У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 січня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000637, за апеляційною скаргою прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_5 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 травня 2024 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Луб`янка Веселинівського району Миколаївської області, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 травня 2024 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та йому призначено покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 2 років позбавлення волі.

Ухвалено, на підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття призначеного покарання з іспитовим терміном на 1 рік. На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи кваліфікації дій та доведеності вини обвинуваченого, вважає вирок суду першої інстанції, в частині призначення покарання ОСОБА_6 , незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме безпідставного застосування ст. 69 КК України, що потягло призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м?якість.

На думку апелянта, у вироку суду першої інстанції, висновки можливості застосування ч. 1 ст. 69 КК України та призначення розміру покарання нижче від нижчої межі, встановленої санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, належним чином не обґрунтуванні.

При цьому, зауважує, що звільняючи обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням суд першої інстанції врахував ті ж пом`якшуючі обставини, що і при призначенні покарання, без наведення жодного обґрунтування щодо того яким чином ці обставини у своїй сукупності істотно знижують ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення. Фактично судом подвійно враховано й оцінено зазначені обставини, що призвело до невиправданого пом`якшення покарання.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

24.02.2022 р. указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 р. «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнний стан із 05.30 год. 24.02.2022 р. строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і триває дотепер.

Будучи достовірно обізнаним про введення воєнного стану по всій території України, ОСОБА_6 вчинив корисливий злочин за наступних обставин.

11.04.2024 р. близько 18.20 год., ОСОБА_6 в період часу з 11.21 год. по 11.37 год., зайшов до приміщення ТОВ «АТБ-Маркет», яке здійснює свою підприємницьку діяльність у магазині «Продукти-142», що розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Озерна,13/13, де у нього виник, злочинний, корисливий умисел, направлений на вчинення крадіжки.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , діючи таємно, умисно, протиправно, в період військового стану, скориставшись відсутністю уваги з боку працівників вищевказаного магазину «Продукти-142», зі стелажів викрав товарно-матеріальні-цінності магазину, а саме: одну пляшку віскі 0,5 л. «Jack Daniels» вартістю 518,33 грн. та одну пачку картоплятих чипсів «Pringles» вартістю 119,58 грн. та поклав вказаний товар до чоловічої сумки належної ОСОБА_8 , повідомивши останнього, що розрахується за товар самостійно, а йому сказав йти на вихід.

Після цього ОСОБА_6 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, тим самим обернувши викрадене майно на свою користь і в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд, в результаті чого своїми діями спричинив ТОВ «АТБ-Маркет» матеріальну шкоду на суму 637,91 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, попросивши закрити кримінальне провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024 р., ст. 51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого чужого майна, в тому числі шляхом шахрайства, на момент вчинення правопорушення для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч. 2 ст. 51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу визначено, що податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2024 року становить 3028 грн., тобто неоподаткований мінімум доходів громадян становить 1514 грн. на 2024 рік, а 2 неоподаткованих мінімуми (ч. 2 ст. 51 КУпАП) становить 3028 грн.

Тобто, з 09.08.2024 р. сума викраденого майна, яка не перевищує 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, є дрібною крадіжкою та особа повинна нести відповідальність за відповідною частиною ст. 51 КУпАП.

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Оскільки Законом України № 3886-ІХ збільшилася сума викраденого, з якої настає кримінальна відповідальність за злочини щодо права власності, вказані обставини у даному випадку є підставою для закриття кримінального провадження за п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану 11.04.2024 р., вартістю 637,91 грн.

Враховуючи, що на час вчинення ОСОБА_6 11.04.2024 р., кримінальних правопорушень, де сума викраденого майна не перевищує 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 3028 грн., кримінальне провадження, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 284, 376, 404, 405, 407, 419 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок районного суду м. Миколаєва від 27 травня 2024 року відносно ОСОБА_6 , скасувати.

На підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України, закрити, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3