Провадження № 1-кс/461/7901/24
УХВАЛА

24.12.2024 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Львівської обласної прокуратури,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Львівської обласної прокуратури з приводу невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, у якій просить визнати протиправною зазначену бездіяльність, зобов`язати уповноважених осіб прокуратури внести відповідні відомості за його заявою про вчинення кримінального правопорушення від 13.12.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування та зобов`язати уповноважених осіб прокуратури Львівської області розпочати досудове розслідування.

Обґрунтовуючи скаргу, скаржник посилається на те, що 13.12.2024 ним подано до Львівської обласної прокуратури заяву про вчинення кримінального правопорушення. Наведена заява скерована адресату електронною поштою. Однак, всупереч положень ст. 214 КПК України, відомості за наведеною заявою до ЄРДР не внесено. Отже, скаржник вказує, що станом на день звернення із даною скаргою до слідчого судді заява про вчинення кримінального правопорушення належним чином не розглянута, відомості до ЄРДР не внесені, суб`єктом оскарження заявника про результати розгляду не повідомлено.

Таким чином, скаржник вважає, що, в порушення вимог КПК України, заява належним чином не розглянута та має місце безпідставне невнесення відомостей до ЄРДР.

Вищенаведені обставини, на думку скаржника, свідчать про те, що посадові особи Львівської обласної прокуратури такою бездіяльністю порушують права заявника.

Скаржник у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, згідно скарги просить провести слухання справи за його відсутності.

Представник Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання, згідно якого скаргу заперечила, вказавши, що Дрогобицькою окружною прокуратурою за заявами ОСОБА_3 від 20.12.2024 внесені відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 358 КК України. Підстав для внесення відповідних відомостей за іншими статтями КК не встановлено. З огляду на наведене, просить відмовити у задоволенні скарги та проводити її розгляд за її відсутності.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши доводи скаржника, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ст.8 КПК України).

Статтею 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Одним з напрямів ефективного функціонування державної влади в Україні є забезпечення законності діяльності органів досудового розслідування, які виходячи з принципу верховенства права, зобов`язані керуватись законом при здійсненні своїх повноважень. Саме тому об`єктивно необхідним є створення надійного і ефективного механізму судового контролю за діяльністю органів досудового розслідування, оскільки саме судовий контроль справедливо вважається найбільш дієвим інструментом забезпечення прав і свобод громадян.

У теоретичному аспекті «судовий контроль» покликаний: забезпечити законність та обґрунтованість обмеження конституційних прав і свобод громадян під час досудового розслідування шляхом ухвалення рішень про застосування заходів кримінально-процесуального примусу, проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, що обмежують конституційні права громадян та розгляду скарг на дії (бездіяльність) та рішення слідчого чи прокурора.

Кримінальним процесуальним законом здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні віднесено до повноважень слідчого судді, який є суддею суду першої інстанції, а у випадку, передбаченому статтею 247 КПК України, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.

Як наведено вище, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У свою чергу, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

До повноважень слідчого судді статтею 303 КПК України віднесено розгляд скарг на окремі рішення, дії та бездіяльність слідчого чи прокурора.

Встановлено, що 13.12.2024 ОСОБА_3 подано до Львівської обласної прокуратури заяву про вчинення кримінального правопорушення. Даних про належний її розгляд представниками прокуратури, зокрема внесення відомостей до ЄРДР уповноваженими представниками Львівської обласної прокуратури в ході розгляду справи не встановлено.

При цьому, оцінюючи доводи представника прокуратури щодо реєстрації кримінального провадження Дрогобицькою окружною прокуратурою за заявами ОСОБА_3 від 20.12. 2024, виходжу з того, що наведений факт не спростовує те, що посадові особи Львівської обласної прокуратури відомостей до ЄРДР за заявою скаржника від 13.12.2024 не вносили.

Згідно ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч.4 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

З аналізу зазначених норм випливає, що законом передбачено обов`язок слідчого, прокурора, іншої службової особи, уповноваженої на прийняття заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, прийняти і зареєструвати їх, у разі якщо ці заяви чи повідомлення відповідають тим критеріям, які встановлені для них КПК України.

В ході розгляду скарги, не здобуто належних доказів на підтвердження того, що відомості за наведеною заявою про вчинення кримінального правопорушення внесені до ЄРДР або така заява була розглянута з дотриманням положень ст.214 КПК України.

У свою чергу, доводи представника прокуратури про відсутність даних про скерування відповідної заяви на розгляд до іншого органу не можуть слугувати законною підставою для невнесення відповідних даних до ЄРДР, а тому такі доводи відхиляються.

Отже, наведене свідчить про те, що заява скаржника про вчинення кримінального правопорушення з дотриманням положень ст. 214 КПК України розглянута не була, а відомості до ЄРДР не внесені.

Враховуючи зазначене, приймаючи до уваги те, що заява про вчинення кримінального правопорушення (злочину) не розглянута належним чином, з дотриманням вищенаведених положень КПК України, доводи скаржника в цій частині в ході судового розгляду суб`єктом оскарження спростовані не були, в ході розгляду скарги не здобуто даних про внесення відомостей до ЄРДР, приходжу до висновку, що уповноваженими особами суб`єкта оскарження не було вжито належних заходів щодо дотримання вимог, передбачених ст. 214 КПК України.

До повноважень слідчого судді статтею 303 КПК України віднесено розгляд скарг на окремі рішення, дії та бездіяльність слідчого чи прокурора. Наведений у статті 303 КПК України перелік таких рішень, дій чи бездіяльності є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до положень статті 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, положення чинного КПК України не наділяють слідчого суддю повноваженнями визнання протиправної відповідної бездіяльності або вирішення питання відшкодування витрат понесених заявником чи спричиненої йому шкоди. Крім того, внесення до ЄРДР відповідних даних віднесено до компетенції саме суб`єкта оскарження та є підставою для початку досудового розслідування. Таким чином, необхідності зобов`язувати уповноважених осіб розпочинати досудове розслідування на даний час немає, тим більше, що прокурор наділений повноваженнями визначати орган досудового розслідування, а отже, скарга задоволенню у цій частині не підлягає.

Виходячи з вищенаведеного, приймаючи до уваги зазначені доводи та мотиви, приходжу до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення та слід зобов`язати уповноважену на розгляд заяв про вчинення кримінального правопорушення особу Львівської обласної прокуратури розглянути, з дотриманням положень ст.214 КПК України, заяву ОСОБА_3 від 13.12.2024 та повідомити заявника про результати розгляду у строки та спосіб визначені Кримінальним процесуальним кодексом України.

Наведений спосіб сатисфакції порушеного права скаржника у даному випадку забезпечить справедливий, адекватний та пропорційний засіб його відновлення.

Керуючись ст.ст.303, 304,306,307 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену на розгляд заяв про вчинення кримінального правопорушення особу Львівської обласної прокуратури розглянути, з дотриманням положень ст.214 КПК України, заяву ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення від 13.12.2024 та повідомити заявника про результати розгляду у строки та спосіб визначені Кримінальним процесуальним кодексом України.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1