МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"02" квітня 2025 р. Справа № 370/873/25

Провадження № 1-кс/370/106/25

Слідчий суддя Макарівського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , заінтересованої особи ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт. Макарів Київської області клопотання прокурора Макарівського відділу Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000080 від 30.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України, -

в с т а н о в и в:

Прокурор Макарівського відділу Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді Макарівського районного суду Київської області із клопотанням про накладення арешту на майно, в кримінальному провадженні №0000080 від 30.03.2025, а саме на автомобіль «ЗИЛ 4316», 1984 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , з бочкою асенізатором, які вилучені в ході огляду місця події 29.03.2025, власником якого є ОСОБА_4 , заборонивши відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

В обґрунтування клопотання суб`єкт звернення вказав, що У провадженні СП ВП №3 Бучанського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000080 від 30.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 239 КК України в якому прокурорами Макарівського відділу Києво-Святошинської окружної прокуратури здійснюється процесуальне керівництво.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.03.2025 року до ЧЧ відділення поліції № 3 Бучанського РУП ГУНП в Київській області по лінії "102" надійшло повідомлення про те, що 29.03.2025 на земельній ділянці з кадастровим номером :02:001:0081 розташованій в межах с. Калинівка Бучанського району Київської області, встановлено факт забруднення земель, внаслідок злиття каналізаційних стоків.

Вказане вище повідомлення зареєстровано до Журналу єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події відділення поліції № 3 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області за № 2676 від 29.03.2025.

Реагуючи на вищевказане повідомлення, слідчо-оперативною групою Бучанського РУП ГУНП в Київській області 29.03.2025 в період часу 10 години 20 хвилин по 11 годину 00 хвилин проведено огляд місця події земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0081, яка розташована в адміністративних межах с. Калинівка Бучанського району Київської області, де було виявлено автомобіль «ЗИЛ 4316», 1984 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , з бочкою асенізатором, під якою на ґрунті було виявлено пляму речовини темного кольору загальним розміром 37х28 см, з якої було відібрано зразок ґрунту, який поміщено до паперового конверту на якому наявний пояснювальний напис та підписи учасників слідчої дії.

30.03.2025 року постановою слідчого автомобіль «ЗИЛ 4316», 1984 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , з бочкою асенізатором, який вилучено та направлено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, та відібраний зразок ґрунту, який поміщено до паперового конверту на якому наявний пояснювальний напис та підписи учасників слідчої дії, було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000080 від 30.03.2025 року.

З викладеного вбачається, що майно, вилучене під час огляду місця події 29.03.2025 року, є матеріальними об`єктами даного кримінального правопорушення та містять відомості, які можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому у відповідності до ст. 98 КПК України вони є речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи положення ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені під час огляду місця події автомобіль «ЗИЛ 4316», 1984 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , з бочкою асенізатором та зразок ґрунту, який поміщено до паперового конверту на якому наявний пояснювальний напис та підписи учасників слідчої дії, відносяться до тимчасово вилученого майна.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля «ЗИЛ 4316», 1984 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , є ОСОБА_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .

Необхідність в арешті вказаного майна прокурором обґрунтована забезпеченням кримінального провадження, а саме: збереження речових доказів, оскільки за результатами досудового розслідування необхідно буде вирішити їх подальшу долю; з метою забезпечення спеціальної конфіскації.

В судовому засіданні прокурор підтримала вимоги клопотання з викладених у ньому підстав, просила їх задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_4 заперечував проти накладення арешту, пояснив, що автомобіль використовує у власній господарській діяльності, вказував на відсутність порушень з його боку.

Розглянувши клопотання, дослідивши матеріали, додані до нього, слідчий суддя керується наступним.

Пункт 1 ч. 2 статті 167 КПК України передбачає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та або зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Підставою для накладення арешту на майно слідчий зазначає, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, з метою забезпечення збереження зазначених в клопотанні об`єктів, як речових доказів та можливої спеціальної конфіскації.

Слідчим суддею встановлено, що 30.03.2025 року постановою слідчого автомобіль «ЗИЛ 4316», 1984 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , з бочкою асенізатором, який вилучено та направлено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, та відібраний зразок ґрунту, який поміщено до паперового конверту на якому наявний пояснювальний напис та підписи учасників слідчої дії, було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000080 від 30.03.2025 року.

Враховуючи викладене, вилучений автомобіль є речовим доказом по кримінальному провадженню, тому безумовно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Слідчому судді надано належні достатні докази наявності підстав для накладення арешту на вказане у клопотанні майно, яке відповідає вимогам ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що у даному випадку наявні зазначені прокурором підстави накладення арешту на вказане майно, та наявність яких не спростовано заінтересованою особою, однак клопотання підлягає задоволенню частково.

Так, слідчий суддя враховує, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля «ЗИЛ 4316», 1984 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , є ОСОБА_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 та здійснює господарську діяльність на належному йому транспортному засобі за домовленістю з іншими особами.

Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Слідчий суддя, в даному випадку, з урахуванням необхідності збереження даного автомобіля як речового доказу, вважає наявними підстави для накладення арешту на транспортний засіб, однак з найменш обтяжливим способом арешту майна, а саме шляхом заборони його відчуження з передачею транспортного засобу на відповідальне зберігання його власнику.

При цьому, слідчий суддя роз`яснює, що згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись вимогами ст. 170, 172-173, 309, 532 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в :

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль «ЗИЛ 4316», 1984 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , з бочкою асенізатором, які вилучені в ході огляду місця події 29.03.2025, власником якого є ОСОБА_4 , заборонивши його відчуження, а транспортний засіб повернути власнику на відповідальне зберігання та користування.

В іншій частині клопотання відмовити

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Повний текст ухвали складено та оголошено 03.04.2025 о 12.00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1