КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 вересня 2024 року,-

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 про арешт майна та накладено арешт на майно, вилучене 22.08.2024 в ході обшуку в автомобілі марки «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , яким користуються ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та який на праві власності належить ОСОБА_6 РНОКПП НОМЕР_3 , зокрема позбавити володільця майна та його користувачів - права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, з метою забезпечення збереження речових доказів, а саме на:

1. Автомобіль Renault Master Д.Н.З. НОМЕР_1 , номер транспортного засобу НОМЕР_5 - 1 шт.

2. Видаткова накладна № Т/-00000700 від 12 серпня 2024 року на 1 арк.

3. Чорнові записи на 5 арк.

4. Товарні чеки на 30 арк.

5. Блокнот помаранчевого кольору 1 шт.

6. Марка акцизного податку № 04 АААД 874734 07/15 номіналом 14,106 грн. 1 шт.

7. Ключ від автомобіля Д.Н.З. НОМЕР_1 1 шт.

8. Технічний паспорт НОМЕР_4 автомобіля Renault Master Д.Н.З. 5940 ММ 1 шт.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 вересня 2024 року в частині арешту автомобіля RenaultMaster Д.Н.З. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_5 , ключів запалення до нього та технічного паспорту, постановити нову ухвалу, якою відмовити в арешті вказаного майна.

Мотивуючи вимоги своєї апеляційної скарги, зазначає про те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, невмотивованою, а тому підлягає скасуванню.

Так, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27.07.2024 надано дозвіл на проведення обшуку в автомобілі марки RenaultMaster Д.Н.З. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_5 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 .

На вилучення транспортного засобу дозвіл не надавався.

Крім того, зазначене майно не є засобом чи знаряддям вчинення розслідуваного кримінального правопорушення, не призначалось до схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, не є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, не є одержаним внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або доходом від нього, а також майном, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Ні детективом, ні прокурором не наведено доказів, які б свідчили, що таке майно має хоч якесь відношення до розслідуваного кримінального провадження.

Власник майна - ОСОБА_6 не має жодного статусу в даному кримінальному провадженні, їй не вручалась підозра про вчинення кримінального правопорушення, обвинувальний акт щодо неї скерований до суду не був.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України за процесуального керівництва прокурорів Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000085 від 11.08.2023 за фактами незаконного виготовлення, зберігання та збуту алкогольних напоїв, які не відповідають ДСТУ, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 199, ч. 2 ст. 199, ч. 2 ст. 199, ч. 2 ст. 199, ч. 2 ст. 199, ч. 2 ст. 199, ч. 2 ст. 199 КК України.

04.09.2024 прокурор першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 звернулась до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене 22.08.2024 в ході обшуку в автомобілі марки «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , яким користуються ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та який на праві власності належить ОСОБА_6 РНОКПП НОМЕР_3 , зокрема позбавити володільця майна та його користувачів - права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, з метою забезпечення збереження речових доказів, а саме на:

1. Автомобіль Renault Master Д.Н.З. НОМЕР_1 , номер транспортного засобу НОМЕР_5 - 1 шт.

2. Видаткова накладна № Т/-00000700 від 12 серпня 2024 року на 1 арк.

3. Чорнові записи на 5 арк.

4. Товарні чеки на 30 арк.

5. Блокнот помаранчевого кольору 1 шт.

6. Марка акцизного податку № 04 АААД 874734 07/15 номіналом 14,106 грн. 1 шт.

7. Ключ від автомобіля Д.Н.З. НОМЕР_1 1 шт.

8. Технічний паспорт НОМЕР_4 автомобіля Renault Master Д.Н.З. 5940 ММ 1 шт.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 вересня 2024 року клопотання сторони обвинувачення задоволено.

Згідно частини першої статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, є предметом кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 22.08.2024, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27.07.2024, проведено обшук в автомобілі Renault Master Д.Н.З. НОМЕР_1 , номер транспортного засобу НОМЕР_5 , в ході якого було виявлено та вилучене вказане в клопотанні сторони обвинувачення майно.

Наявність такої ухвали обумовлює законність проведення обшуку за наведеною адресою та законність вилучення виявленого під час обшуку майна, яке є тимчасово вилученим.

В подальшому, постановою старшого детектива першого відділу детективів Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_15 від 23.08.2024 вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки воно має доказове значення у провадженні, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за обставинами вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, з метою забезпечення кримінального провадження та збереження вищевказаного майна, яке відповідає ознакам речового доказу згідно ст. 98 КПК України, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність достатніх підстави для арешту цього майна.

При цьому, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України, що має місце в даному випадку.

Твердження апелянта про те, що власник майна не вчиняв жодних протиправних дій не є достатньою підставою для відмови у накладенні арешту, враховуючи те, що виявлене майно має доказове значення у цьому кримінальному провадженні, оскільки буде використане в подальшому для доказу фактів та обставин, що встановлюються.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів КПК України передбачено дотримання стандарту «достатніх підстав» вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК (частина 3 статті 170 КПК України).

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу причетність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу у кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

Враховуючи обставини можливого вчинення злочину, який розслідується у цьому кримінальному провадженні, існує сукупність розумних підозр вважати, що зазначене майно може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

Відтак, доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду.

Слідчий суддя дотримався вимог п.п. 5, 6 ч.2 ст. 173 КПК України, та врахував розумність, співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, з метою всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин кримінального провадження, а не накладення арешту може призвести до негативних наслідків для проведення досудового розслідування, таких як приховування, пошкодження чи псування майна.

Інші доводи, на які посилається в апеляційній скарзі апелянт також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони не спростовують правильність висновків зазначених в ній, а ґрунтуються лише на суб`єктивних оціночних судженнях, тобто без врахування об`єктивних відомостей.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга з урахуванням викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170-173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 вересня 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 в частині арешту автомобіля Renault Master Д.Н.З. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_5 , ключів запалення до нього та технічного паспорту, - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/6477/2024 Категорія ст. 170 КПК України

Унікальний № 761/32385/24

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_16

Доповідач: ОСОБА_1