхідними для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у зв`язку із тим, що обвинувачений спроможний:

1) переховуватися від суду, оскільки під час проведення досудового розслідування встановлено, що на підставі достатніх вагомих доказів, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні тяжкого злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, у зв`язку із чим, останній розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, може переховуватись від суду з метою уникнення понесення покарання (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України);

2) незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Зазначений ризик, підтверджується тим, що ОСОБА_5 після набуття статусу обвинуваченого у кримінальному провадженні, мав можливість на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, а тому останньому стали відомі данні (адреса місця мешкання, номери мобільних телефонів) свідків у вказаному кримінальному провадженні. Тим самим обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи на волі, під загрозою тяжкості покарання, маючі всі необхідні засоби та можливості може скористатися відсутністю постійного контролю за його діями та вчинити тиск на свідків, або вчиняти інші дії направлені на приховування своєї злочинної діяльності, а тому обвинувачений може намагатись вплинути на них, тобто змусити надати неправдиві показання або перешкоджатиме явці свідків до суду з метою уникнення відповідальності за свої дії (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України);

3) вчинити інше кримінальне правопорушення. Під час проведення досудового розслідування встановлено, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне провадження, оскільки ОСОБА_5 , вчинив тяжке кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, намагався приховати вказаний злочин, окрім того, останній офіційно не працевлаштований, тобто не має постійного заробітку, та залишаючись на свободі, може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, в якості способу заробітку, та формування таким чином засобів для існування. Враховуючи вищевикладене, є достатні підстави вважати, що перебуваючи на свободі, обвинувачений може вчинити інші аналогічні злочини, а тому існує необхідність запобігання ризику вчиняти інші кримінальні правопорушення (п. 5 ч.1 ст.177 КПК України).

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання із зазначених вище підстав та просила його задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , просила суд задовольнити клопотання прокурора частково, а саме змінити обвинуваченому запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на нічний домашній арешт. При обґрунтуванні своєї позиції захисник ОСОБА_4 посилалась на бажання обвинуваченого працевлаштуватись, оскільки запобіжний захід у вигляді домашнього арешту позбавив останнього такої можливості.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника ОСОБА_4 та просив його задовольнити.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи та клопотання прокурора, дійшов висновку, що клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, підлягає задоволенню, з таких підстав.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2024 року було продовжено раніше обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 до 24 лютого 2025 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, перелік яких, зокрема зазначений у ч. 1 ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, приписи якої є імперативними та передбачають лише покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, без урахування додаткового покарання. Враховуючи, що при вказаній санкції статті стороною обвинувачення ініційовано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, яке раніше було задоволено, за таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, недоведеність існування підстав для обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та відсутність будь-яких обґрунтувань того, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого є безпідставними.

Також суд вважає, що аргумент сторони захисту та її посилання на бажання та намір обвинуваченого ОСОБА_5 працевлаштуватись, не може бути безумовною підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки це не спростовує висновку про те, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, продовжити вчиняти кримінальне правопорушення у якому обвинувачується або вчинити інше кримінальне правопорушення. Разом з цим, суд звертає увагу сторони захисту, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на сьогоднішній день довів свою дієвість, оскільки належним чином забезпечує процесуальну поведінку обвинуваченого.

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи обвинувачений наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Вирішуючи питання продовження строку подальшого тримання особи під домашнім арештом, суд має встановити продовження існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки такої особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу або відміни запобіжного заходу взагалі.

Під час розгляду цього клопотання, суд дійшов висновку, що встановленні при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченого ризики не зменшились, продовжують існувати, та у судовому засіданні прокурором доведено наявність обставин, які виправдовують подальше застосування такого запобіжного заходу.

Кримінальне правопорушення, за яким обвинувачується ОСОБА_5 , згідно зі ст. 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, що загрожує обвинуваченому, за умови доведеності його вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, позбавленням волі на строк від шести до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони викладені в обвинувальному акті, дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений з метою уникнення покарання, може здійснювати вплив на свідків, які на сьогодні не допитані судом, а також збільшує ймовірність ризику переховування обвинуваченого від суду. Відсутність постійного офіційного місця заробітку, в свою чергу, збільшує ймовірність ризику продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому ОСОБА_5 обвинувачується або вчинити інше.

Доводи сторони захисту щодо необхідності зміни запобіжного заходу, суд вважає непереконливими і необґрунтованими, оскільки стороною захисту не доведено належними та допустимими доказами зміни всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, зменшення або зникнення ризиків, які обумовлювали обрання запобіжного заходу .

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на цьому етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Відтак, обвинуваченому ОСОБА_5 слід продовжити запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст. 181, 194, 331, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту задовольнити.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 , у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло за виключенням випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та у разі виникнення надзвичайних ситуацій у зв`язку із російською агресією проти України, які б унеможливили безпечне для життя та здоров`я перебування обвинуваченого у житлі (дії сигналу «Повітряна тривога»), для можливості пройти до найближчого укриття, продовжити строком на 60 днів, тобто до 20 квітня 2025 року включно, за адресою реєстрації та фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 .

Продовжити строк дії покладених на ОСОБА_5 обов`язків в межах строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту:

-за викликом прибувати до суду в провадженні якого перебуває справа;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу прокурора або суду;

-повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватись від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , про зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, роз`яснити обвинуваченому, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Зобов`язати відділення поліції за місцем реєстрації та фактичного місця проживання обвинуваченого ОСОБА_5 (адреса постійного реєстрації та фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 ) поставити його на облік та забезпечити щоденний контроль за виконанням ним ухвали суду в межах строку дії запобіжного заходу, тобто до 20 квітня 2025 року включно.

Виконання та контроль за виконанням ухвали суду покласти на прокурорів, які входять до групи прокурорів Центральної окружної прокуратури міста Дніпра в межах кримінального провадження.

Визначити строк дії ухвали до 20 квітня 2025 року включно.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1