КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/1780/2025 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

адвокатів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2025 року щодо арешту майна у кримінальному провадженні №0003294 від 08 листопада 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2025 року клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0003294 від 08 листопада 2024 року - задоволено частково.

Накладено арешт на вилучені 14 січня 2025 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , печатки у кількості 3 шт. та довідки ЛЛК КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги №3 «Шевченківського району м. Києва з печаткою лікарсько консультативної комісії у кількості 13 шт.

В іншій частині клопотання - залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу, якою частково задоволено клопотання прокурора про накладення арешту на майно, вилучене під час проведення обшуку 14 січня 2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , та відмовлено у задоволенні клопотання про арешт майна в частині накладення арешту на грошові кошти, які були вилучені під час обшуку, а саме: грошові кошти (купюри): номіналом 100 доларів США у кількості 240 шт. на загальну суму 24 000 доларів США, які поміщені та опечатані у спец. пакет NPU1403244; номіналом 1 000 грн у кількості 111 шт., номіналом 500 грн у кількості 92 шт., номіналом 200 грн у кількості 5 шт., на загальну суму 158 000 грн, які поміщені та опечатані у спец. пакет NPU1403237, - скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити у повному обсязі клопотання прокурора про накладення арешту на майно.

Уважає оскаржувану ухвалу в частині відмови у задоволенні клопотання про арешт майна незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

У мотивування скарги зазначає, що судовим рішенням не було надано достатньо обґрунтованих підстав для відмови у накладенні арешту на грошові кошти, зокрема, суд не врахував, що ці кошти можуть бути використані як речові докази у кримінальному провадженні згідно з вимогами статті 98 КПК України, а накладення арешту на грошові кошти є необхідним для забезпечення можливості конфіскації у разі доведенні вини підозрюваної.

Вказує, що судовим рішенням було неправомірно враховано дохід доньки підозрюваної ОСОБА_10 як підставу для відмови у накладення арешту на грошові кошти, оскільки дохід доньки не може бути підставою для виключення можливості накладення арешту на кошти, які можуть бути пов`язані з кримінальним правопорушенням, що розслідується.

Зауважує, що враховуючи те, що ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, за який може бути передбачено конфіскацію майна як обов`язкове додаткове покарання, існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_9 може бути призначене покарання у вигляді конфіскації майна, що обумовлює необхідність забезпечення такої можливою конфіскації шляхом застосування до майна підозрюваного такого заходу забезпечення як арешт належного їй майна.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що подана апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, слідчим відділом Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003294 від 08 листопада 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України.

14 січня 2025 року у період часу з 16 год. 13 хв. до 17 год 09 хв. після затримання в порядку статті 208 КПК України ОСОБА_9 було проведено невідкладний обшук за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено майно, зокрема:

- грошові кошти (купюри): номіналом 100 доларів США у кількості 240 шт. на загальну суму 24000 доларів США,

- грошові кошти (купюри): номіналом 1000 грн. у кількості 111 шт., номіналом 500 грн. у кількості 92 шт., номіналом 200 грн. у кількості 5 шт., на загальну суму 158 000 грн.,

- печатки у кількості 3 шт.,

- довідки ЛЛК КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги №3 «Шевченківського району м. Києва з печаткою лікарсько консультативної комісії у кількості 13 шт.,

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_9 , серія НОМЕР_1 та паспорт громадянина України ОСОБА_9 , серія №СН476014.

Постановою старшого слідчого СВ Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_11 від 15 січня 2024 року зазначені речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

20 січня 2025 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 про арешт майна, вилученого 14 січня 2025 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 у кримінальному провадженні №0003294 від 08 листопада 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2025 року клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0003294 від 08 листопада 2024 року - задоволено частково.

Накладено арешт на вилучені 14 січня 2025 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , печатки у кількості 3 шт. та довідки ЛЛК КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги №3 «Шевченківського району м. Києва з печаткою лікарсько консультативної комісії у кількості 13 шт.

В іншій частині клопотання - залишено без задоволення.

Відповідно до вимог частини першої статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Оскільки вищевказана ухвала слідчого судді згідно доводів апеляційної скарги фактично оскаржена лише в частині відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна в частині накладення арешту на грошові кошти, які були вилучені під час обшуку, а саме: грошові кошти (купюри): номіналом 100 доларів США у кількості 240 шт. на загальну суму 24 000 доларів США, які поміщені та опечатані у спец. пакет NPU1403244; номіналом 1 000 грн у кількості 111 шт., номіналом 500 грн у кількості 92 шт., номіналом 200 грн у кількості 5 шт., на загальну суму 158 000 грн, які поміщені та опечатані у спец. пакет NPU1403237, тому колегія суддів, відповідно до частини першої статті 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги та лише щодо арешту вищевказаних предметів та грошових коштів.

Ухвала слідчого судді в частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на інше майно колегією суддів не перевіряється.

З висновками слідчого судді суду першої інстанції щодо відсутності підстав для накладення арешту на грошові кошти, які були вилучені під час обшуку, а саме: грошові кошти (купюри): номіналом 100 доларів США у кількості 240 шт. на загальну суму 24 000 доларів США, які поміщені та опечатані у спец. пакет NPU1403244; номіналом 1 000 грн у кількості 111 шт., номіналом 500 грн у кількості 92 шт., номіналом 200 грн у кількості 5 шт., на загальну суму 158 000 грн, які поміщені та опечатані у спец. пакет NPU1403237, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно статей 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами частини третьої статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно частини десятої статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

За правилами частини п`ятої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів установлено, що зазначені вимоги слідчим суддею дотримані не в повному обсязі, оскільки слідчий суддя належним чином не перевірив викладені у клопотанні обставини та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для накладення арешту на грошові кошти, які були вилучені під час обшуку, а саме: грошові кошти (купюри): номіналом 100 доларів США у кількості 240 шт. на загальну суму 24 000 доларів США, які поміщені та опечатані у спец. пакет NPU1403244; номіналом 1 000 грн у кількості 111 шт., номіналом 500 грн у кількості 92 шт., номіналом 200 грн у кількості 5 шт., на загальну суму 158 000 грн, які поміщені та опечатані у спец. пакет NPU1403237, виявлені та вилучені під час проведення обшуку 14 січня 2025 року за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_9 .

Дослідивши доводи клопотання прокурора та матеріали судового провадження колегія суддів уважає, що встановлені у даному кримінальному провадженні фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України, за яким здійснюється досудове розслідування, містять сукупність підстав та розумних підозр уважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що майно, а саме: грошові кошти (купюри): номіналом 100 доларів США у кількості 240 шт. на загальну суму 24 000 доларів США, які поміщені та опечатані у спец. пакет NPU1403244; номіналом 1 000 грн у кількості 111 шт., номіналом 500 грн у кількості 92 шт., номіналом 200 грн у кількості 5 шт., на загальну суму 158 000 грн, які поміщені та опечатані у спец. пакет NPU1403237, виявлене та вилучене під час проведення обшуку 14 січня 2025 року за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_9 , відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки могло бути набутим кримінально протиправним шляхом або отриманим внаслідок вчинення кримінального правопорушення, зберегти на собі сліди злочинів та використовуватися для вчинення кримінальних правопорушень, що згідно частини третьої статті 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

Крім того, виявлені та вилучені грошові кошти (купюри): номіналом 100 доларів США у кількості 240 шт. на загальну суму 24 000 доларів США, які поміщені та опечатані у спец. пакет NPU1403244; номіналом 1 000 грн у кількості 111 шт., номіналом 500 грн у кількості 92 шт., номіналом 200 грн у кількості 5 шт., на загальну суму 158 000 грн, які поміщені та опечатані у спец. пакет NPU1403237 визнані у кримінальному провадженні речовими доказами, про що винесено відповідну постанову.

На переконання колегії суддів, прокурором у клопотанні у відповідності до вимог статей 132, 170-173 КПК України доведено, що існують правові підстави для накладення арешту на вилучене за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_9 , майно з метою забезпечення збереження вказаного майна як речового доказу, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно, а саме грошові кошти (купюри): номіналом 100 доларів США у кількості 240 шт. на загальну суму 24 000 доларів США, які поміщені та опечатані у спец. пакет NPU1403244; номіналом 1 000 грн у кількості 111 шт., номіналом 500 грн у кількості 92 шт., номіналом 200 грн у кількості 5 шт., на загальну суму 158 000 грн, які поміщені та опечатані у спец. пакет NPU1403237 може бути відчужене, приховане, пошкоджене, зіпсоване чи втрачене.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого частиною першою статті 170 КПК України.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

З огляду на положення частин другої, третьої статті 170 КПК України майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням наведеного, на переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для накладення арешту на грошові кошти (купюри): номіналом 100 доларів США у кількості 240 шт. на загальну суму 24 000 доларів США, які поміщені та опечатані у спец. пакет NPU1403244; номіналом 1 000 грн у кількості 111 шт., номіналом 500 грн у кількості 92 шт., номіналом 200 грн у кількості 5 шт., на загальну суму 158 000 грн, які поміщені та опечатані у спец. пакет NPU1403237, виявлені та вилучені за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_9 , пославшись на те, що вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти не відповідають жодному з критеріїв, визначених статтею 98 КПК України.

Зважаючи на вищевикладене, зазначені в ухвалі слідчого судді доводи про те, що донька підозрюваної ОСОБА_9 - ОСОБА_10 займається приватною медичною практикою та має постійний дохід від підприємницької діяльності, відповідно до податкової декларації за 2021 рік загальна сума доходу за звітний (податковий) період склала 6 782 327,5 грн та згідно паспорту громадянина України ОСОБА_10 серії НОМЕР_2 , виданого Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві 28 вересня 2006 року, остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про арешт указаних грошових коштів.

Колегією суддів не встановлено невідповідності клопотання прокурора про арешт майна вимогам статей 170, 171 КПК України.

З урахуванням наведеного, у відповідності до вимог статей 131-132, 170-173 КПК України, виявлені та вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_9 , грошові кошти (купюри): номіналом 100 доларів США у кількості 240 шт. на загальну суму 24 000 доларів США, які поміщені та опечатані у спец. пакет NPU1403244; номіналом 1 000 грн у кількості 111 шт., номіналом 500 грн у кількості 92 шт., номіналом 200 грн у кількості 5 шт., на загальну суму 158 000 грн, які поміщені та опечатані у спец. пакет NPU1403237, підлягають арешту з тих підстав, що вони у встановленому законом порядку визнані речовими доказами у межах кримінального провадження №0003294 від 08 листопада 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК Українита відповідають критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду в частині вирішення питання щодо арешту грошових коштів (купюри): номіналом 100 доларів США у кількості 240 шт. на загальну суму 24 000 доларів США, які поміщені та опечатані у спец. пакет NPU1403244; номіналом 1 000 грн у кількості 111 шт., номіналом 500 грн у кількості 92 шт., номіналом 200 грн у кількості 5 шт., на загальну суму 158 000 грн, які поміщені та опечатані у спец. пакет NPU1403237, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню в частині відмови у задоволенні клопотання про арешт майна з постановленням апеляційним судом у цій частині нової ухвали про задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане у клопотанні майно, оскільки останнім у повній мірі доведено необхідність накладення арешту на майно з метою забезпечення його збереження як речових доказів у кримінальному провадженні.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2025 року в частині відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, а саме грошових коштів - скасувати.

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 в частині накладення арешту на грошові кошти, вилучені 14 січня 2025 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на грошові кошти (купюри): номіналом 100 доларів США у кількості 240 шт. на загальну суму 24 000 доларів США, які поміщені та опечатані у спец. пакет NPU1403244; номіналом 1 000 грн у кількості 111 шт., номіналом 500 грн у кількості 92 шт., номіналом 200 грн у кількості 5 шт., на загальну суму 158 000 грн, які поміщені та опечатані у спец. пакет NPU1403237.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4