Справа №667/1415/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2024 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника відділу № 27 філії державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях щодо вирішення питання про звільнення від призначеного покарання на підставі Закону України від 18.07.2024 №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 18.10.2017 року вироком Херсонського міського суду Херсонської області за ч.3 ст.185 КК України, -

встановив:

До Херсонського міського суду Херсонської області надійшло подання, яким орган пробації, враховуючи норми Закону України від 18.07.2024 №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» просить вирішити питання про звільнення від призначеного покарання засудженого ОСОБА_4 .

Подання мотивоване тим, що 18.10.2017 року вироком Херсонського міського суду Херсонської області, який перебуває на виконанні в органі пробації, ОСОБА_4 було засуджено за ч.3 ст.185 КК України. Разом з цим 09.08.2024 набрав чинності Закон, яким внесено зміни до ст. 51 КУпАП, відповідно до якої дрібним викраденням чужого майна вважається за умови заподіяння матеріальної шкоди у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. За змістом вироку ОСОБА_4 18.12.2015 було заподіяно потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 850 гривень; 14.01.2016 заподіяно шкоду потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 2634,50 гривень. Вищезазначений вирок набув законної сили 18.11.2017, про що свідчить розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили.

Прокурор не заперечував проти задоволення подання Органу пробації в частині першого епізоду за вироком суду та заперечував щодо задоволення подання в частині другого епізоду вироку суду, оскільки він декриміналізації не підлягає.

Представник органу пробації надала суду заяву, в якій просить здійснювати судове провадження за їх відсутності. Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про день, час місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв та клопотань не подавав.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

З огляду на викладене суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд за відсутності представника Органу пробації та ОСОБА_4 .

Заслухавши прокурора, дослідивши подання та додані до нього матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 18.10.2017 року ОСОБА_4 було засуджено за ч.3 ст.185 КК України, призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України останнього звільнено від відбування покарання з випробуванням з визначенням іспитового строку тривалістю 2 роки із покладенням на засудженого обов`язків, визначених ст.76 КК України. За змістом вироку суду вбачається, що своїми діями ОСОБА_4 18.12.2015 було заподіяно потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 850 гривень; 14.01.2016 заподіяно шкоду потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 2634,50 гривень.

09.08.2024 року набув чинності Закон України 18.07.2024 №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон №3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме: 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого цьому розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Згідно п.п.169.1.1 статті 169 Податкового кодексу, податкова соціальна пільга (для кваліфікації правопорушення), дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» сума прожиткового мінімуму для працездатної особи з 1 вересня 2015 року становить 1378 гривень, тобто 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи становить - 689 гривень, та відповідно 2 неоподатковуваних мінімумів складають 1378 гривень.

Оскільки згідно вироку суду вартість майна, яким ОСОБА_4 заволодів 18.12.2015 шляхом крадіжки становить 850,00 гривень, тобто не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у 2015 році (1378,00 грн.), тому ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону №3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

В своїй постанові № 278/1566/21 від 07 жовтня 2024 року ОП ККС Верховного Суду виснувала, що Закон № 3886?IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Передбачені частиною першою статті 5 КК України підстави для закриття кримінальної справи не пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, що свідчать про відсутність в діянні особи складу злочину, а пов`язані зі змінами законодавства про кримінальну відповідальність (постанова Верховного Суду від 09.09.2019 у справі № 591/6379/16-ц).

Крім того, згідно ч.2 ст. 74 КПК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Пункт 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачають, що під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 ст. 74 КК України.

У зв`язку із тим, що ОСОБА_7 засуджено за діяння, караність якого Законом №3886-IX усунена та з метою дотримання передбаченого ст.58 Конституції України і ст.5 КК України принципу зворотної дії закону в часі, суд вважає подання в частині епізоду, який мав місце 18.12.2015 таким, що підлягає задоволенню.

Разом з тим, згідно із абз. 2 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про злочини проти власності" від 6 листопада 2009 року № 10 сформульовано таке правило кваліфікації: крадіжка, грабіж або розбій, поєднані з незаконним проникненням до житла, іншого приміщення чи сховища, кваліфікуються відповідно за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК. Додатково за ст. 162 КК такі дії кваліфікувати непотрібно. Водночас, якщо незаконне проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища поєднане зі вчиненням крадіжки, кримінальну відповідальність за яку з огляду на вартість викраденого законом не передбачено, вчинене належить кваліфікувати за ст. 162 "Порушення недоторканності житла" КК. Враховуючи вищевикладене діяння засудженого по цих епізодах слід кваліфікувати за ч.1 ст.162 КК України.

Таким чином, ОСОБА_4 слід вважати засудженим вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 18.10.2017 за епізодом від 18.12.2015 за ч.1 ст.162 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне проникнення до іншого приміщення.

Вирішуючи питання щодо приведення вироку Херсонського міського суду Херсонської області від 18.10.2017 у відповідність з вищезазначеними змінами до КУпАП, та враховуючи, що епізод протиправних дій, вчинених ОСОБА_4 , що мав місце 14.01.2016 залишився кримінально-караним, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Єдиною підставою для здійснення кримінально-правової кваліфікації дій особи за кваліфікуючою ознакою «повторно» без постановлення обвинувального вироку суду стосовно цієї особи за першим епізодом, який дає підстави для кваліфікації ознаки «повторно», є розгляд першого і наступних однорідних або тотожних злочинів у одному кримінальному провадженні.

Таким чином, у ситуації, коли в одному кримінальному провадженні розглядається два і більше епізоди вчинення тотожних чи однорідних злочинів, для повторності злочинів не має значення, була чи не була особа засуджена за раніше вчинений злочин. Проте у випадку розгляду різних кримінальних проваджень стосовно однієї особи, така обставина має значення, а тому повторність має місце лише у разі постановлення щодо особи обвинувального вироку за тотожний чи однорідний злочині в іншому кримінальному провадженні (постанова ОП ККС Верховного Суду від 14.09.2020 справа №591/4366/18).

Дії ОСОБА_4 за епізодом від 14.01.2016 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням такої кваліфікуючої ознаки як повторність, тоді як за епізодом, який фактично і був передумовою для відповідної кваліфікації, ОСОБА_4 кримінальній відповідальності не підлягає, що свідчить про необхідність виключення відповідної ознаки протиправних дій ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст.3, 5, 74, 185 КК України, ст.ст.537-539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника сектору № 34 філії державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях задовольнити частково.

Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 18.10.2017 у справі №677/1415/16-к відносно ОСОБА_4 привести у відповідність до Закону України 18.07.2024 №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

ОСОБА_4 вважати засудженим вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 18.10.2023 за епізодом від 18.12.2015 за ч.1 ст.162 КК України до покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі; за епізодом від 14.01.2016 - за ч. 3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1 ст.70 за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України (в редакції Закону України № 1254-VІ від 14.04.2009) зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції (уповноваженого органу з питань пробації), повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію (уповноважений орган з питань пробації) про зміну місця проживання, роботи або навчання, з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції (уповноваженого органу з питань пробації).

Роз`яснити засудженому, що від покарання або його частини, що їх особа законно відбула на підставі вищевказаного вироку суду до декриміналізації злочину, він не може бути звільнений, а понесені особою правообмеження у цьому разі не підлягають відшкодуванню чи компенсації.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_1