Справа№534/101/25
Провадження №1-кп/534/10/25
КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 рокум.Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0002310 від 22.10.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новомиколаївка Бобринецького району Кіровоградської області, не працюючого, не одруженого, з середньо технічною освітою, є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-за ч. 1 ст. 286-1 КК України,

встановив:

22 жовтня 2024 року, приблизно о 13 год. 30 хв., у світлий час доби, без опадів, при сухому асфальтобетонному покритті по просп. Героїв Дніпра в м. Горішні Плавні Кременчуцького району Полтавської області, в напрямку від вул. Добровольського до вул. Миру, керуючи транспортним засобом, автомобілем Ford Focus реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, порушуючи вимоги п.2.9.а) Правил дорожнього руху України, де вказано, водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, рухався водій ОСОБА_8 .

В цей же час, поблизу буд. № 36 просп. Героїв Дніпра на проїзну частину просп. Героїв Дніпра в м. Горішні Плавні вийшли неповнолітні пішоходи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які перетинали просп. Героїв Дніпра з ліва направо відносно напрямку руху автомобіля Ford Focus реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , рухаючись по нерегульованому пішохідному переходу позначеному дорожніми знаками 5.38.1-5.38.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1.

Під час руху у вказаному напрямку, в заданій дорожній обстановці, на не регульованому пішохідному переході по просп. Героїв Дніпра, воді ОСОБА_8 , керуючи автомобілем Ford Focus реєстраційний номер НОМЕР_1 , діючи з необережності, порушуючи вимоги п.п. 18.1 «Правил дорожнього руху України» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10.10.2001, де відповідно вказано: п. 18.1. «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», не надав дорогу малолітнім пішоходам, які переходили проїзну частину по не регульованому пішохідному переході та допустив наїзд передньою частиною автомобіля Ford Focus реєстраційний номер НОМЕР_1 на неповнолітніх пішоходів ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ..

Відповідно висновку судово-медичної експертизи №1405 від 05.12.2024 у неповнолітньої ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритого внутрішньо суглобового перелому епіфіза латерального виростка правої в/гомілкової кістки; лінійного перелому медіального виростка в/гомілкової кістки; відриву ПХЗ в місці кріплення до в/гомілкової кістки; гемартрозу; ЗЧМТ; Струсу головного мозку, і в своїй сукупності за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості, що викликали довготривалий розлад здоров`я.

Відповідно висновку судової автотехнічної експертизи № CE-19/117-24/21423-IT від 16.12.2024 в умовах даної події водій автомобіля Ford Focus реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 , мав в своєму розпорядженні технічну можливість зупинити керований ним автомобіль, щоб дати дорогу пішоходам ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які рухались по нерегульованому пішохідному переходу.

В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля Ford Focus реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 , вбачаються невідповідності з вимогами п. 18.1. Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв?язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 заявив про повне визнання власної винуватості за пред`явленим обвинуваченням. При цьому суд переконався, що крім повного визнання винуватості ОСОБА_8 не заперечує фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікацію своїх дій, правильно розуміє та усвідомлює зміст обставин злочину, в якому обвинувачується, правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин. Зокрема, пояснив, що 22.10.2024 приблизно о 13 годині 30 хвилин поїхав привітати свого знайомого з днем народження, з ним вони вживали горілку, він особисто випив приблизно 300 грамів горілки , після чого приблизно о 16 годині 00 хвилин, керуючи автомобілем марки Ford Focus реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, рухався по вул. Миру в м. Горішні Плавні Полтавської області. Наближаючись до перехрестя в нього випав з рук мобільний телефон, що відволікло його увагу, оскільки він нагнувся за ним. Перед самим пішохідним переходом приблизно за п`ять метрів до пішохідного переходу він побачив групу неповнолітніх, які рухались по пішохідному переходу. Різко загальмував, але було вже пізно, внаслідок чого здійснив ненавмисний наїзд на чотирьох неповнолітніх пішоходів . Працівники поліції відвезли його в медичний заклад, де він пройшов огляд на стан сп`яніння. Просив суворо його не карати і призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, врахувати що ним частково відшкодована завдана злочином шкода.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 , думку прокурора, законного представника потерпілої та її представника, захисника, обвинуваченого, який пояснив, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи, в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів.

Суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_8 та дослідженням матеріалів, що характеризують його особистість.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Таким чином, аналізуючи показання обвинуваченого, суд находить вину обвинуваченого повністю доказаною, а його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло потерпілій тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Як обставини , що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує щире каяття та часткове відшкодування завданої злочином шкоди .

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 судом не встановлено.

Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який не судимий, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не значиться, пенсіонер, є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році , наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин , що обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, щодо повного визнання обвинуваченим вини у скоєному злочині, поведінку обвинуваченого як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи, а також думку законного представника потерпілої та представника , які просили призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду .

Аналізуючи доводи захисника, щодо обгрунтування наявності підстав для призначення обвинуваченому покарання у виді пробаційного нагляду, суд не знаходить його обгрунтованим з огляду на наступне.

Так, згідно із ст. 69 КК України, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цьогоКодексуза це кримінальне правопорушення.

Застосування положень ст. 69 КК України можливе за наявності у кримінальному провадженні виняткових обставин, які дають підстави розраховувати на досягнення мети покарання без реального його відбування. При цьому обставини, що пом`якшують покарання, мають істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого. Ці обставини надають специфічних особливостей, які свідчать про те, що вчинене діяння виходить за межі типових злочинів такого виду і ступінь його тяжкості порівняно з ними значно менший.

Кримінальний закон передбачає у виключних випадках можливість застосування положень ст. 69 КК України лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Тобто, призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України, можливе, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони мають бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до ч. 1 та/або ч. 2 ст. 66 КК України, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

При визначенні поняття обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України, згідно з якими підстави, що дають суду повноваження вийти за межі мінімального покарання, встановленого законом, мають знаходитися у зв`язку з метою злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, її поведінкою під час його вчинення, іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та особу винного.

Суд, застосовуючи положення ст. 69 КК України при призначенні покарання, зобов`язаний не лише перерахувати обставини, що його пом`якшують, а й обґрунтувати яким чином такі обставини істотно знизили чи мали би знизити ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Така позиція викладена Верховним Судом у постанові від 03 лютого 2021 року у справі № 629/2739/18, провадження № 51-3479 км 20.

Захисник посилається як на підставу для призначення покарання у виді пробаційного нагляду щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне часткове відшкодування завданої шкоди, що підтверджується відповідною розпискою законного представника неповнолітньої потерпілої, з якої вбачається, що обвинувачений в рахунок відшкодування завданої злочином шкоди сплатив 165 000 грн, залишок відшкодування завданої шкоди 135000 грн зі строком відшкодування за домовленістю до 16.07.2025.

При цьому суд враховує, що злочин, передбачений ч.1 ст.286-1 КК України належить до категорії двооб`єктних злочинів, основним безпосереднім об`єктом якого є безпека руху й експлуатація автомобільного та деяких інших видів транспорту, а додатковим об`єктом - життя і здоров`я особи.

Суд відносить щире каяття обвинуваченого до обставин, що пом`якшують покарання, оскільки він визнав свою вину, що характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого ним злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, негативно оцінює злочин та демонструє готовність понести покарання.

Також суд зазначає, що під час скоєння ДТП ОСОБА_8 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням, оскільки, водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху, водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та пасажирів.

Отже ОСОБА_8 сідаючи за кермо транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння не міг не розуміти значення своїх дій та міг передбачити їх негативні наслідки, тобто не міг не розуміти, що він піддає загрозі як своє життя, так і життя інших осіб і обвинувачений, діючи з необережності, порушив виомги п.п.18.1 ПДР України, що призвело до виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди та було здійснено наїзд на чотирьох неповнолітніх осіб, серед яких була потерпіла ОСОБА_5 , яка отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, тобто вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння саме по собі свідчить про зухвале відношення та злочинну самовпевненість до наслідків керування транспортним засобом в такому стані.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України звільнення від відбування з випробуванням можливо, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене ч. 3 ст. 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Вказана норма є імперативною та розширеному тлумаченню не підлягає, а отже законом чітко передбачені обмеження щодо неможливості звільнення від відбування покарання з випробуванням зокрема осіб, засуджених за порушення правил безпеки дорожнього руху у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Враховуючи вказані вимоги закону, беручи до уваги, що ОСОБА_8 вчинив інкримінований злочин в стані алкогольного сп`яніння, звільнення останнього від призначеного покарання з випробування є неприпустимим.

З урахуванням наведенного, суд приходить до висновку про неможливість досягнення щодо ОСОБА_8 мети кримінального судочинства без реального відбування ним призначеного покарання та про відсутність підстав для призначення останньому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 1 ст.286-1КК України чи можливого звільнення його від відбування покарання.

При фактичних обставинах даної справи, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає що покарання у виді позбавлення волі, буде достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 , а також попередження вчинення обвинуваченим аналогічних кримінальних правопорушень, відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення й особі засудженого, а тому вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі на строк один рік в мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Визначаючись з додатковим покаранням, суд виходить з того, що правилами дорожнього руху України регламентовано єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, якого повинні неухильно дотримуватись усі його учасники, автомобіль є джерелом підвищеної небезпеки, через що уникнення ОСОБА_8 справедливого покарання негативно вплине на сприйняття суспільством, зокрема іншими водіями, необхідності суворо дотримуватись Правил дорожнього руху.

Зокрема Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду упостанові від 04.09.2023 р. у справі №702/301/20 зробила правові висновки про те, що правова природа додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини статей 286, 286-1ККУкраїни і полягає у забороні керувати транспортними засобами. Позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого покарання, передбаченій ч. 2 ст. 50 КК України. У контексті розглядуваного питання особливої уваги набуває досягнення мети покарання щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, з дотриманням засади справедливості та принципу рівності всіх перед законом.

Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення водія, правил безпеки дорожнього руху створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

А тому, з урахуванням характеру вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, суд визнає за неможливе збереження за обвинуваченим права керування транспортними засобами, та приходить до висновку щодо необхідності призначення обвинуваченому ОСОБА_8 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк три роки відповідно до положень санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України, оскільки це буде відповідати цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначається, зокрема, початок строку відбування покарання, а тому строк відбуття покарання ОСОБА_8 необхідно рахувати з дня затримання на виконання вироку суду.

Також суд враховує, що положеннями ч. 3 ст. 55 КК України встановлено, що при призначенні позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткового покарання до арешту, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі на певний строк - воно поширюється на увесь час відбування основного покарання і, крім цього, на строк, встановлений вироком суду, що набрав законної сили. При цьому строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання, а при призначенні покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткове до інших основних покарань, а також у разі застосування статті 77 цього Кодексу - з моменту набрання законної сили вироком.

Прокурор в судовому засіданні цивільний позов прокурора про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої просила залишити без розгляду в зв`язку з повним відшкодуванням цих витрат обвинуваченим в добровільному порядку.

Суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 , клопотань про обрання такого заходу не надходило.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Арешт майна, застосований в даному кримінальному провадженні, відповідно до ухвали слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24.10.2022 року, відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України, слід скасувати.

По даному кримінальному провадженню проведено експертизи на загальну суму 10744,65 грн, а тому дані витрати, відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.100, 124, 351, 352, ч.3 ст.349 , 359, 368, 371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту його фактичного затримання для виконання вироку , після набрання вироком законної сили.

Цивільний позов прокурора до ОСОБА_8 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої в сумі 9812,08 грн - залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення експертиз в розмірі 10744,65 грн.

Арешт майна, застосований в даному кримінальному провадженні, відповідно до ухвали слідчого судді Автозаводського районного суду від 24.10.2024 відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України, скасувати.

Речові докази: транспортний засіб, автомобіль Ford Focus реєстраційний номер НОМЕР_1 зберігається при ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНІ в Полтавській області за адресою: Полтавська область, м. Горішні Плавні, вул. Добровольського, 6 повернути власнику, після набрання вироком законної сили;

-компактні диски DVD-R з відеозаписами «IР111 МИРА-ГЕРОЕВ ДНЕПРА ОПОРНЫЙ 5214--5500» та «IР8 МИРА-ГЕРОЕВ ДНЕПРА КРУГ ОПОРНЫЙ 5214--5500», відео з камер системи відеоспостереження/відеоаналітики «Безпечне місто»/»Безпечна громада»; компактні диски DVD-R, з відеозаписами «», «», «», «», відеозаписів з нагрудних бодікамер ВІ №2 залишити в матеріалах справи кримінального провадження, що знаходиться у сторони обвинувачення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області, а засудженим у той же строк з моменту його отримання.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя ОСОБА_1