Справа № 351/1891/24 Номер провадження №1-кп/351/97/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Снятина кримінальне провадження № 0000120 від 29.07.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хотин Хотинського району Чернівецької області, громадянина України, з вищою освітою, який проходить військову службу у ЗСУ за призовом під час мобілізації на посаді техніка ВЧ НОМЕР_1 у військовому званні старший сержант, розлученого, не є інвалідом, утриманців не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

29.07.2024 приблизно о 05 год. 29 хв. ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Daimlerchrysler Sprinter 313 CDI», реєстраційний номер республіки Польща НОМЕР_2 , перевозивши в салоні даного автомобіля на передньому сидінні пасажира ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був не пристебнутий ременем безпеки, рухався ділянкою автодороги Н-10 сполученням Стрий-Чернівці-Мамалига у напрямку м. Чернівці із двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, і знаходиться поблизу будинку № 347 по вул. Шевченка в м. Снятин Снятинської міської територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області, тобто в межах населеного пункту.

Згідно з п. 1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до пп. «б» п. 2.3 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до пп. «в» п. 2.3 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Відповідно до пп. «д» п. 2.3 ПДР водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Пункт 10.1 ПДР зобов`язує водія перед будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п. 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Однак водій ОСОБА_5 , діючи всупереч наведеним нормативним вимогам, рухаючись вищевказаною ділянкою автодороги Н-10 сполученням Стрий-Чернівці-Мамалига у напрямку м. Чернівці із двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, перевозивши в салоні вищевказаного автомобіля на передньому сидінні пасажира ОСОБА_6 , який був не пристебнутий ременем безпеки, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості для руху не урахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не обрав безпечної швидкості руху на даній ділянці дороги, відволікся від керування транспортним засобом у дорозі, внаслідок чого без причин технічного характеру втратив керованість над вказаним автомобілем та виїхав на смугу зустрічного руху, після чого виїхав за межі проїзної частини дороги ліворуч, де автомобіль зіткнувся із залізобетонною опорою.

У результаті порушення ОСОБА_5 вказаних пунктів ПДР сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пасажир автомобіля марки «Daimlerchrysler Sprinter 313 CDI», реєстраційний номер республіки Польща НОМЕР_2 , ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рани чола, вдавленого перелому кісток черепа, крововиливу під оболонки головного мозку, набряку головного мозку, відкритої черепно-мозкової травми, крововиливу в м`які покриви голови, від яких помер цього ж дня 29.07.2024.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому правопорушенні, суду пояснив, що 29.07.2024 вони разом з колегою по службі ОСОБА_6 їхали на автомобілі марки «Daimlerchrysler Sprinter 313 CDI», реєстраційний номер республіки Польща НОМЕР_2 , у відрядження по службових питаннях до м. Чернівці. За кермом він був приблизно з 13:00 години 28.07.2024. Весь цей час він був за кермом, фактично відпочинку у нього не було. Коли вони доїхали до м. Снятин, то на в`їзді у місто вони зупинились на АЗС «ОККО» трохи перепочити та випити кави. Після короткого перепочинку вони рушили далі через місто і на виїзді з міста, проїхавши до 10 хвилин часу, сталася ДТП. Момент удару він не пригадує, але може сказати, що він з`їхав у кювет на зустрічну смугу та зіткнувся з електроопорою. Він був пристебнутий і у нього ще спрацювала подушка безпеки, а у ОСОБА_7 подушки не було і він не був пристебнутий ременем безпеки. Коли він отямився, то намагався спочатку привести до тями товариша, але нічого не вийшло. Потім він викликав Швидку допомогу і просив також якусь жінку допомогти викликати, а потім подзвонив своєму командуванню і повідомив про ДТП. На теперішній час із потерпілим вони узгодили усі питання, які стосувались відшкодування шкоди. Завдану шкоду він не відшкодовував, адже потерпілий гроші у нього не взяв. Він погоджується з обставинами встановленими органом досудового розслідування та викладеними в обвинувальному акті.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що померлий ОСОБА_6 був його батьком. Він, його батько та обвинувачений усі разом проходили військову службу в одній військовій частині. Про ДТП він дізнався від сержанта роти. Поховали батька за свої гроші, усі витрати понесли самі. Обвинувачений пропонував відшкодувати шкоду, але вони відмовились, адже мати та бабуся заперечували. Вони вважали, що це нещасний випадок, а тому гроші не взяли. Цивільний позов він не заявляв і жодних претензій до обвинуваченого він не має, просив його взагалі не карати та не позбавляти права керування транспортними засобами.

Ураховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою провину визнав повністю, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, суд, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає дослідження доказів у судовому засіданні недоцільним. Обвинувачений, захисник та потерпілий проти такого рішення суду не заперечували.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, тобто п. 1.5, 2.3 «б», 2.3 «в», 2.3 «д», 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_6 , доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України, приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, є військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, має позитивну характеристику з місця служби, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд не вбачає.

Згідно з досудовою доповіддю органу з питань пробації про обвинуваченого ОСОБА_5 , беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого за місцем його проживання та праці, умов його життєдіяльності, відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також його ймовірної небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства.

Ураховуючи викладені вище обставини по справі, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , обставину, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які його обтяжують, з урахуванням загальних засад призначення покарання, зокрема законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі.

Підстав для застосування положень статей 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

З урахуванням наведених вище обставин справи, особи обвинуваченого ОСОБА_5 , який злочин вчинив вперше, свою провину визнав повністю, розкаявся у вчиненому злочині, а також з урахуванням думки потерпілого, який жодних матеріальних претензій до обвинуваченого не має та просив взагалі його не карати, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без відбування основного покарання, шляхом звільнення від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України і покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого злочину, а також те, що обвинувачений керуючи транспортним засобом порушив Правила дорожнього руху, нехтуючи не лише своєю безпекою, а й безпекою інших учасників руху, а також наслідки вчиненого злочину у вигляді смерті потерпілого.

Водночас, суд враховує, що обвинувачений вчинив цей необережний злочин внаслідок впливу певних обставин, зокрема й тієї, що він перебував безперервно за кермом приблизно 16 годин та фактично не мав відпочинку. Суд також враховує клопотання командира військової частини НОМЕР_1 від 12.03.2025 не позбавляти ОСОБА_5 права керувати транспортними засобами, згідно з яким у функціональних обов`язках обвинуваченого є забезпечення логістичних задач з забезпечення життєдіяльності військової частини та окремих підрозділів, перевірка та підготовка автотранспортних засобів частини та підготовка особового складу.

Ураховуючи викладене вище, а також необхідність участі ОСОБА_5 у відсічі та стримуванні збройної агресії російської федерації проти України, необхідність належного виконання ним своїх функціональних обов`язків, які вимагають від нього мати посвідчення водія, суд вважає за доцільне не застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

На переконання суду, таке покарання відповідатиме меті його призначення, буде достатньою мірою відповідальності з метою його виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Оскільки стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід під час судового розгляду кримінального провадження не обирався, а клопотань про обрання запобіжного заходу від учасників судового провадження на розгляд суду не надходило, суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 30.07.2024 на тимчасово вилучене майно, яке вилучене 29.07.2024 під час проведення огляду місця події, а саме на автомобіль марки «Daimlerchrysler Sprinter 313 CDI», реєстраційний номер республіки Польща НОМЕР_2 , підлягає скасуванню.

Долю речових доказів по справі слід вирішити у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на проведення експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 .

Керуючись ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на нього такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до командира військової частини, а у разі звільнення з військової служби до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти командира військової частини, а у разі звільнення з військової служби уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- не виїжджати за межі України без погодження з командиром військової частини, а у разі звільнення з військової служби з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 30.07.2024 на тимчасово вилучене майно, яке вилучене 29.07.2024 під час проведення огляду місця події, а саме на автомобіль марки «Daimlerchrysler Sprinter 313 CDI», реєстраційний номер республіки Польща НОМЕР_2 , скасувати після набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі:

- автомобіль марки «Daimlerchrysler Sprinter 313 CDI», реєстраційний номер республіки Польща НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання на підставі доручення командира військової частини НОМЕР_1 від 12.08.2024 ОСОБА_5 залишити останньому;

- 2 зразка речовини бурого кольору, які передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів відділення поліції № 1 (м. Снятин) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області знищити;

- одяг, в який був одягнений потерпілий ОСОБА_6 , а саме поло зеленого кольору, штани з ременем та кросівки, які передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів відділення поліції № 1 (м. Снятин) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області повернути потерпілому ОСОБА_4 ;

- DVD-R диск об`ємом 4,7 GB з відеозаписом з камери відеоспостереження, вилучений у ФОП ОСОБА_8 , який зберігається при матеріалах кримінального провадження № 0000120 від 29.07.2024 залишити в матеріалах кримінального провадження;

- СD-R диск об`ємом 700 МВ з відеозаписом, вилучений 29.07.2024 у ВП № 1 (м. Снятин) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, який зберігається при матеріалах кримінального провадження № 0000120 від 29.07.2024 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на проведення:

- інженерно-транспортної експертизи щодо дослідження технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/109-24/10886-ІТ від 15.08.2024 у сумі 3 786 (три тисячі сімсот вісімдесят шість) грн. 40 коп.;

- інженерно-транспортної експертизи щодо дослідження обставин та механізму ДТП № CE-19/109-24/12403-ІТ від 19.09.2024 у сумі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн. 56 коп.,

а всього 5 300 (п`ять тисяч триста) гривень 96 копійок.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Снятинський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя ОСОБА_9