Справа № 140/3303/18
Провадження №11-кп/801/52/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілободового домашнього арешту,

установив:

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 підтримав своє письмове клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, мотивуючи його відсутністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, наявністю міцних соціальних зв`язків та постійного місця проживання, а також погіршенням стану його здоров`я у зв`язку з тривалим перебуванням під вартою.

Заслухавши пояснення обвинуваченого та захисника, які просили задовольнити клопотання та змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем проживання обвинуваченого, заперечення прокурора, який вказав, що ризики, встановлені апеляційним судом під час продовження запобіжного заходу, продовжують існувати, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений ОСОБА_8 може вжити заходів для перешкоджання здійснення апеляційного розгляду та вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, існує завжди.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на даний час не набрав законної сили вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 02 травня 2023 року, яким ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, та призначено покарання у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке необхідно відбувати реально.

Вінницьким апеляційний судом 12 березня 2024 року під час задоволення клопотання прокурора та продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 до закінчення апеляційного розгляду було встановлено, що ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшилися.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, яке має насильницький характер, направлений проти власності та здоров`я особи похилого віку.

Під час досудового розслідування обвинувачений ухилявся від органів досудового розслідування та у період з 25.09.2018 по 03.12.2018 перебував у розшуку до моменту його затримання та обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Ризик переховування обвинуваченого від апеляційного суду також підвищується у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. На теперішній час в Україні продовжено дію воєнного стану. Обвинувачений матиме реальну можливість покинути місце проживання та виїхати за межі Вінницької області, з метою переховування від суду, що унеможливить у подальшому судовий розгляд цього кримінального провадження.

Обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, а саме 03.02.2011 Вінницьким районним судом Вінницької області за ч.1 ст.115 КК України був засуджений до покарання у виді 12 років позбавлення волі, яке відбував реально, 05.12.2017 звільнився з місць позбавлення волі з невідбутою частиною покарання строком 2 роки 10 місяців та 23 днів, однак на шлях виправлення не став, оскільки наразі йому інкримінується вчинення нового умисного корисливого особливо тяжкого злочину, що у свою чергу свідчить про те, що ОСОБА_8 , маючи можливість вільно пересуватись, може продовжити вчиняти нові кримінальні правопорушення. Перебуваючи під дією запобіжного заходу у виді домашнього арешту, обвинувачений матиме реальну можливість незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Таким чином, на момент розгляду клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу докази того, що встановлені апеляційним судом ризики під час продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відпали або зменшилися в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Колегія суддів неодноразово зазначала, що тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою у даному кримінальному провадженні виправдано наявністю справжніх інтересів суспільства, які полягають у охороні та захисті права власності, а саме: права будь-якого власника на володіння, користування та розпоряджання своїм майном відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а також безпеці життя та здоров`я, особистої недоторканності, честі та гідності як потерпілої особи, так і інших осіб, що незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Отже, зміна обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, зокрема цілодобовий домашній арешт, на переконання колегії суддів, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду кримінального провадження та не забезпечить запобіганню ризикам, передбаченим п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України. Ні обвинувачений, ні захисник не вказали на обставини, які б перешкоджали чи унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого під вартою,

Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 на те, що він має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони суттєво не зменшують встановлених ризиків та в даному випадку не свідчать про достатність застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для забезпечення його належної процесуальної поведінки і запобіганню встановленим ризикам.

Що стосується доводів про погіршення стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 , то вони повинні підтверджуватися належними медичними документами, однак таких у судове засідання обвинуваченим чи його захисником надано не було.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що підстав для зміни раніше застосованого до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу немає.

Керуючись ст.ст.177,183, 405, 419 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4