Справа № 438/587/20
Провадження № 1-кп/438/7/2024
В И Р О К

іменем України

30 грудня 2024 року Бориславський міський суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Бориславського міського суду Львівської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000876 від 19 грудня 2019 року,

стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислава Львівської області, громадянина України, з незавершеною вищою освітою, непрацюючого, наявна третя група інвалідності, неодруженого, проживаючого у АДРЕСА_1 , в порядку ст.89 КК України вважається особою, що не має судимості,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307,ч.1 ст.321 та ч.3 ст. 321 КК України,

за участі учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_4 (поза межами суду), обвинуваченого ОСОБА_3 та захисника адвоката ОСОБА_5 , -

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та у невстановленому досудовим розслідуванням місці, до 27 січня 2020 року придбав пів таблетки «Субутекс», яка містить наркотичний засіб бупренорфін, вагою 0,0036 грам.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на збут наркотичних речовин, ОСОБА_3 27 січня 2020 року близько 15.20 год. зустрівся з ОСОБА_6 в м. Борислав Львівської області на вулиці Грушевського поблизу будинку № 30 та узгодив з останнім яку наркотичну речовину та сильнодіючі лікарські засоби в якому розмірі він бажає придбати та передав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 400 гривень.

Після чого, ОСОБА_3 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивом та з метою особистого збагачення, для подальшої передачі наркотичного засобу направився вздовж вулиці Грушевського в м. Борислав Львівської області для отримання зазначеної речовини з місця її зберігання та повернувшись близько 15.25 год. незаконно збув ОСОБА_6 пів таблетки «Субутекс», яка містить наркотичний засіб - бупренорфін, вагою 0,0036 грам, за ціною 200 (двісті) гривень.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_3 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та у невстановленому досудовим розслідуванням місці, придбав до 27 січня 2020 року чотири таблетки «Соннат» які містять сильнодіючий лікарський засіб зопіклон, вагою 0,03 грами.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на збут сильнодіючого лікарського засобу, ОСОБА_3 , 27 січня 2020 року близько 15.20 год. зустрівся з ОСОБА_6 в м. Борислав Львівської області на вулиці Грушевського поблизу будинку № 30 та узгодив з останнім яку наркотичну речовину та сильнодіючі лікарські засоби в якому розмірі він бажає придбати та передав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 400 гривень.

Після чого, ОСОБА_3 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивом та з метою особистого збагачення, для подальшої передачі сильнодіючого лікарського засобу направився вздовж вулиці Грушевського в м. Борислав Львівської області для отримання зазначеної речовини з місця її зберігання та повернувшись близько 15.25 год. незаконно збув ОСОБА_6 чотири таблетки «Соннат», які містять сильнодіючий лікарський засіб зопіклон, вагою 0,03 грами, за ціною 200 (двісті) гривень.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_3 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та у невстановленому досудовим розслідуванням місці, придбав до 19 лютого 2020 року чотири таблетки «Соннат» які містять сильнодіючий лікарський засіб зопіклон, вагою 0,03 грами.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на збут сильнодіючого лікарського засобу, ОСОБА_3 , 19 лютого 2020 року близько 11.45 год. зустрівся з ОСОБА_6 в м. Борислав Львівської області на вулиці Грушевського поблизу будинку №23 та узгодив з останнім яку наркотичну речовину та сильнодіючі лікарські засоби в якому розмірі він бажає придбати та передав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 400 гривень.

Після чого, ОСОБА_3 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивом та з метою особистого збагачення, для подальшої передачі сильнодіючого лікарського засобу направився вздовж вулиці Грушевського в м. Борислав Львівської області для отримання зазначеної речовини з місця її зберігання та повернувшись близько 11.50 год. повторно незаконно збув ОСОБА_6 4 таблетки «Соннат», які містять сильнодіючий лікарський засіб зопіклон, вагою 0,03 грами, за ціною 200 (двісті) гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.1 ст.321 та ч.3 ст. 321 КК України, визнав повністю та надав суду показання, які відповідають фабулі обвинувачення. Зокрема показав, що перебуває на обліку у лікаря нарколога програмі ЗПТ по метадону як наркозалежний, у місцевому медичному закладі йому надається для вживання щодня наркотичний засіб метадон. Визнає, що у визначені дати в обвинувальному акті, зокрема 27 січня 2020 року на прохання іншого наркозалежного ОСОБА_7 , який фігурує у даному кримінальному провадженні як легендована особа ОСОБА_8 , зустрівшись з останнім близько 15 год. 15 хв. біля будинку 23 у м.Борислав, отримав від останнього кошти у розмірі 400 гривень. Через 15 хвилин, попередньо забравши з «точки» (закладки із наркотичним засобом та сильно діючим лікарським засобом) , віддав ОСОБА_9 пів таблетки «Субутекс» за ціною 200 (двісті) гривень та чотири таблетки «Соннат» за ціною 200 гривень, по 50 гривень кожна. Обвинуваченому було зрозуміло, таблетки «Субутекс» відносяться до наркотичних засобів, а таблетки «Соннат» містять сильно діючий лікарський засіб. Аналогічно, 19 лютого 2020 року, знов ж таки біля будинку 23 у м.Борислав близько 01 год. 30 хв. обвинувачений зустрівся з ОСОБА_10 (легендованою особою ОСОБА_8 ), який попросив знов дістати для нього пів таблетки «Субутекс» та чотири таблетки «Соннат». Обвинувачений повідомив, що в нього у наявності лише є таблетки «Соннат». Фецяк погодився, після обвинувачений отримав кошти у розмірі, як стверджує обвинувачений, 200 гривень. Через 15 хвилин обвинувачений передав ОСОБА_11 чотири таблетки «Соннат». Обвинувачений категорично заперечує, що передав ОСОБА_11 19 лютого 2020 року пів таблетки «Субутексу», оскільки даного наркотичного засобу цього дня в обвинуваченого не було. Вважає, що відносно нього було вчинено провокацію. Обвинувачений зазначає, що не отримав жодного зиску, передаючи наркотичний засіб та сильно діючі лікарські засоби наркозалежному ОСОБА_9 , який з його слів перебував у стані «наркотичної ломки».

Просить суд суворо не карати, обрати мінімальну міру покарання. Просить суд визнати його невинуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Окрім визнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.1 ст.321 та ч.3 ст. 321 КК України за викладених вище обставин, повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом надано ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, зокрема: показаннями свідка легендованої особи ОСОБА_12 у судовому засіданні проте, свого часу був наркозалежним, проте з січня 2020 року перестав бути наркозалежним. У січні 2020 року свідок самостійно звернувся до підрозділу поліції, а саме відділу протидії наркозлочинності у м. Львові, який розміщений у м. Львові по вул. Городоцькій із заявою проте, що ОСОБА_3 займається збутом наркотичних речовин та сильно діючих лікарських засобів. Саме 27 січня 2020 року у приміщенні поліції, розміщеного у м. Львові по вул. Городоцькій близько 9 години у присутності понятих його було оглянуто, вручена відповідна техніка та кошти у розмірі 400 гривень для закупівлі наркотичного засобу та сильнодіючих лікарських засобів. Свідок зв`язався із ОСОБА_3 та домовився з останнім про придбання у нього пів таблетки «Субутекс» за ціною 200 (двісті) гривень та чотири таблетки «Соннат» за ціною 200 гривень, по 50 гривень кожна у м.Борислав. Після чого, свідок приїхав із працівниками поліції у м.Борислав. Близько 15 год цього ж дня ОСОБА_3 передав свідкові пів таблетки ««Субутекс» та чотири таблетки «Соннат», попередньо отримавши 400 гривень від свідка. Вказані фрагмент таблетки «Субутекс» та чотири таблетки «Соннат», які були в блістерах, свідок відразу передав слідчому за участі понятих під протокол. У подальшому, 19 лютого 2020 року свідок повторно прибув до службового приміщення правоохоронного органу, де його оглянули, вручили 400 гривень та відеотехніку. Свідок зателефонував до ОСОБА_3 та домовився про придбання пів таблетки «Субутекс» за ціною 200 (двісті) гривень та чотири таблетки «Соннат» за ціною 200 гривень, по 50 гривень кожна у м.Борислав. Цього ж дня, прибувши у м.Борислав, близько 11 год. 20 хв., свідок придбав у ОСОБА_3 вказані таблетки у блістерах, які передав слідчому, за результатами чого був складений відповідний протокол. В обидвох випадках зустріч з ОСОБА_3 відбувалась на вул. Грушевського у м.Борислав, свідок вручав ОСОБА_3 кошти у розмірі 400 гривень, після чого ОСОБА_3 йшов у напрямку приміщення професійно- технічного училища, через короткий проміжок часу повертався та вручав свідкові таблетки.

Крім цього, наступними письмовими доказами, зокрема, зведений витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000876, дата реєстрації 18.12.2019:

- № 1 дата надходження повідомлення 18.12.2019, дата та час внесення до ЄРДР 19.12.2019 о 09:28:35 за ч. 1 ст. 307 КК України про те, що в ході проведення оперативно-розшукових заходів встановлено, що особа ОСОБА_13 займається збутом наркотичних засобів на території Борислава та Дрогобицького району. П.І.Б. дата народження особи, як повідомлено про підозру , наслідки розслідування щодо особи та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування щодо неї ОСОБА_3 ;

-№2 дата надходження повідомлення 13.02.2020, дата та час внесення до ЄРДР 13.02.2020 о 15:18:17 за ч. 1 ст. 321 КК України про те, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000876 надійшов висновок експерта №13/176 від 05.02.2020 відповідно до якого вилучені речовини в громадянина ОСОБА_14 являються сильнодіючим лікарським засобом «Сонат»;

-№3 дата надходження повідомлення 13.02.2020, дата та час внесення до ЄРДР 13.02.2020 о 15:22:31 за ч. 1 ст. 307 КК України про те, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000876 від 19.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, надійшов висновок експерта №13/175 від 05.02.2020 відповідно якого вилучені речовини в громадянина ОСОБА_15 являються бупренорфіном, який відноситься до наркотичних речовин обіг яких обмежено. П.І.Б. дата народження особи, як повідомлено про підозру , наслідки розслідування щодо особи та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування щодо неї зазначено ОСОБА_16 ;

-№4- дата надходження повідомлення 13.02.2020, дата та час внесення до ЄРДР 13.02.2020 о 15:25:00 за ч. 1 ст. 321 КК України про те, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000876 надійшов висновок експерта №13/175 від 05.02.2020 відповідно до якого вилучені речовини в громадянина ОСОБА_14 являються сильнодіючим лікарським засобом «Сонат»;

В групу слідчих входить ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , в групу прокурорів входять ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 (том 1, а. с. 86-89);

даними постанови слідчого ВРОТЗ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_17 про залучення особи до проведення слідчих дій у кримінальному провадженні від 06 січня 2020 року вбачається, що з метою документування можливої протиправної діяльності ОСОБА_16 та ОСОБА_3 залучено до участі у проведенні слідчих дій у кримінальному провадженні №0000876 від 19.12.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України гр. ОСОБА_8 , в якого відібрано добровільну згоду на залучення останнього до конспіративного співробітництва з правоохоронними органами з метою викриття протиправної діяльності ОСОБА_16 та ОСОБА_3 (т.1. а.с.91);

даними постанови прокурора ОСОБА_23 від 14 січня 2020 року про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину шляхом проведення оперативної закупки у ОСОБА_3 пів таблетки «Субутекс», яка містить наркотичний засіб за ціною 200 гривень та чотирьох таблеток «Сонат» в рамках матеріалів досудового розслідування за № №0000876 від 19.12.2019 (т. 1, а.с.91-94);

даними ухвали слідчого судді Львівського апеляційного суду від 10 січня 2020 року про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій щодо особи обвинуваченого;

даними протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 28 січня 2020 року, складеного старшим оперуповноваженим УПН ГУ НП у Львівській області проте, що 27 січня 2020 року в період часу з 09.25 год по 09.35 год у приміщенні службового кабінету №9 слідчого управління ГУ НП у Львівській області, що на вул. Городоцькій, 124 у м. Львові, було проведено огляд грошових купюр в сумі 400 гривень, які були відкопійовано на двох аркушах білого паперу та у подальшому вручено гр. ОСОБА_8 для проведення оперативної закупки наркотичного засобу та сильнодіючого лікарського засобу. (а.с.98 т.1);

даними видаткового касового ордеру від «23» грудня 2019 року підтверджено видачу коштів для проведення оперативної закупки (т.1 а.с.100);

даними протоколу огляду особи ОСОБА_8 та ідентифікації та огляду грошових коштів від 27 грудня 2020 року вручення грошових коштів для проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки наркотичних засобів у ОСОБА_3 (т.1, а.с. 101-106);

даними протоколу огляду (добровільної видачі товару) із фото таблицею слідчим ОСОБА_17 від 27 січня 2020 року з 15-50 до 19-10 години, згідно зі змістом якого встановлено, що під час огляду ОСОБА_8 , перебуваючи на задньому сидінні автомобіля марки «Тайота Кемрі», НОМЕР_1 , у присутності понятих добровільно видав фрагмент наркомісної таблетки «Субутекс» в блістері та чотири таблетки сильнодіючого лікарського засобу «Сонат» в блістері та повідомив, що вказані речовини йому 27.01.2020 близько 15:28 збув чоловік: ОСОБА_3 за 400 грн, перебуваючи на вул. за адресою Львівська область м.Борислав по вул.Грушевського,30 (т.1. а.с.109-113);

даними постанови слідчого ОСОБА_17 від 28.01.2020 року про визнання речовими доказами фрагменту нарковмісної таблетки «Субутекс» в блістері та чотирьох таблеток сильнодіючого лікарського засобу «Сонат» в блістер, добровільно виданих ОСОБА_8 (т.1 а.с.114);

даними висновку експерта від 05 лютого 2020 року за №13/176 відповідно до якого в наданій на дослідження в фрагменті таблетки білого кольору, котрий знаходиться фрагменті фольгового блістера з написом «SUBUTEX 8 mg Lot 908017 EXP 11/2021», який міститься в номерному пакеті НП №7164728, виявлено бупренорфін, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено. Маса бупренорфіну становить 0,0036 грам. Надані чотири таблетки жовтого кольору, котрі містяться фрагменті фольгово-полімерного блістера з написом «сонат», який знаходиться в номерному пакеті НП №7164728, містить зопіклон, який відноситься до сильнодіючих лікарських засобів. Загальна маса зопіклону становить 0,03 грам (т.1.а.с.117-120);

даними висновку експерта від 13 квітня 2020 року за №13/332 відповідно до якого в наданій на дослідження чотири таблетки жовтого кольору, котрі містяться фрагменті фольгово-полімерного блістера з написом «сонат», який знаходиться в номерному пакеті НП №4220638, містить зопіклон, який відноситься до сильнодіючих лікарських засобів. Загальна маса зопіклону становить 0,03 грам (т.1.а.с.117-120);

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Оцінюючи докази, безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Суд приймає до уваги визнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.1 ст.321 та ч.3 ст. 321 КК України, оскільки останній провину визнав повністю, надавши підтверджувальні показання, щиро каявся у скоєному.

За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши об`єктивно досліджені у судовому засіданні, відповідно до вимог ст.ст.85, 94 КПК України, вказані вище всі докази, надані сторонами кримінального провадження, в їх сукупності, враховуючи їх логічність, послідовність та узгодженість між собою, суд повно та всебічно з`ясував та встановив під час судового розгляду обставини вчинення кримінального правопорушення та прийшов до висновку, що обвинуваченим вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. ст.307 КК України, а саме вчинення незаконного придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті наркотичних засобів, ч.1 ст.321 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут сильнодіючих лікарських засобів та ч.3 ст.321 КК України, а саме а саме незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут сильнодіючих лікарських засобів, вчиненому повторно.

Вказаний висновок судом зроблений поза розумним сумнівом, а отже, враховуючи зазначене вище, вина ОСОБА_3 повністю доведена в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні. Підстав для кваліфікації вчиненого за іншими статтями Кримінального кодексу, або іншими частинами статті суд не вбачає.

Вказаний висновок суду узгоджується з п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» (заява №1637/04), у якому зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини» п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Зазначена позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, яка обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , визначеною ст.67 КК України, судом не встановлено.

Виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, зокрема те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.307 КК України, законодавцем віднесено до тяжких злочинів, кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.321 та ч.3 ст.321 КК України до нетяжких злочинів.

При цьому суд зауважує, що закон наділяє суд дискреційними повноваженнями визначати, чи знижують встановлені під час судового розгляду обставини ступінь тяжкості вчиненого злочину, і призначати таке покарання, яке за видом і розміром є необхідним та достатнім для виправлення особи й попередження вчинення нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує особу винного, наявність в останнього третьої група інвалідності, в порядку ст.89 КК України обвинувачений вважається особою, що не має судимості, раніш за вчинення умисних злочини у сфері обігу наркотичних засобів та сильнодіючих лікарських засобів не притягувався, перебуває на обліку лікаря нарколога з діагнозом F11.2, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра, за місцем проживання даних про негативну характеристику немає, не одружений, має зареєстроване постійне місця проживання, думку державного обвинувачення та сторони захисту щодо обрання покарання у виді позбавлення волі, суд приходить до висновку, що обвинувачений, не працює і не займається будь-якою суспільно-корисною працею, умисний тяжкий злочин та нетяжкі злочини вчинено ним з корисливих мотивів, останньому слід призначити покарання, в межах мінімального розміру санкції статей інкримінованих кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі та арешту, визначивши покарання за сукупністю кримінальних правопорушень ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого більш суворим, у виді позбавлення волі, що є необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Далі відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Приймаючи до уваги вищезазначені обставини, зокрема тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, що знижує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, а також дані про особу обвинуваченого, який вперше вчинив кримінальні правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин , їх аналогів або прекурсорів та інші кримінальні правопорушення проти здоров`я населення, являється особою з інвалідністю третьої групи, також беручи до відома досудову доповідь Дрогобицького МРВ з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» у Львівській області з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, результати оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення оцінена органом пробації як середній, а також висновок органу пробації про можливість звільнення правопорушника від відбуття покарання з випробуванням, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбуття покарання у виді позбавлення волі і тому до останнього слід застосувати вимоги ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання із випробуванням та з покладенням ряду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 21 лютого 2020 року (справа №461/1256/20) накладено арешт на майно обвинуваченого: мобільний телефон марки Samsung з IMEI1: НОМЕР_2 з сім-картами з № НОМЕР_3 , посвідчення водія НОМЕР_4 та рецептний бланк №194 від 10.02.2020.

Питання про скасування арешту майна слід вирішити в порядку ст. 174 КПК України.

Крім цього, відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що по справі понесені процесуальні витрати за проведення експертиз у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експертів спеціалізованої державної установи.

Відтак, процесуальні витрати на загальну суму 3845 гривень 52 копійок, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Зокрема, витрати за проведення судових експертиз наркотичних засобів від 05 лютого 2020 року за № 13/176 та від 13 квітня 2020 року за №13/332 .

Обвинуваченому у даному кримінальному провадженні обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідно до ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 19 лютого 2020 року (справа №461/1256/20). та визначено заставу в розмірі 101 050 гривень з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Застава внесена на рахунок отримувача ГУДКСУ у Львівській області 10 березня 2020 року заставодавцем ОСОБА_24 на підставі вищезазначеної ухвали слідчого судді у зв`язку із цим 10 березня 2020 року обвинуваченого ОСОБА_3 звільнено із ізолятора тимчасового тримання ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)», що підтверджено повідомленням установи від 10 березня 2020 року за № 9/1900.

Відповідно ч.4 ст.202 КПК України, обвинувачений ОСОБА_3 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до ч.11 ст.182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Враховуючи те, що підстав для звернення в дохід держави застави, внесеної ОСОБА_24 за обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено, так як запобіжний захід у вигляді застави не був порушений останнім в ході досудового розслідування та судового розгляду справи, і запобіжний захід у вигляді застави щодо ОСОБА_3 підлягає залишенню до набрання вироком суду законної сили та звернення його до виконання, тому внесений розмір застави в сумі 101 050 гривень підлягає поверненню заставодавцю ОСОБА_24 після набрання цим вироком суду законної сили.

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, визнане судом недоведеним, виходячи з наступного.

За змістом обвинувального акту, складеного й затвердженого 29 квітня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000876 від 19 грудня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_3 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та у невстановленому досудовим розслідуванням місці, до 19 лютого 2019 року придбав пів таблетки «Субутекс», яка містить наркотичний засіб бупренорфін, вагою 0,0027 грам.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на збут наркотичних речовин, ОСОБА_3 19 лютого 2020 року близько 11.45 год. зустрівся з ОСОБА_6 в м. Борислав Львівської області на вулиці Грушевського поблизу будинку № 23 та. узгодив з останнім яку наркотичну речовину та сильнодіючі лікарські засоби в якому розмірі він бажає придбати та передав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 400 гривень.

Після чого, ОСОБА_3 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивом та з метою особистого збагачення, для подальшої передачі наркотичного засобу направився вздовж вулиці Грушевського в м. Борислав Львівської області для отримання зазначеної речовини з місця її зберігання та повернувшись близько 11.50 год. повторно незаконно збув ОСОБА_6 пів таблетки «Субутекс», яка містить наркотичний засіб - бупренорфін, вагою 0,0027 грам, за ціною 200 (двісті) гривень. Правова кваліфікація кримінального правопорушення: ОСОБА_3 , обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті наркотичних засобів, вчиненому повторно тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою провину у пред`явленому обвинувачені не визнав, суду пояснив, що дійсно 19 лютого 2020 року, неподалік будинку 23 у м.Бориславі близько 1 год.30 хв. зустрівся з ОСОБА_10 (легендованою особою ОСОБА_8 ), який попросив дістати для нього пів таблетки «Субутекс» та чотири таблетки «Соннат». Обвинувачений повідомив, що в нього у наявності лише є таблетки «Соннат». Фецяк погодився, після обвинувачений отримав кошти у розмірі, як стверджує обвинувачений, 200 гривень. Через 15 хвилин обвинувачений передав ОСОБА_11 лише чотири таблетки «Соннат». Обвинувачений категорично заперечує, що передав ОСОБА_11 19 лютого 2020 року пів таблетки «Субутексу», оскільки даного наркотичного засобу цього дня в обвинуваченого не було. Вважає, що відносно нього було вчинено провокацію.

Допитаний у судовому засіданні свідок легендована особа ОСОБА_12 по даному епізоду показав, що 19 лютого 2020 року свідок повторно прибув до службового приміщення правоохоронного органу, де його оглянули, вручили 400 гривень та відеотехніку. Свідок зателефонував до ОСОБА_3 та домовився про придбання пів таблетки «Субутекс» за ціною 200 (двісті) гривень та чотири таблетки «Соннат» за ціною 200 гривень, по 50 гривень кожна у м.Борислав. Цього ж дня, прибувши у м.Борислав, близько 11 год. 20 хв., свідок придбав у ОСОБА_3 вказані таблетки у блістерах, які передав слідчому, за результатами чого був складений відповідний протокол. В обидвох випадках зустріч з ОСОБА_3 відбувалась на вул. Грушевського у м.Борислав, свідок вручав ОСОБА_3 кошти у розмірі 400 гривень, після чого ОСОБА_3 йшов у напрямку приміщення професійно-технічного училища, через короткий проміжок часу повертався та вручав свідкові таблетки.

За клопотанням сторони обвинувачення в судовому засіданні досліджені наступні докази, які на думку прокурора свідчать про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України:

зведений витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000876, дата реєстрації 18.12.2019;

письмова згода ОСОБА_8 від 06 січня 2020 року на залучення до конфіденційного співробітництва та проведення слідчих (розшукових) дій постанова про залучення особи до проведення слідчих дій у кримінальному провадженні;

постанова про проведення контролю за вчиненням злочину від 18.02.2020 року ;

протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 20.02.2020 року; протокол про результати здійснення негласної слідчої (розшукової) дії від 11.03.2020 року;

протокол огляду покупця від 19.02.2020 року;

протокол ідентифікації та огляду грошових коштів від 19.02.2020 року;

заява ОСОБА_8 про отримання грошових коштів від працівників поліції;

заява ОСОБА_8 від 19.02.2020 року про добровільну видачу наркотичних засобів;

висновок експерта за №13/332 від 13 квітня 2020 року.

Інших письмових доказів учасниками судового провадження суду не надано.

Провівши судове слідство, дослідивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, з урахуванням діючого кримінального процесуального законодавства України, суд приходить до наступних висновків.

Застосування належної правової процедури до кожного учасника кримінального провадження є одним із завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК України).

Відповідно до положень ч. 1-3 ст. 214КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У Єдиному реєстрі досудових розслідувань автоматично фіксується дата внесення інформації та присвоюється номер кримінального провадження. (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Відповідно до п. 6 розділу 4 «Особливості обліку кримінальних правопорушень» Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого Наказом Генерального прокурора № 231 від 17.08.2023, відомості про декілька вчинених кримінальних правопорушень, зазначених в одній заяві, повідомленні або виявлених безпосередньо прокурором, слідчим, дізнавачем чи працівником іншого підрозділу, незалежно від часу їх учинення, наявності осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, вносяться до Реєстру за кожним правопорушенням окремо.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Відповідно до частини 3 даної статті, здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду.

Відповідно до ч. 5 вказаної статті до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про: 1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; 3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; 7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

У Єдиному реєстрі досудових розслідувань автоматично фіксується дата внесення інформації та присвоюється номер кримінального провадження.

Відповідно до глави 2 Переліку, відомості про декілька вчинених кримінальних правопорушень, зазначених в одній заяві, повідомленні або виявлених безпосередньо прокурором, слідчим чи працівником іншого підрозділу, незалежно від часу їх учинення, наявності осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, вносяться до Реєстру за кожним правопорушенням окремо. Відповідно до п. 9 вказаної глави, на виявлене під час досудового розслідування кримінальне правопорушення в рамках одного кримінального провадження слідчий за Довідником 1 «Перелік інших джерел, з яких виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення вносить до Реєстру інформацію про джерело, з якого виявлено кримінальне правопорушення, та відомості про кримінальне правопорушення. Кримінальному провадженню за цим правопорушенням присвоюється новий номер. Відповідно до п. 14 даної глави, при внесенні до Реєстру фабули кримінального правопорушення в обов`язковому порядку відображаються дата, час, адреса, місце, спосіб, знаряддя, засоби та інші особливості вчинення кримінального правопорушення, розмір збитків, прізвище фізичної особи (осіб) або дані про юридичну особу (осіб), яка (які) є потерпілими, дані про осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, інші необхідні відомості. Відповідно до п. 15 вказаної глави, у разі якщо невідомі дата та час учинення кримінального правопорушення або інші відомості, інформація вноситься до Реєстру після їх встановлення відповідно до порядка, визначеного пунктом 8 цієї глави.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що органами досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні ряду аналогічних злочинів у сфері обігу наркотичних засобів та сильно діючих лікарських засобів.:

Проте в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні дані про внесення, у порядку ст.214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань злочину, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України, який ОСОБА_3 нібито вчинив 19 лютого 2020 року.

У матеріалах кримінального провадження також відсутні будь-які відомості про подачу заяви чи повідомлення або про інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим 19 лютого 2020 року.

Відсутність в матеріалах кримінального провадження заяви чи повідомлення про вчинення злочину саме 19 лютого 2020 року, а також відомостей про внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань, враховуючи дату складення зведеного реєстру 03 квітня 2020 року реєстратором слідчим ОСОБА_17 , свідчить про незаконність підстав для відкриття кримінального провадження та проведення у його межах слідчих (розшукових) дій, у результаті яких було одержано докази обвинувачення.

Виходячи з наданих матеріалів справи, суд констатує, що кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 було зареєстровано до ЄРДР за № 0000876:

за епізодом злочинної діяльності останнього дата та час внесення до ЄРДР 19.12.2019 о 09:28:35 за ч. 1 ст. 307 КК України про те, що в ході проведення оперативно-розшукових заходів встановлено, що особа ОСОБА_13 займається збутом наркотичних засобів на території Борислава та Дрогобицького району. П.І.Б. дата народження особи, як повідомлено про підозру , наслідки розслідування щодо особи та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування щодо неї ОСОБА_3 ;

13.02.2020, дата та час внесення до ЄРДР 13.02.2020 о 15:18:17 за ч. 1 ст. 321 КК України про те, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000876 надійшов висновок експерта №13/176 від 05.02.2020 відповідно до якого вилучені речовини в громадянина ОСОБА_14 являються сильнодіючим лікарським засобом «Сонат»;

13.02.2020, дата та час внесення до ЄРДР 13.02.2020 о 15:22:31 за ч. 1 ст. 307 КК України про те, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000876 від 19.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, надійшов висновок експерта №13/175 від 05.02.2020 відповідно якого вилучені речовини в громадянина ОСОБА_15 являються бупренорфіном, який відноситься до наркотичних речовин обіг яких обмежено. П.І.Б. дата народження особи, як повідомлено про підозру , наслідки розслідування щодо особи та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування щодо неї зазначено ОСОБА_16 та 13.02.2020, дата та час внесення до ЄРДР 13.02.2020 о 15:25:00 за ч. 1 ст. 321 КК України про те, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000876 надійшов висновок експерта №13/175 від 05.02.2020 відповідно до якого вилучені речовини в громадянина ОСОБА_14 являються сильнодіючим лікарським засобом «Сонат».

Суд звертає увагу, що відомості внесення до ЄРДР 13.02.2020 о 15:22:31 за ч. 1 ст. 307 КК України відповідно висновку експерта №13/175 від 05.02.2020, відповідно якого вилучені речовини в громадянина ОСОБА_15 являються бупренорфіном, який відноситься до наркотичних речовин обіг яких обмежено, стосується правопорушення вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 27 січня 2020 року.

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що вказані вище, надані стороною обвинувачення письмові докази були отримані в порушення вимог ч. 1 ст. 86 КПК України.

Так, за правилами ст. 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Стаття 246 КПК України визначає, що негласні слідчі (розшукові) дії - це різновид слідчих (розшукових) дій, відомості про факт та методи проведення яких не підлягають розголошенню, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Із контексту вказаних норм та ст. 271 КПК України вбачається, що в рамках певного кримінального провадження, може здійснюватися контроль за вчиненням злочину, який проводиться у формі контрольованої та оперативної закупки.

Проте, за приписами ст. 214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР).

У третій частині цієї норми, законодавець імперативно зазначає, що здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до цього реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Як зазначено вище, відомості щодо вчинення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, який ніби то мав місце 19 лютого 2020 року, взагалі відсутні у Єдиному реєстрі досудових розслідувань.

Оскільки негласні слідчі (розшукові) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж проводилися до внесення відомостей до ЄРДР, результати по проведенню таких дій, судом не можуть бути визнані як допустимий доказ.

У зв`язку з цим, суд визнає протоколи огляду та вручення легендованій особі грошей та оперативної закупки недопустимими доказами.

З огляду на сталу практику Європейського суду з прав людини, яка застосовує принцип «плодів отруйного дерева», що відображений у ч. 1 ст. 87 КПК України, суд також визнає недопустимими докази, які здобуті на підставі результатів цієї оперативної закупки якими сторона обвинувачення обґрунтовує висунуте обвинувачення, у тому числі і згадані вище постанову про залучення особи до проведення слідчих дій у кримінальному провадженні;, постанову про проведення контролю за вчиненням злочину від 18 .02.2020 року, протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 20.02.2020 року, протокол про результати здійснення негласної слідчої (розшукової) дії від 11.03.2020 року, протокол огляду покупця від 19.02.2020 року, протокол ідентифікації та огляду грошових коштів від 19.02.2020 року , висновок експерта за №13/332 від 13 квітня 2020 року в частині виявленого бупренорфін, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено та показання свідка ОСОБА_8 в частині пред`явленого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Положення ст. ст. 85, 86 КПК України передбачають, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів; а допустимим визнається доказ, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Крім цього, ст. 87 КПК України встановлено, що недопустимими доказами є докази отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. При цьому, суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов, а також порушення права особи на захист. Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду.

Докази на яких ґрунтується обвинувачення не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, як з підстав зазначених вище так і з наступних підстав.

Зокрема, матеріали справи містять докази того, що під час проведення НСРД, працівниками поліції використовувалися заздалегідь ідентифіковані (помічені) гроші.

У відповідності до ч. 1 ст. 273 КПК України заздалегідь ідентифіковані (помічені) гроші можуть використовуватися виключно за рішенням керівника органу досудового розслідування або прокурора. Причому, згідно ч. 2 ст. 41 КПК України, співробітники оперативного підрозділу не мають права здійснювати процесуальні дії за власною ініціативою.

Матеріали кримінального провадження не містять доказів, що рішення про використання заздалегідь ідентифікованих (помічених) грошей приймалися уповноваженою особою. В матеріалах наданих прокурором відсутня інформація щодо походження грошових коштів зазначених в матеріалах НСРД.

Крім того, відповідно до положень Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні, за результатами виконання доручення оперативний співробітник (працівник) складає рапорт із зазначенням результатів виконаного доручення, залучених при цьому сил і засобів, а також їх результатів. Матеріали вказаного кримінального провадження, окрім копії видаткового касового ордеру від «23» грудня 2019 року (а.с.100 т.1) щодо видачі ОСОБА_25 2256 гривень 00 копійок під звіт на видатки спецпризначення, зазначених документів не містять.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12рп/2011 від 20 жовтня 2011 року (справа № 1-31/2011) положення статті 62 Конституції України спрямовані на забезпечення прав і свобод людини і громадянина, а саме: обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто обвинувачення у вчиненні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних, одержаних у результаті оперативно - розшукової діяльності уповноваженою на те особою без дотримання конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом, а також одержаних шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із застосуванням заходів, передбачених Законом України № 2135-XII від 18 лютого 1992 року «Про оперативно-розшукову діяльність» (далі Закон № 2135-XII), особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності.

У вказаному рішенні Конституційного Суду України, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина у кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Оперативно-розшукова діяльність в Україні регулюється, зокрема, Законом № 2135-XII, який є складовою кримінального процесуального законодавства.

Водночас, відповідно до положень частини третьої статті 9 КПК, закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.

Статтею 8 Закону № 2135-XII встановлено права підрозділів, які крім іншого, здійснюють оперативно-розшукову діяльність. Такі підрозділи мають право проводити контрольовану поставку та контрольовану і оперативну закупку товарів, предметів та речовин, у тому числі заборонених для обігу, у фізичних та юридичних осіб незалежно від форми власності з метою виявлення та документування фактів протиправних діянь. Проведення контрольованої поставки, контрольованої та оперативної закупок здійснюється згідно з положеннями статті 271 КПК у порядку, визначеному нормативно-правовими актами Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, Служби безпеки України, погодженими з Генеральною прокуратурою України та зареєстрованими у Міністерстві юстиції України.

Обов`язок доказування обставин у даному кримінальному провадженні покладається саме на сторону обвинувачення. Усувати виявлені розбіжності це обов`язок прокурора, будь-яких клопотань з приводу сприяння йому в реалізації цього обов`язку, прокурор суду не заявляв. При судовому розгляді, в тому числі показаннями понятих, вказані розбіжності усунуті не були.

За вимогами ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Клопотань для сприяння в реалізації його прав та обов`язків прокурор до суду не заявляв. Прокурором не було надано будь-яких доказів, що усувають зазначені розумні сумніви. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стаття 17 КПК України проголошує, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Відповідно до вимог ст. ст. 22, 26 КПК України, судом були створені всі умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. За вимогами п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 373 КПК України у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, ухвалюється виправдувальний вирок. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, всебічно, повно дослідивши обставини кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, даючи правову оцінку встановленим по кримінальному провадженню обставинам, враховуючи що всі можливості збирання додаткових доказів вичерпано, а також враховуючи положення презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини за ст. 17 КПК України, суд вважає, що доводи обвинувачення не знайшли свого об`єктивного підтвердження, наведені стороною обвинувачення доводи ґрунтуються на припущеннях та на доказах, здобутих з порушенням процесуального закону, які не відповідають критеріям допустимості і законності, приймаючи до уваги вимоги ст. 62 Конституції України, з огляду на те, що достатніх та допустимих доказів на спростування тверджень сторони захисту стороною обвинувачення не було надано, беручи до уваги, що усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь обвинуваченого, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення не надано суду достатніх переконливих доказів вчинення інкримінованих ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а тому, суд дійшов переконання, що ОСОБА_3 необхідно виправдати з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислава Львівської області, громадянина України, винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.1 ст.321, ч.3 ст.321 КК України, та призначити йому покарання:

за ч.1 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотирьох) років;

за ч.1 ст.321 КК України у виді арешту на строк 3 (три) місяці;

за ч.3 ст.321 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки .

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислава Львівської області, громадянина України визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст.307 КК України та виправдати на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю його винуватості у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_3 у вигляді застави з покладеними обов`язками до набрання вироком законної сили залишити без змін, після набрання вироком законної сили запобіжний захід - скасувати.

Заставу у розмірі 101 050 гривень, яка внесена на рахунок отримувача ГУДКСУ у Львівській області 10 березня 2020 року заставодавцем ОСОБА_24 повернути заставодавцю ОСОБА_24 , відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, після набрання вироком законної сили.

Скасувати арешт, накладений на майно: мобільний телефон марки Samsung з IMEI1: НОМЕР_2 з сім-картами з № НОМЕР_3 , посвідчення водія НОМЕР_4 та рецептний бланк №194 від 10.02.2020 ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 21 лютого 2020 року (справа №461/1256/20)

Речові докази у справі: мобільний телефон марки Samsung з IMEI1: НОМЕР_2 з сім-картами з № НОМЕР_3 , посвідчення водія НОМЕР_4 та рецептний бланк №194 від 10.02.2020, повернути володільцю ОСОБА_3 , об`єкти дослідження фрагмент таблетки білого кольору, котрий знаходиться фрагменті фольгового блістера з написом «SUBUTEX 8 mg Lot 908017 EXP 11/2021» та чотири таблетки жовтого кольору, котрі містяться фрагменті фольгово-полімерного блістера з написом «сонат», які міститься в номерному пакеті НП №7164728, а також фрагмент таблетки білого кольору, котрий знаходиться фрагменті фольгового блістера з написом «SUBUTEX 8 mg Lot 908017 EXP 11/2021» та чотири таблетки жовтого кольору, котрі містяться фрагменті фольгово-полімерного блістера з написом «сонат», які міститься в номерному пакеті НП №4220638 знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в розмірі 3845 гривень 52 копійок, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави: витрати за проведення судових експертиз наркотичних засобів від 05 лютого 2020 року за № 13/176 та від 13 квітня 2020 року за №13/332.

Вирок суду може бути оскаржений до Львівського Апеляційного суду через Бориславський міський суд Львівської області протягом 30 днів з моменту проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_26