Справа №705/5986/24
1-в/705/551/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

представника установи ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в режимі відеоконференції клопотання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла Черкаської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, проживаючого до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого який відбуває покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.05.2024, яким засуджений за ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі,

про приведення вироку у відповідність та звільнення від покарання,

У С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з поданням про приведення вироку у відповідність та звільнення його від покарання, у якому зазначив про те, що його засуджено вироком Святошинського районного суду міста Київ від 09.10.2023 за ч. 2 ст. 15 ст. 185 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі.

На цей час він утримується у виправній установі Черкаської області, Уманського району, село Старі Бабани, СВК-92.

У зв`язку із декриміналізацією ст. 185 КК України просить звільнити його від відбування покарання або зменшити визначений йому вироком суду строк відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений підтримав клопотання та просив суд його задовольнити, оскільки був засуджений за вчинення крадіжки, караність якої на даний час скасовано законом.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання засудженого про приведення вироку у відповідність, оскільки ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.05.2024, за яким був засуджений на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового приєднання покарання за попереднім вироком Святошинського районного суду м. Києва від 09.10.2023, яким і був засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України. Злочин за цим вироком ним було вчинено 21.12.2022 і він намагався заподіяти шкоду потерпілому, згідно цього вироку, на суму 319,29 грн. Крім того, за вироком від 09.10.2023 ОСОБА_5 на підставі ст. 71 КК України було призначено покарання за сукупністю вироків, та було частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 11.01.2022 року. Беручи до уваги, що лише злочин вчинений ОСОБА_5 21.12.2022, передбачений ст. 185 КК України, не перевищує двох неоподаткованих мінімуми доходів громадян станом на час його вчинення, засудженого ОСОБА_5 слід звільнити від призначеного покарання за діяння, караність якого усунено. Оскільки правових підстав для зміни кваліфікації за частину злочинів, за які він засуджений, немає, а також за інший злочин караність не усунуто, вважає, що слід виключити з вироку Уманського міськрайонного суду від 01.05.2024 посилання на призначення покарання за ч. 4 ст. 70 КК України, в частині приєднання покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 09.10.2023. Призначити йому покарання на підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України шляхом часткового приєднання покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 11.01.2022. Початок строку покарання рахувати з моменту його затримання з 28.03.2023.

Представник установи ОСОБА_4 в судовому засіданні у вирішенні клопотання засудженого покладався на розсуд суду.

Представник спостережної комісії в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просять суд справу слухати у відсутність їх представника.

У відповідності до приписів ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Вислухавши думку засудженого, прокурора, представника установи, дослідивши матеріали подання та особової справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 1 частини 2 статті 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Частинами 2 і 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання в державній установі «Старобабанівська виправна колонія № 92» за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.05.2024, яким засуджений за ч. 1 ст. 263 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів до призначеного покарання приєднано частково невідбуте покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 09.10.2023 у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі та остаточно призначено покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_5 визначено рахувати з моменту його затримання, а саме з 28.03.2023.

Вказаний вирок суду згідно розпорядження Уманського міськрайонного суду Черкаської області набрав законної сили 04.06.2024.

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 09.10.2023, частково невідбуте покарання за яким призначено згідно вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.05.2024, ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Також за вказаним вироком, на підставі ч. 1 ст. 71 та п.1 ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 11.01.2022, перевівши менш суворий вид покарання в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення - одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 визначено рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 28.03.2023. За правилами ст. 72 КК України у строк покарання засудженому зараховано строк його перебування під вартою за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 11.01.2022, починаючи з 24.11.2021 по 02.05.2022. Запобіжний захід у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

За вироком Святошинського районного суду м. Києва від 09.10.2023 ОСОБА_5 21.12.2022 приблизно о 15 годині 13 хвилин перебуваючи у торговій залі приміщення магазину «Велмарт», що розташований по пр. Леся Курбаса, 6-г у м. Києві, вирішив повторно, таємно викрасти чуже майно з метою подальшого обернення на свою користь. Він, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно намагався викрасти з полиць товар на загальну суму 319 грн. 29 коп., однак не довів своїх дій до кінця, оскільки був зупинений працівником охорони, який виявив в нього викрадений товар.

Такі дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану.

За вироком Святошинського районного суду м. Києва від 11.01.2022, покарання за яким на підставі ч. 1 ст. 71 КК України було частково приєднано при засудженні його Святошинським районним судом міста Києва 09.10.2023, ОСОБА_5 також був засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України тобто за вчинення повторно таємного викрадення чужого майна 13.11.2021 та 15.11.2021, але вартість викраденого ним майна по цим епізодам становила відповідно: 3720,79 грн. та 4875,94 грн.

Тобто, судом встановлено, що на час вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, за яке він засуджений вироком Святошинського районного суду м. Києва від 09.10.2023 і, яке мало місце 21.12.2022 та він міг би завдати потерпілому матеріальної шкоди на суму 319,29 грн., положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального Кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна» №1449-VІ від 04.06.2009 (далі - Закон України №1449-VI від 04.06.2009), згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Згідно ч. 3 ст. 51 КУпАП (в редакції Закону України №1449-VI від 04.06.2009) викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення у 2022 році не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що станом на 01.01.2022 дорівнювало 248,10 грн.

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Разом з цим нормами КК України не встановлений мінімальний розмір вартості майна, що є предметом крадіжки та за наявності якого можливе настання кримінальної відповідальності.

Як роз`яснено Пленумом Верховного Суду України у п. 25 Постанови «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 №10, розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи. Злочинне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення, розтрати або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем (статті 185, 190 та 191 КК) слід відрізняти від такого адміністративного правопорушення, як дрібне викрадення чужого майна (стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Таким чином, на час вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення 21.12.2022, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України кримінальна відповідальність наставала в разі, якщо вартість викраденого майна перевищувала у 2022 році 248,10 грн.

09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 (далі - Закон № 3886-IX від 18.07.2024).

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції та згідно з ч. 1 ст. 51 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП (в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024) встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу ІV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому Законом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481,00 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1240,50 грн. Отже, податкова соціальна пільга у 2022 році складала 1240,50 грн. (2481?50%).

Частиною 2 статті 4 КК України передбачено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно приписів ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За приписами ч.1 ст.5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким Законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, має місце декриміналізація діянь, що полягають у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на час вчинення такого діяння, що у даному випадку на 01.01.2022 становить 2481,00 грн. (1240,50?2), а тому суд приходить до висновку, що вироком Святошинського районного суду міста Києва від 09.10.2023 ОСОБА_5 було засуджено за діяння, караність якого усунуто законом, оскільки розмір викраденого ним майна, не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян по епізоду, яким він намагався заподіяти шкоду потерпілому на суму 319,29 грн., у зв`язку з чим ОСОБА_5 підлягає звільненню судом від покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Разом з тим, як було встановлено в ході розгляду клопотання, ОСОБА_5 також був засуджений 11.01.2022 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років обмеження волі за вчинення двох епізодів крадіжки, а саме 13.11.2021 на суму 3720,79 грн., та 15.11.2021 на суму 4875,94 грн., тобто вартістю більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на час вчинення кожного з цих злочинів, що у даному випадку на 01.01.2021 становило 2102,00 грн. (1051,00?2).

В подальшому ОСОБА_5 вчинив новий злочин, за що був засуджений вироком Святошинського районного суду міста Києва від 09.10.2023 за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі та в зв`язку зі змінами у законодавстві ОСОБА_5 на цей час підлягає звільненню від покарання через декриміналізацію злочину. Але при цьому, на підставі ч. 1 ст. 71 та п.1 ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання ОСОБА_5 було частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 11.01.2022 покарання у виді 1 місяця позбавлення волі, перерахувавши два дні обмеження волі у один день позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 визначено рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 28.03.2023 та зарахувано йому строк перебування під вартою за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 11.01.2022 починаючи з 24.11.2021 по 02.05.2022.

Крім того, ОСОБА_5 також був засуджений 01.05.2024 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 263 КК України до 4 років позбавлення волі із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, тобто за сукупністю злочинів за цим вироком та за попереднім вироком Святошинського районного суду міста Києва від 09.10.2023.

Оскільки ОСОБА_5 був засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 1 ст. 263 КК України, кримінальна карність яких не усунута та відсутні підстави для зміни кваліфікації, тому вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.05.2024 підлягає приведенню у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, та ОСОБА_5 має відбувати покарання, призначене за вказаним вироком суду за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 1 ст. 263 КК України.

За вказаних обставин з вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.05.2024 слід виключити посилання на ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового приєднання покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 09.10.2023, та вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 1 ст. 263 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань до призначеного покарання приєднати невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 11.01.2022 у виді 2 місяців обмеження волі, що у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України відповідатиме 1 місяцю позбавлення волі та остаточно визначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 28.03.2023.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 74 КК України, ст. ст. 369, 371, 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Подання задовольнити.

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.05.2024 у справі №705/298/19 (провадження № 1-кп/705/185/24) привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання у виді 5 років позбавлення волі, призначеного вироком Святошинського районного суду м.Києва від 09.10.2023 за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, в зв`язку з усуненням законом караності діяння.

Виключити з вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.05.2024 посилання на ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового приєднання покарання за вироком Святошинського районного суду м.Києва від 09.10.2023.

Вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань до призначеного покарання приєднати невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м.Києва від 11.01.2022 у виді 2 місяців обмеження волі, що згідно ст.72 КК України з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі дорівнює 1 місяцю позбавлення волі, та остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 28.03.2023.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1