Справа № 297/539/25
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

10 квітня 2025 року м. Берегове

Слідчий суддя Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання слідчого Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 від 08.04.2025 року по кримінальному провадженню (Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000256 від 30.09.2021 року) про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 звернувся із клопотанням до слідчого судді, яке погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.

Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 29 вересня 2021 року близько 20 години, водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним транспортний засобом марки «Ауді» моделі «100» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автомобільній дорозі «М23» з с. Бене Берегівського району в напрямку с. Оросієво, не забезпечив безпеку дорожнього руху та порушив вимоги пунктів 12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди та 13.1 водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу, Правил дорожнього руху України, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року, а також не врахував дорожню обстановку що склалася та допустив зіткнення передньою частиною автомобіля об задню частину автомобіля ЗИЛ-131 реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався у попереду вказаного автомобіля, внаслідок чого пасажир автомобіля ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , каретою швидкої медичної допомоги доставлений в лікарню.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку експерта № 35/Б від 19.07.2022 отримав тілесні ушкодження у виді відкритої черепно-мозгової травми з множинними багато відламковими переломами кісток склепіння черепу, відкритого проникаючого поранення головного мозку, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/107-23/7330-ІТ від 06.09.2023 року в діях водія автомобіля марки «Ауді» моделі «100», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_5 вбачається невідповідність технічним вимогам пунктів 12.3 або 13.1 та 12.1 Правил дорожнього руху України, недотримання яких, у своїй сукупності знаходиться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

19.03.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 286 КК України, повідомлення про підозру в порядку передбаченому КПК вручена вручено батьку ОСОБА_5 ..

Згідно бази «Аркан» підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16.01.2022 року о 10:48 годин, виїхав за межі України через пункт пропуску КПП Лужанка що в с. Астей Берегівського району на автомобілі з державним номерним знаком НОМЕР_4 .

На даний час органом досудового розслідування отримані дані, що підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишив місце свого проживання і місце його перебування на даний час невідоме.

Враховуючи викладене, орган досудового розслідування дійшов до висновку, що підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 переховується від органу досудового слідства, на даний час перебуває за межами території України, місце його знаходження невідоме.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_5 злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: - витягом з ЄРДР;- рапорт від 29.09.2021;- протоколом огляду дорожньо-транспортної події від 29.09.2021;- схема ДТП,- висновок експерта від 30.03.2022; - висновок експерта від 29.03.2022; - висновок експерта від 31.03.2022;- протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 21.01.2022;- протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 21.01.2022;- протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 21.07.2022;- Протокол допиту неповнолітнього потерпілого від 12.07.2022; - Висновок експерта 34/0Б; - характеризуючі документи; - протокол слідчого експерименту від 19.07.2023; - висновок експерта від 21.07.2023; - перетин Аркан;

- повідомлення про підозру відносно ОСОБА_5 від 19.03.2025; - постанова про оголошення підозрюваного в розшук та зупинення досудового розслідування від 31.03.2025;- постанова про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук..

31.03.2025 ОСОБА_5 оголошений у розшук та 31.03.2025 у відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.280 КПК України досудове розслідування у даному кримінальному провадженні зупинено, у зв`язку з розшуком підозрюваного.

Так, оскільки ОСОБА_5 виїхав за межі території України, а тому з метою його затримання і направлення запиту про видачу особи (екстрадицію) необхідно отримати дозвіл суду на обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України з метою застосування підозрюваному ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов?язків, а також запобігання спробам Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання, зазначила, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, останній переховується від органу досудового розслідування і суду, крім того він був оголошений в міжнародний розшук. У зв`язку з цим, просила обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Заслухавши прокурора та перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

При судовому розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зокрема при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч. 1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.

Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ "Александер Макаров проти росії" національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання її під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.

Слідчий суддя, в свою чергу повинен ретельно дослідити наявні докази вказаних ризиків, проаналізувати, дати належну оцінку в кожній конкретній справі. Це узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Кобець проти України» зазначив, що «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (також рішення у справі «Авшар проти Туреччини». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

В той же час згідно із практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 492 КПК України за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 цієї статті затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до частини 6 статті 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Також, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції» (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.), зазначив: «особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу».

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, протягом тривалого часу переховується від органу досудового розслідування та суду, покинув територію України, слідчий суддя вважає, що існує ризик його подальшого переховування від органів досудового розслідування та суду.

У зв`язку з наведеним, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання є обґрунтованим.

Відповідно до абзацу 2 ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Керуючись ст. ст. 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, ч. 1 ст. 492 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання задовольнити.

Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, розглядає питання про обрання обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Берегівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 ..

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і підлягає до негайного виконання органом досудового розслідування.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1