Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/273/2025 Справа № 641/1135/25
УХВАЛА
Слідчий суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
До Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській капітан поліції ОСОБА_3 , в якому він просить накласти арешт на мобільний телефон ТМ «Iphone 14 Pro Max» у корпусі золотого кольору, задня кришка корпусу розбита, на екрані якого мається пошкодження знизу до гори у вигляді білої полоси, 10.02.2025 під час проведення огляду місця події, у приміщенні торгового павільйону № 21, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, б. 323-а, на території ринку «Радіоринок Солі плюс».
Також просить вилучене майно передати на відповідальне зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , після проведення відповідних експертиз.
В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що 25.01.2025 до ЧЧ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 25.01.2025 військовослужбовець перебуваючи за адресою: м. Харків, Майдан Захисників України 1А, на території «Кінного ринку» скоїв крадіжку мобільного телефону ТМ «Iphone 14 Pro Max», який належить потерпілій ОСОБА_4 (ЖЄО 1398 від 25.01.2025).
10.02.2025року у період часу з 17:40 до 18:10 за участі двох понятих, проведено огляд місця події у приміщенні торгового павільйону № 21, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, б. 323-а, на території ринку «Радіоринок Солі плюс» у ході проведення якого виявлено та вилучено: мобільний телефон ТМ «Iphone 14 Pro Max» у корпусі золотого кольору, задня кришка корпусу розбита, на екрані якого мається пошкодження знизу до гори у вигляді білої полоси, у телефоні сім картка відсутня на момент огляду мобільний телефон заблокований, крім того активувавши головний екран телефону виявлено фотознімок жінки з чоловіком кавказької зовнішності.
Досудовим розслідуванням встановлено, що власником вказаного мобільного телефону ТМ «Iphone 14 Pro Max» є ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
11.02.2025 слідчим винесено постанову про визнання речовим доказом: мобільний телефон ТМ «Iphone 14 Pro Max» у корпусі золотого кольору, задня кришка корпусу розбита, на екрані якого мається пошкодження знизу до гори у вигляді білої полоси, у телефоні сім картка відсутня на момент огляду мобільний телефон заблокований, крім того активувавши головний екран телефону виявлено фотознімок жінки з чоловіком кавказької зовнішності.
Враховуючи те, що вилучені під час огляду місця події, в порядку ст. 208 КПК України, предмет, може бути предметом вчинення вказаного злочину, тому мають силу речових доказів, з метою збереження речових доказів, слідчий вважає необхідним накласти арешт на вищеописаний предмет.
Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились про дату, час і місце розгляду клопотання повідомлені належним чином, надали до суду заяву про розгляд клопотання за їх відсутності.
Потерпіла ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася про дату, час і місце розгляду клопотання повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду клопотання повідомлені належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили, письмових заяв не надали.
У відповідності до ч. 1 ст. 172 КІІК України неприбуття особи не перешкоджає розгляду даного клопотання.
Згідно з вимогами ч. 4 ст.107 КПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Розглянувши клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, оцінивши докази, подані в його обґрунтування, слідчий суддя зазначає таке.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя згідно зі ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститись і у клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки у відповідності до п. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, дізнавач, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Метою накладення арешту на вищезазначене майно є забезпечення кримінального провадження, зокрема необхідність його використання в ході досудового розслідування в якості речових доказів, для призначення судових експертиз.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця події, має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, та існує можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.
Враховуючи викладене, та беручи до уваги те, що слідчим надано докази, що тимчасове вилучене майно, має силу речового доказу по даному кримінальному провадженню та з метою збереження речових доказів та проведення експертних досліджень, суд доходить висновку про задоволення клопотання та накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
Водночас, слідчий також просить вилучене майно передати на зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_4 , після проведення експертиз.
Відповідно до частини 5 статті 173 КПК України у разі задоволення клопотання про арешт майна слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.
Отже, нормами КПК України не передбачено повноважень слідчого судді визначати місце зберігання речових доказів.
Згідно з ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий.
Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Так, порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженим постановою КМУ від 19.11.2012 № 1104, не передбачено визначення під час досудового розслідування місця зберігання речового доказу рішенням слідчого судді.
Із зазначеного можна зробити висновок, що під час досудового розслідування зберігання речових доказів, наданих стороні кримінального провадження, покладається на зазначену сторону.
Слідчий суддя звертає увагу, що положення КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19.11.2012 № 1104, саме на сторону кримінального провадження, якій надані речові докази, покладено під час досудового розслідування обов`язок організувати належне збереження таких речових доказів та забезпечити їх схоронність.
Виходячи з наведеного, вирішення питання про визначення місця зберігання речових доказів не входить до компетенції слідчого судді, всі питання щодо зберігання речових доказів під час досудового розслідування мають прийматися стороною обвинувачення з урахуванням норм законодавства.
На підставі викладеного та керуючись ст. 170-175 КПК України,
Накласти арешт на тимчасово вилучене 10.02.2025 під час огляду місця події в порядку ст.208 КПК України, а саме: мобільний телефон ТМ «Iphone 14 Pro Max» у корпусі золотого кольору, задня кришка корпусу розбита, на екрані якого мається пошкодження знизу до гори у вигляді білої полоси, у телефоні сім картка відсутня на момент огляду мобільний телефон заблокований, після розблокування екрану телефону заявляється фотознімок жінки з чоловіком.
В іншій частині клопотання слідчого відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу направити для виконання до СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1