Провадження № 1-кс/947/5196/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 погоджене з прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000143 від 20.01.2024 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ананьїв, Одеської області, громадянина України, одруженого, 2 неповнолітних дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.246, ч. 4 ст. 246 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І. Суть клопотання

11 квітня 2025 року до Київського районного суду м. Одеса надійшло зазначене клопотання, у якому слідчий просив продовжити строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000143 від 20.01.2024 року відносно до підозрюваного ОСОБА_4 ..

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000143 від 20.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.246, ч. 4 ст. 246 КК України.

25.12.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.246, ч. 4 ст. 246 КК України.

27.12.2024 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 лютого 2025 року, із можливістю внесення застави.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_7 від 17.02.2024 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 строком до 17.04.2025 року.

14.04.2025 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження №0000143 від 20.01.2024 року до 6 місяців.

Прокурор зазначив, що на цей час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 що, на його думку, обумовлює необхідність продовження строку дії зазначеного запобіжного заходу.

ІІ. Позиція учасників судового засідання

2.1. Прокурор підтримав клопотання з наведених у ньому мотивів.

2.2. Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 подала до суду письмові заперечення проти задоволення клопотання та послалася на перебування підозрюваного у шлюбі, наявність малолітньої дитини, наявність тяжких невиліковних хворіб, відсутність процесуальних ризиків, а тому відсутність підстав для задоволення клопотання. За твердженням захисника, запобіжний захід, що не пов`язаний із триманням під вартою здатний забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 .

2.3. Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

ІІІ. Мотиви слідчого судді

3.1. Дослідивши клопотання, надані прокурором матеріали, заслухавши думку учасників, висловлену у судовому засіданні, слідчий суддя дійшов таких висновків.

3.2. Норми кримінального процесуального закону, якими керується слідчий суддя

Відповідно до ст. 131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких віднесені, зокрема і запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

3.3. Обставини, встановлені слідчим суддею

25.12.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.246, ч. 4 ст. 246 КК України.

27.12.2024 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 лютого 2025року, із можливістю внесення застави.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_7 від 17.02.2024 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 строком до 17.04.2025 року.

14.04.2025 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження №0000143 від 20.01.2024 року до 6 місяців.

3.4. Оцінка обґрунтованості підозри

Зміст повідомлення про підозру

25.12.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.246, ч. 4 ст. 246 КК України.

Згідно з повідомленням про підозру кримінальні правопорушення були вчинені за таких обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до ст. 50 Конституції України, кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Статтею 66 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Згідно зі ст. 1 Лісового кодексу України, ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Відповідно до ст. 4 Лісового кодексу України до лісового фонду України належать усі ліси на території України незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, у тому числі лісові ділянки, захисні насадження лінійного типу площею не менше 0,1 гектара, інші лісовкриті землі.

До лісового фонду України не належать:

- зелені насадження в межах населених пунктів (парки, сади, сквери, бульвари тощо), які не віднесені в установленому порядку до лісів;

- окремі дерева і групи дерев, чагарники на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках;

- самозалісені ділянки у межах населених пунктів з деревами, середній вік яких менше 30 років, та самозалісені ділянки в межах охоронних зон об`єктів енергетики, магістральних теплових мереж, магістральних трубопроводів та інших лінійних об`єктів інфраструктури;

- лісові насадження у межах земельних ділянок шириною 30-50 метрів уздовж лінії державного кордону України на суші, по берегу української частини прикордонної річки, озера або іншої водойми, переданих у постійне користування військовим частинам Державної прикордонної служби України для будівництва, облаштування та утримання інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій.

Статтею 19 Лісового кодексу України передбачено, що постійні лісокористувачі зобов`язані дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення.

Статтею 86 Лісового кодексу України встановлено, що організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб. Власники лісів і постійні лісокористувачі зобов`язані розробляти та проводити в установлений строк комплекс протипожежних та інших заходів, спрямованих на збереження, охорону та захист лісів.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 105 Лісового кодексу України передбачено, що відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 67, ч. 1 ст. 69 Лісового кодексу України, заготівля деревини може здійснюватися у порядку спеціального використання лісових ресурсів; спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно.

Згідно з п.п. 2, 3 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 761 від 23.05.2007, лісорубний або лісовий квиток є основним документом, на підставі якого: здійснюється спеціальне використання лісових ресурсів; ведеться облік дозволених до відпуску запасів деревини та інших продуктів лісу, встановлюються строки здійснення лісових користувань та вивезення заготовленої продукції, строки і способи очищення лісосік від порубкових решток, а також облік природного поновлення лісу, що підлягає збереженню; ведеться облік плати, нарахованої за використання лісових ресурсів; лісорубний квиток видається органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, територіальними органами Держлісагентства на заготівлю деревини під час проведення рубок головного користування на підставі затвердженої в установленому порядку розрахункової лісосіки; видача лісорубного та лісового квитків здійснюється відповідно до Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 10.12.2004 № 17 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля», кримінальна відповідальність за незаконну порубку лісу (ст. 246 КК України) настає у випадках, коли остання здійснювалася з порушенням нормативних актів, які регулюють порядок порубки дерев і чагарників, у лісах, захисних та інших лісових насадженнях (якщо при цьому заподіяно істотну шкоду), або в заповідниках чи на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах.

Зокрема, визнається незаконною порубка дерев і чагарників, вчинена: без відповідного дозволу; за дозволом, виданим із порушенням чинного законодавства; до початку чи після закінчення установлених у дозволі строків; не на призначених ділянках чи понад установлену кількість; не тих порід дерев, які визначені в дозволі; порід, вирубку яких заборонено.

Відповідно до п. «з» ч. 2 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25.06.1991 № 1264-XII, відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні у самовільному спеціальному використанні природних ресурсів.

В послідуючому продовжуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 маючи прямий умисел на незаконну порубку дерев у лісах, переслідуючи корисливий мотив, перебуваючи на лісовій ділянці яка розташована поблизу с. Жеробково, Ананьївської отг, Подільського району в Одеській області за географічними координатами 47.845753,29.856174, визначили предметом свого злочинного посягання дерева породи «дуб» та «черешня», а також дерева інших твердолистяних порід.

Надалі, 30.10.2024 (точний час слідством не встановлено) ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 за вказівкою ОСОБА_4 , прибувши на вказану лісову ділянку, з порушенням Порядку використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 № 761(зі змінами), ст. 69 Лісового кодексу України, не маючи лісорубного квитка, тим самим не маючи дійсного або уявного права на порубку дерев, використовуючи заздалегідь заготовлені бензопили, ручні пили та іншій інвентар, здійснили незаконну порубку 20 сироростучих дерева, відокремивши стовбури дерев від їх коріння, а саме:

дуб сироростучий діаметром у корі біля шийки кореня 45х47 см;

дуб сироростучий діаметром у корі біля шийки кореня 45х53 см;

дуб сироростучий діаметром у корі біля шийки кореня 55х54 см;

дуб сироростучий діаметром у корі біля шийки кореня 42х42 см;

акація біла сироростуча діаметром у корі біля шийки кореня 12х12 см;

дуб сироростучий діаметром у корі біля шийки кореня 55х46 см;

дуб сироростучий діаметром у корі біля шийки кореня 38х38 см;

черешня сироростуча діаметром у корі біля шийки кореня 44х38 см;

дуб сироростучий діаметром у корі біля шийки кореня 57х62 см;

дуб сироростучий діаметром у корі біля шийки кореня 46х40 см;

дуб сироростучий діаметром у корі біля шийки кореня 48х43 см;

дуб сироростучий діаметром у корі біля шийки кореня 45х39 см;

дуб сироростучий діаметром у корі біля шийки кореня 38х38 см;

дуб сироростучий діаметром у корі біля шийки кореня 52х52 см;

дуб сироростучий діаметром у корі біля шийки кореня 49х42 см;

дуб сироростучий діаметром у корі біля шийки кореня 47х44 см;

дуб сироростучий діаметром у корі біля шийки кореня 45х38 см;

дуб сироростучий діаметром у корі біля шийки кореня 51х48 см;

дуб сироростучий діаметром у корі біля шийки кореня 33х34 см;

дуб сироростучий діаметром у корі біля шийки кореня 65х54 см,

чим спричинили навколишньому природному середовищу збитки у розмірі 359 121 грн 60 коп.

В цей же день, приблизно о 17 го. 17 хв. ОСОБА_4 разом із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , перебуваючи на тій же ділянці лісу, завантажили незаконно порубані дерева до транспортного засобу марки «ГАЗ 2752» із державним номерним знаком НОМЕР_1 та здійснили перевезення за адресою: Одеська область, Подільський район, м. Ананьїв, вул. Єврейська, буд. 29, де здійснили розвантаження вищезазначеної деревини.

Надалі, 31.10.2024 за вказівкою ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , на транспортному засобі марки ГАЗ3110» із державним номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 приїхали на вищезгадану ділянку лісу (за географічними координатами 47.845753,29.856174), де завантажили 2 складометри незаконно порубаної деревини та здійснили її перевезення за адресою: Одеська область, Подільський район, м. Ананьїв, вул. Грушевського 17, де розвантажили її по прибуттю.

Після чого, останні повернулись на вищезазначену ділянку лісу де завантажили ще 2 складометри незаконно порубаної деревини, яку перевезли за адресою: Одеська область, Подільський район, м. Ананьїв, вул. Грушевського 17, розвантажили її по прибуттю, та здійснили збут усього 4 складометрів незаконно порубаної деревини, отримавши від ОСОБА_12 грошові кошті у розмірі 6 000 гривень.

Зазначеними незаконними діями ОСОБА_4 , ОСОБА_10 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 на лісовій ділянці поблизу с. Жеробково, Подільського району Одеської області за географічними координатами 47.845753,29.856174, заподіяно навколишньому природньому середовищу шкоду в розмірі 359 121 грн 60 коп., що у шістдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто є тяжкими наслідками.

Далі, продовжуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , маючи прямий умисел на незаконну порубку дерев у лісах, переслідуючи корисливий мотив, перебуваючи на лісовій ділянці яка розташована поблизу с. Жеробково, Ананьївської отг, Подільського району в Одеській області за географічними координатами 47.824025, 29.919446, визначили предметом свого злочинного посягання дерева породи «дуб».

Надалі, у період часу з 23.12.2024 по 24.12.2024 (точний час наразі слідством не встановлено) ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за вказівкою ОСОБА_4 , прибувши на вказану лісову ділянку, з порушенням Порядку використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 № 761(зі змінами), ст. 69 Лісового кодексу України, не маючи лісорубного квитка, тим самим не маючи дійсного або уявного права на порубку дерев, використовуючи заздалегідь заготовлені бензопили, ручні пили та іншій інвентар, здійснили незаконну порубку 12 сироростучих дерев, відокремивши стовбури дерев від їх коріння, а саме:

дуб сироростучий діаметром у корі біля шийки кореня 33х32 см;

дуб сироростучий діаметром у корі біля шийки кореня 21х22 см;

дуб сироростучий діаметром у корі біля шийки кореня 31х30 см;

дуб сироростучий діаметром у корі біля шийки кореня 33х40 см;

дуб сироростучий діаметром у корі біля шийки кореня 46х50 см;

дуб сироростучий діаметром у корі біля шийки кореня 52х53 см;

дуб сироростучий діаметром у корі біля шийки кореня 23х22 см;

дуб сироростучий діаметром у корі біля шийки кореня 33х35 см;

дуб сироростучий діаметром у корі біля шийки кореня 33х30 см;

дуб сироростучий діаметром у корі біля шийки кореня 50х48 см;

дуб сироростучий діаметром у корі біля шийки кореня 39х40 см;

дуб сироростучий діаметром у корі біля шийки кореня 32х34 см,

чим спричинили навколишньому природному середовищу тяжкі наслідки, сума збитків яких встановлюється.

У подальшому, 24.12.2024, у другій половині дня, за вказівкою ОСОБА_4 на вищевказану ділянку приїхав автомобіль «КАМАЗ» із державним номерним знаком НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_13 який разом із ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , завантажили вищевказану деревину у вантажну частину транспортного засобу марки «КАМАЗ» із державним номерним знаком НОМЕР_3 , після чого ОСОБА_13 із завантаженими дровами вирушив у напрямку с. Жеребкове, Подільського району Одеської області.

Зазначеними незаконними діями ОСОБА_4 , ОСОБА_10 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_14 на лісовій ділянці поблизу с. Жеробково, Подільського району Одеської області за географічними координатами 47.824025, 29.919446, заподіяно навколишньому природньому середовищу тяжкі наслідки, сума збитків встановлюється.

Щодо обґрунтованості підозри

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень за наведених у повідомленні про підозру обставин, слідчий суддя керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» під обґрунтованою підозрою Європейський суд розуміє існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин суд лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри підтверджується наданими слідчим матеріалами, зокрема: оглядом місця події від 08.11.2024, в ході якого виявлено 19 пнів дерев, та вилучено недопалки цигарок, пластикові пляшки та дві куртки;

-допитом свідка ОСОБА_12 від 08.10.2024, щодо виявлення ним групи осіб, які займаються незаконною порубкою;

-оглядом та врученням грошових засобів від 31.10.2024, під час якого ОСОБА_12 отримав 5000 гривень;

-оглядом та врученням грошових засобів від 01.11.2024, під час якого ОСОБА_12 отримав 1000 гривень;

-результатами проведення контролю за вичненям злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 01.11.2024 (протокол № 7735 нт від 01.11.2024) в ході якого здійснено придбання у ОСОБА_15 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_10 дров за які ОСОБА_12 надав грошові кошти у сумі 6000 грн;

-оглядом від 01.11.2024, в ході якого вилучені дрова, які придбанні 31.10.2024 ОСОБА_12 за грошові кошти у сумі 6000 гривень.

-оглядом місця події від 06.12.20.24, який проведений за участі інспектора з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), в ході якого виявлено 20 пень породи дуб, акація, черешня;

-листом Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) та розрахунком розміру шкоди заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення та неприпинення росту, якими встановлено шкоду заподіяну самовільною порубкою дерев породи «Дуб звичайний» «Акація біла», та «Черешня» в кількості 20 дерев, у розмірі 359 121,60 гривень;

-обшуком за місцем проживання ОСОБА_4 , від 25.12.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено грошові кошти у розмірі 2000 гривень, купюри яких співпадають з купюрами під час вручення грошових коштів 31.10.2024, а саме БК 8723629, АУ 9298380;

-результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо-відео контролю за ОСОБА_12 (протокол №8850 нт від 23.12.2024), що в ході якого ОСОБА_12 що 31.10.2024 передає грошові кошти ОСОБА_10 у розмірі 4000 гривень за придбання незаконно зрубаних дерев;

-результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо-відео контролю за ОСОБА_12 (протокол №8851 нт від 23.12.2024), в ході якого встановлено, що 01.11.2024 о 11 год. 56 хв. ОСОБА_12 передає грошові ОСОБА_10 у розмірі 2000 гривень за придбання незаконно зрубаних дерев;

-допитом підозрюваного ОСОБА_9 , який визнав свою вину та розповів про обставини вчинення кримінальних правопорушень;

-допитом підозрюваного ОСОБА_10 , який визнав свою вину та розповів про обставини вчинення кримінальних правопорушень;

-слідчим експериментом проведеним за участі підозрюваного ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в ході якого останні відтворили на місцевості обставини вчинення кримінальних правопорушень.

-обшуком за місцем проживання ОСОБА_4 від 25.12.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено шини для бензопил, ланцюги для бензопил, та бензопили;

-обшуком транспортного засобу марки КАМАЗ д.н.з. д.н.з. НОМЕР_3 № шассі (рама) НОМЕР_4 від 25.12.2024 в кузові якого знаходились незаконно спиляні дрова;

-обшуком транспортного засобу марки ГАЗ 2752, д.н.з. НОМЕР_5 від 25.12.2024, в якому вилучено пляшки від мастила;

-оглядом місця події від 25.12.2024, в ході якого виявлено 12 пнів свіжозрізаних дерев породи дуб;

-обшуком за місцем проживання ОСОБА_13 від 25.12.2024 за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено ланцюги, шини від бензопил, бензопили та напилені дрова, а саме 16 стволів дерев;

-допитом підозрюваного ОСОБА_9 , який визнав свою вину та розповів про обставини вчинення кримінальних правопорушень;

-допитом підозрюваного ОСОБА_10 , який визнав свою вину та розповів про обставини вчинення кримінальних правопорушень;

-слідчим експериментом проведеним за участі підозрюваного ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в ході якого останні відтворили на місцевості обставини вчинення кримінальних правопорушень.

-оглядом 21.01.2025 із за участі інспектора з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), в ході якого виявлено 21 пень породи дуб;

-листом Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) та розрахунком розміру шкоди заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення та неприпинення росту, якими встановлено шкоду заподіяну самовільною порубкою дерев породи «Дуб звичайний» в кількості 21 дерево, у розмірі 235 724, 44 гривень.

Відомості, які містяться у наведених матеріалах, узгоджуються з обставинами, зазначеними у повідомленні про підозру, підтверджують їх та у своїй сукупності дають вагомі підстави для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.246, ч. 4 ст. 246 КК України.

Слід наголосити, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» обмежує міру, до якої слідчий суддя може оцінювати обставини, відомості про які надані сторонами. В межах оцінки питань, обумовлених розглядом клопотання, слідчий суддя не констатує та не має права констатувати винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення.

3.4. Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий послався на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, отже слідчий суддя має оцінити їх наявність, зокрема ризиків:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

3.5. Щодо ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, які згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, належать до тяжких ч.2 ст.246, ч. 4 ст. 246 КК України.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

Слідчий суддя погоджується з доводами слідчого про те, що з огляду на військову агресію проти України в уповноважених органів ускладнене здійснення належного контролю за перетином особами державного кордону України. Зазначена обставина свідчить про можливість його перетину, у тому числі поза офіційними пунктами пропуску. А тому існуючі законодавчі обмеження для виїзду громадян України за кордон, на що звертала увагу сторона захисту, не виключають такої можливості.

При цьому підозрюваний не має офіційного працевлаштування.

Наявність тяжких хвороб суттєво не зменшує встановленого ризику.

Викладене переконує слідчого суддю в обґрунтованості доводів слідчого щодо наявності цього ризику.

3.6. Щодо ризику незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів у кримінальному провадженні

Під час оцінки цього ризику слідчий суддя виходить з того, що:

- по-перше, показання свідків, як тих, що вже допитані в ході досудового розслідування, так і тих, які можуть бути допитані у подальшому, є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування у цьому кримінальному провадженні;

- по-друге, встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Слідчий суддя звертає увагу, що серед підозрюваних є 2 неповнолітних брата ОСОБА_4 які надають викривальні покази.

Наведені обставини свідчать про обґрунтованість доводів прокурора в частині наявності ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою підбурення їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання неправдивих показань чи відмови від дачі показань на користь підозрюваної.

3.7. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

Існування ризику запобігання спробам перешкоджання кримінальному провадженню іншим способом обґрунтовується тим, що підозрюваний може знищити залишки спилених дерев.

3.8. Щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу

З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, на цьому етапі кримінального провадження продовження запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості відповідного кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Також ч. 2 ст. 183 КПК України визначає виключний перелік осіб, до яких може бути застосований цей запобіжний захід. ОСОБА_4 належить до цього переліку як особа, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 цієї статті).

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є: домашній арешт, застава, особиста порука, особисте зобов`язання. Втім, на переконання слідчого судді, жоден з цих запобіжних заходів не здатний запобігти встановленим ризикам.

Окрім обґрунтованості підозри та встановлених ризиків, слідчий суддя враховує також інші обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я підозрюваного, майновий стан, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються ці обставини.

Оцінивши наведені обставини у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним для запобігання ризикам, наведеним у клопотанні слідчого, а застосування підозрюваному іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить досягнення мети запобіжного заходу та належне виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого щодо необхідності продовження до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який відповідає верхній межі, визначеній ч. 1 ст. 197 КПК України для цього запобіжного заходу. Необхідність визначення саме такого строку обумовлена тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершене, а підстави вважати, що наведені ризики можуть зникнути чи зменшитися раніше цього строку, відсутні. Водночас, строк дії запобіжного заходу не може перевищувати строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

3.9. Щодо неможливості завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали

14.04.2025 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження №0000143 від 20.01.2024 року до 6 місяців.

На переконання слідчого судді, зазначені процесуальні дії безпосередньо стосуються обставин кримінального правопорушення та спрямовані на їх повне та всебічне з`ясування. Їх обсяг є суттєвим та сторона обвинувачення об`єктивно потребуватиме значного часу для їх проведення.

3.10. Щодо визначення розміру застави

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України (ч. 3 ст. 183 КПК України).

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та встановлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно (ч. 5 ст. 182 КПК України).

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» (п. 78, 820) ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, прибуття обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути врахована наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Отже, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати стримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки.

Слід зазначити, що доводи захисту щодо стану здоров`я підозрюваного, розміру шкоди, несуттєвого характеру ризиків вже були враховані апеляційним судом та було зменшено розмір застави з 1211200 грн. До 242240 грн.

З моменту зменшення застави процесуальні ризики не зменшилися.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого кримінального злочину, що пов`язане із незаконною порубкою лісу в умовах воєнного стану, можливий розмір встановлених збитків лісу, а також ступінь встановлених ризиків, слідчий суддя приходить до висновку, що лише застава в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених цим Кодексом.

3.11. Висновки слідчого судді

Ані сторона захисту, ані сторона обвинувачення не повідомили слідчого суддю про зміну обставин, які стали підставою для застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя враховує, що згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини з плином часу інтенсивність ризику позапроцесуальної поведінки підозрюваного зменшується. Разом з тим, ступінь зменшення ризиків не досяг того рівня, який переконав би слідчого суддю у відсутності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4

За таких обставин клопотання прокурора слід задовольнити.

На підставі встановленого, керуючись ст.ст.176-178, 182-184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 погоджене з прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000143 від 20.01.2024 відносно ОСОБА_4 задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою до 12 червня 2025 року включно, із можливістю внесення застави на умовах визначених в ухвалі Одеського апеляційного суду від 12.03.2025 року.

У разі внесення застави покласти на строк до 12 червня 2025 року включно процесуальні обов`язки, що визначені в ухвалі Одеського апеляційного суду від 12.03.2025 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1