1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/2767/25 1-кс/335/1014/2025
27 березня 2025 року м. Запоріжжя
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Кіровськ Краснолиманського (раніше Харцизського) району Донецької область, громадянки України, офіційно не працевлаштованій, зареєстрованої та такої, що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України,
25.03.2025 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ЗРУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання із встановленням певних обов`язків, а саме: 1) прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, суду; 2) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця реєстрації/проживання та роботи; 3) утримуватися від спілкування з іншими учасниками кримінального провадження (свідками, підозрюваними та іншими особами причетними до вчинення злочину).
Клопотання обґрунтоване посиланням на таке.
Відповідно до пункту 1.1. Статуту Запорізький національний університет заснований на державній формі власності й належить до сфери управління Міністерства освіти і науки України.
Відповідно до пункту 1.3. Статуту скорочене офіційне найменування Запорізького національного університету ЗНУ.
Розуміючи неможливість реалізації свого злочинного умислу одноособово, ОСОБА_9 вирішив залучити до вчинення злочинів особу, з якою мав сталі тісні взаємовідносни, яка розділяла його інтереси та прагнула до незаконного збагачення, а також працювала в ЗНУ на посаді директора регіонального інформаційно-виробничого вузла ЗНУ, мала зв`язки і вплив на посадових осіб ЗНУ, могла за вказівками ОСОБА_9 здійснювати вплив на них.
Задля цього, ОСОБА_9 , не пізніше вересня 2019 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, повідомив про свій злочинний план директора регіонального інформаційно-виробничого вузла ЗНУ ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та запропонував їй взяти участь у вчиненні злочинів, направлених на отримання неправомірної вигоди від громадян за вплив на прийняття рішень службовими особами ЗНУ, на що остання добровільно погодилася.
Так, пізніше вересня 2019 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_9 перейшли до вчинення злочинів, які вчинили на території м. Запоріжжя за наступних обставин.
Наприкінці 2021 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_4 , володіючи спеціальними знаннями і навичками, а також розуміючи процедуру здачі заліків та екзаменів, перебуваючи на своєму робочему місці за адресою: м. Запоріжжя, вул. Жуковського, 66, діючи умисно, разом із ОСОБА_9 , з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення, 31.08.2022 прийняли від ОСОБА_10 пропозицію щодо отримання неправомірної вигоди у розмірі 15 025 гривень за здійснення впливу на службових осіб ЗНУ за здачу останнім заліків та сесії. У подальшому, ОСОБА_4 , діючи умисно, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, за вказівкою ОСОБА_9 , здійснила вплив на невстановлених в ході досудового розслідування службових осіб ЗНУ, де остання працювала директором регіонального інформаційно-виробничого вузла ЗНУ, з метою вирішення питання щодо усунення боргів по залікам та сдачі сесії ОСОБА_10 без фактичного відвідування ним навчального закладу.
Таким чином встановлена наявність достатніх доказів для повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч. 2 ст. 369-2 КК України, а саме: одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, вчинене за попередньою змовою.
Крім цього, 13.10.2023, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_4 перебуваючи на своєму робочому місці за адресою: м. Запоріжжя, вул. Жуковського, 66, діючи умисно, разом з ОСОБА_9 , з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення, прийняла від ОСОБА_10 пропозицію щодо отримання неправомірної вигоди у розмірі 7 280 гривень за здійснення впливу на посадових осіб навчального закладу ЗНУ, задля усунення боргів по залікам та сесіям для ОСОБА_11 . В подальшому, ОСОБА_4 , діючи умисно, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, за вказівкою ОСОБА_9 , здійснила вплив на невстановлених в ході досудового розслідування службових осіб ЗНУ, де остання працювала директором регіонального інформаційно-виробничого вузла ЗНУ, з метою вирішення питання щодо усунення боргів по залікам та сдачі сесії ОСОБА_11 без фактичного відвідування нею навчального закладу.
Таким чином встановлена наявність достатніх доказів для повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч. 2 ст. 369-2 КК України, а саме: одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, за попередньою змовою.
11.03.2025, у зв`язку із наявністю достатніх доказів, ОСОБА_4 письмово повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаних злочинів.
Клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання обґрунтовується наявністю ризику, зазначеного у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала, пославшись на факти та доводи, викладені у ньому.
Підозрювана ОСОБА_4 та її захисник, адвокат ОСОБА_5 , проти задоволення клопотання заперечували, пославшись на відсутність ризиків, про які вказує слідчий та прокурор, оскільки протягом всього досудового розслідування ОСОБА_4 від контактів зі слідчим не ухилялась, на свідків не впливала, перешкод у проведенні розслідування не чинила. Навпаки, перебуваючи за межами України і достовірно знаючи про те, що їй буде повідомлено про підозру, ОСОБА_4 добровільно повернулась в Україну, сама зв`язалась із слідчим, взяла участь у всіх необхідних слідчих діях та ініціювала укладення угоди про визнання винуватості.
Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Щодо обґрунтованості підозри.
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).
При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи
Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
На підтвердження обґрунтованості підозри слідчий та прокурор надали в копіях відповідні докази: показання свідка ОСОБА_12 ; матеріали отримані 03.07.2024 в ході тимчасового доступу до речей і документів АТ «УНВЕРСАЛ БАНК»;
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, зазначених вище, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення.
Щодо наявності ризиків.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що на теперішній час існують такі заявлені органом досудового розслідування судом ризики, що визначені у ст. 177 КПК України:
- ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду;
- ризик незаконного впливу на свідків;
- ризик вчинення нового кримінального правопорушення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створитимуть загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Зокрема доказами на обґрунтування ризику можуть бути, зокрема:
- документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку;
- інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи;
- необхідні докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю;
- вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується, - документами, довідками про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.
Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні не довела наявність підстав вважати, що вказані у клопотанні ризики існують.
Доказів спроб ОСОБА_4 ухилятись від участі у процесуальних діях, впливати на свідків чи іншим чином перешкоджати слідству, стороною обвинувачення надано не було, що перетворює відповідні ствердження на припущення.
Водночас стороною обвинувачення не спростовані факти, про які повідомили підозрювана та його захисник, і які свідчать про належне виконання підозрюваною своїх процесуальних обов`язків без застосування до неї будь-яких заходів примусу.
Крім того, слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_4 є особою похилого віку, раніше не судима, відомостей про притягнення її до інших видів юридичної відповідальності слідчому судді також надано не було.
Відтак, у слідчого судді відсутні підстави для висновку про те, що ОСОБА_4 є схильною до неналежної процесуальної поведінки, а доведеною є лише наявність обґрунтованої підозри.
При цьому виконання обов`язків, про покладення яких на підозрювану просить сторона обвинувачення, жодним чином не корелюється з ризиком, на запобігання якому нібито спрямоване клопотання слідчого.
Відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
Отже, покладення такого обов`язку є правом, а не обов`язком слідчого судді.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 176-179, 194, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений о 09 год. 45 хв. 28.03.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1