КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №355/133/24 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/3843/2025 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: в режимі

відеоконференції

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 24 березня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 24 березня 2025 року задоволено клопотання старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні Баришівського відділу Броварської окружної прокуратури ОСОБА_9 про продовження строків запобіжного заходу тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 . Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченому ч.4 ст.187 КК України строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на термін 60 діб до 22 травня 2025 року включно.

Захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 24 березня 2025 року про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку із відсутністю ризиків передбачених ст. 177 КПК України. Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту з електронним засобом контролю, за адресою: АДРЕСА_1 або інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

На обґрунтування своїх вимог захисник зазначає про те, що оскаржувана ухвала є незаконною та такою, що прийнята з порушенням вимог кримінального процесуального закону. Так, сторона обвинувачення жодним чином не підтверджує ті ризики, на які вона посилається, як на підстави продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду зазначає про те, що обвинувачений ОСОБА_7 є людиною молодого віку, має постійне місце реєстрації та проживання, а саме: АДРЕСА_1 . У обвинуваченого наявні стійкі соціальні зв`язки, останній має велику люблячу сім`ю. Крім того, звертає увагу на той факт, що матір обвинуваченого - ОСОБА_10 перенесла складні хірургічні операції у зв`язку із онкологічним захворюванням і є інвалідом третьої групи, має незадовільне здоров`я та наразі потребує допомоги, оскільки в силу перенесених операцій, будь-яка робота, чи навіть звичайні побутові справи їй даються досить тяжко, а тому, її син - ОСОБА_7 зможе забезпечити всю необхідну допомогу, якої потребує його матір. А отже, вказане виключає ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення захисник зазначає про те, що стороною обвинувачення за основу вказаного ризику не надано жодних фактичних даних щодо можливих чи існуючих конкретних дій обвинуваченого, що були направлені на такі дії. Тому, на переконання сторони захисту, вказаний ризик є сумнівним, надуманим та розцінюється, як домисел на даній стадії кримінального провадження, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вказаного надано не було.

Крім того, ОСОБА_7 не має наміру незаконно впливати на свідків та інших учасників справи. На переконання захисника, вказаному потенційному ризику цілком можливо запобігти шляхом застосування іншого запобіжного заходу - домашнього арешту.

Зазначає про те, що не є достатніми мотиви прокурора щодо існування ризику продовжити займатися злочинною діяльністю та вчинити інші кримінальні правопорушення, в силу презумпції невинуватості. Більш того, прокурором в обґрунтування вказаного ризику не надано жодних доказів.

Захисник наголошує на тому, що тяжкість злочину не є вагомою підставою для тримання особи під вартою. Як передбачає практика ЄСПЛ, тривале тримання під вартою може бути виправдане в тому випадку, коли є певні ознаки існування суспільного інтересу, що, попри презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої свободи. Таким чином, тримання під вартою ОСОБА_7 не буде виправдане тим, що існують ознаки суспільного інтересу, а тому факт тримання ОСОБА_7 під вартою буде суперечити Конвенції про захист основоположних прав і свобод людини, практиці Європейського суду з прав людини, Конституції України та іншим законодавчим актам України.

Зазначає, що в обвинуваченого ОСОБА_7 наявні проблеми зі здоров`ям, він переніс хірургічну операцію в ортопедо-травматологічному центрі Київської обласної клінічної лікарні: артроскопія лівого колінного суглобу, парціальна резекція медіального меніску, аутотендопластика ПХЗ фрагментами сухожилків з фіксацією та біорезорбуючим гвинтом, кобляція, дебрідмент, лаваж і на даний час потребує проведення хірургічної операції по видаленню фіксуючого біорезорбуючого гвинта. Таким чином, подальше тримання ОСОБА_7 в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор» може призвести до ускладнень, погіршення стану здоров`я та можливих невідворотних негативних наслідків для його здоров`я.

Крім того, за місцем проживання на ОСОБА_7 скарг не надходило. Вимог громадського порядку не порушував. У відношенні до сусідів ввічливий та тактовний. Конфліктів ні з ким не мав, завжди ввічливий та доброзичливий. До ув`язнення обвинувачений ОСОБА_7 був працевлаштований у ТОВ «ЕКСПАНСІЯ» на посаді вантажника та відповідно мав матеріальний дохід.

Захисник звертає увагу, що усі ризики мають бути реальними та обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними та абстрактними. Наразі справа перебуває на стадії судового розгляду, досліджено частину доказів. Така обставина очевидно є підтвердженням того, що з плином часу та руху справи у суді ризики зменшилися. Враховуючи дані про особу ОСОБА_7 , які вказують на існування міцних важелів соціального стримування, а також з огляду на необхідність повного обстеження в умовах стаціонару, захисник вважає, що пропорційним тому ступеню ризиків, які є у кримінальному провадженні, буде запобіжний захід у виді домашнього арешту для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника, думку прокурора, дослідивши матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжкого злочину.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, суд першої інстанції посилався на доведеність існування заявлених прокурором ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.

Суд першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 належним чином дослідив всі обставини, які мають значення для вирішення даного питання, та правильно встановив, що продовжують існувати обґрунтовані ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна. Під загрозою покарання, яке йому може бути призначено у разі доведеності його вини, він зможе переховуватись від суду з метою уникнення покарання, окрім цього не одружений, не має на утриманні малолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, що має істотне значення для встановлення обставин вчиненого кримінального правопорушення, оскільки на даний момент в ході досудового розслідування не встановлено місцезнаходження викрадених під час вчинення злочину відносно потерпілої ОСОБА_11 грошових коштів та сумки чорного кольору, належних останній, може незаконно впливати на потерпілу, свідків які надавали викривальні покази щодо нього, оскільки йому відомо їхні місця проживання, роботи, перебуваючи на свободі матиме можливість незаконно впливати на них, таким чином перешкоджати повному та об`єктивному проведенню досудового розслідування.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що прокурором доведено продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою жодним чином не зменшились і в сукупності з даними про особу обвинуваченого, на даному етапі провадження, вказують на наявність підстав для продовження строку дії обраного йому запобіжного заходу.

З оскаржуваної ухвали суду вбачається, що висновок про неможливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу ґрунтується на об`єктивних даних.

Доводи апелянта про те, що обвинувачений є людиною молодого віку, має постійне місце реєстрації та проживання, стійкі соціальні зв`язки, в останнього наявні проблеми зі здоров`ям, за місцем проживання на ОСОБА_7 скарг не надходило, вимог громадського порядку не порушував, у відношенні до сусідів ввічливий та тактовний, конфліктів ні з ким не мав, не можуть слугувати безумовною підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, а також підтвердженням його належної процесуальної поведінки та відсутності ризиків.

На переконання колегії суддів клопотання прокурора є вмотивованим, а суд першої інстанції достатньо врахував всі обставини, надав їм правильну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про неможливість на даний час застосування до обвинуваченого будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи, що будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не встановлено, колегія суддів за наслідками апеляційного розгляду, вважає за необхідне ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 24 березня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

____________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4