Справа № 126/779/23
Провадження №11-кп/801/1312/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу прокурора Бершадського відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_7 на ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 11 листопада 2024 року про приведення у відповідність до закону на підставі ст. 537, 539 КПК України та ст. 74 КК України вироку Бершадського районного суду Вінницької області від 02.04.2024 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом обставини.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 11 листопада 2024 року подання начальника Гайсинського РВ № 1 філії Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_9 про приведення у відповідність до закону на підставі ст. 537, 539 КПК України та ст. 74 КК України вироку Бершадського районного суду Вінницької області від 02.04.2024 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України повернуто особі, яка його подала.

Мотивуючи прийняте рішення суд зазначив, що нормами кримінального процесуального законодавства не визначено повноваження суду про «приведення судового рішення у відповідність до закону».

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що їх подала.

В апеляційній скарзі прокурора Бершадського відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_7 ставиться питання про скасування ухвали Бершадського районного суду Вінницької області від 11 листопада 2024 року через істотні порушення кримінального процесуального закону та ухвалення рішення по суті подання.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не врахував положення ст. 537, 539 КПК України в тій частині, що саме на суд, у межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, за поданням органу чи установи виконання покарань вирішується питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2, 3 ст. 74 КК України. Натомість подання та додані до нього матеріали надають можливість прийняти відповідне рішення.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги прокурора з підстав, викладених в ній та просив задовольнити.

Засуджений ОСОБА_8 подав до суду заяву про розгляд апеляційної скарги у його відсутності, просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з ухвали, зазначені норми кримінального процесуального закону не дотримані, натомість висновки про повернення подання особі, яка її подала, не ґрунтуються на законі.

Як убачається з матеріалів судового провадження (а. п. 1-3), 10.09.2024 начальник Гайсинського РВ № 1 філії Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_10 звернувся до Бершадського районного суду з поданням про приведення у відповідність до закону на підставі ст. 537, 539 КПК України та ст. 74 КК України вироку Бершадського районного суду Вінницької області від 02.04.2024 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

Таке подання мотивовано тим, що 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від, яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна) та передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. З огляду на зазначене кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян. При цьому ОСОБА_8 засуджений за кримінальне правопорушення, за яким майнова шкода становить суму, меншу за два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, що відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України має наслідком звільнення особи від покарання.

Також із подання установлено, що керівником органу пробації зазначено про необхідність вирішення такого питання у відповідності до п. 13 ч. 1 ст. 537 та п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України.

Вирішуючи зазначене питання, суд мав керуватись, з-поміж іншого, принципом «Jura novit curia» (суд знає закони), який установлює, що: суд знає право; суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору.

Застосування зазначеного принципу у цьому провадженні не призводить до звуження охоронюваних законом прав та інтересів сторін, натомість його неврахування призводить до надмірного невиправданого формалізму.

Так, за змістом п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, з-поміж інших, питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Також п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України визначено, що клопотання про вирішення питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК), подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Отже установивши, що вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 02.04.2024 щодо ОСОБА_8 виконується у межах територіальної юрисдикції Бершадського районного суду Вінницької області, у місцевого суду були усі підстави для розгляду подання керівника органу пробації про вирішення питання про звільнення засудженого від покарання чи пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Такі допущені істотні порушення кримінального процесуального закону завадили суду прийняти законне та обґрунтоване рішення, зокрема щодо вирішення питання про відкриття провадження за поданням керівника установи виконання покарань та відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України мають наслідком скасування ухвали з призначенням нового розгляду у тому ж суді першої інстанції.

Стосовно ж доводів апеляційної скарги прокурора в частині вирішення питання про звільнення від покарання суд наголошує, що приписами ч. 2 ст. 415 КПК України визначено, що призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання, з-поміж інших, про застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність.

Ураховуючи викладене, оскільки місцевим судом не вирішено порушене органом пробації питання про застосування закону про кримінальну відповідальність (звільнення від покарання на підставі ст. 74 КК України), суд апеляційної інстанції позбавлений права вирішити таке подання.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Бершадського відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 11 листопада 2024 року про повернення подання начальника Гайсинського РВ № 1 філії Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_9 про приведення у відповідність до закону на підставі ст. 537, 539 КПК України та ст. 74 КК України вироку Бершадського районного суду Вінницької області від 02.04.2024 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України скасувати через істотні порушення кримінального процесуального закону.

Призначити новий розгляд подання у тому ж суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: