Справа № 135/543/25
Провадження № 1-кс/135/152/25
У Х В А Л А

іменем України

23.04.2025 м. Ладижин Вінницька область

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника СД ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, капітана поліції ОСОБА_3 , про арешт майна в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000033 від 21.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1. Суть питання, що вирішується, за чиєю ініціативою воно розглядається.

22 квітня 2025 року до Ладижинського міського суду Вінницької області надійшло клопотання начальника слідчого відділення відділення поліції № 3 Гайсинського районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, капітана поліції ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 від 21.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України.

В обґрунтування клопотання дізнавач зазначив, що 21 квітня 2025 року під час проведення особистого обшуку громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено поліетиленовий прозорий пакет із застібкою, обмотаний клейкою стрічкою червоного кольору, з вмістом кристалічної речовини.

Зазначений пакет з кристалічною речовиною вилучено та поміщено до спеціального пакета з маркуванням «Національна поліція України CRI 1061749», а постановою дізнавача від 21.04.2025 його визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000033.

Зазначене майно, а саме кристалічна речовина, що міститься в поліетиленовому прозорому пакеті із застібкою, обмотаному клейкою стрічкою червоного кольору, вилучене 21 квітня 2025 року під час особистого обшуку ОСОБА_4 , має суттєве значення для кримінального провадження, оскільки є безпосереднім предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів та може бути використано під час судової експертизи чи інших слідчих дій для встановлення дійсних фактів події.

Дізнавач обґрунтовує необхідність накладення арешту тим, що незастосування цього заходу може призвести до знищення, пошкодження, втрати або незаконного відчуження речовини, що унеможливить проведення судових експертиз та інших слідчих дій у межах кримінального провадження.

2. Позиція учасників.

Дізнавач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розгляд клопотання проводити у його відсутність, заявлені вимоги підтримав.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття дізнавача у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

3. Обставини, встановлені слідчим суддею, та положення закону, якими він керувався. Мотиви, з яких слідчий суддя виходив під час постановлення ухвали.

3.1 Факти та обставини, встановлені слідчим суддею, що мають значення для кримінального провадження

Розглядаючи заявлене клопотання, слідчий суддя, на підставі витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР), встановив, що дізнавачем СД ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000033 від 21.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України (незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту).

21.04.2025 у період з 23:14 до 23:20 під час проведення особистого обшуку ОСОБА_4 на вулиці Хлібозаводській в м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області було виявлено та вилучено поліетиленовий прозорий пакет із застібкою, обмотаний клейкою стрічкою червоного кольору, з вмістом кристалічної речовини.

З урахуванням виявлених обставин та можливого правового статусу вилученої речовини, 21.04.2025 дізнавачем було прийнято постанову про визнання кристалічної речовини, що міститься в поліетиленовому прозорому пакеті із застібкою, обмотаному клейкою стрічкою червоного кольору, речовим доказом у кримінальному провадженні №0000033, що відповідає вимогам ст. 98 КПК України.

З метою забезпечення збереження речового доказу та унеможливлення зміни його фізичних властивостей, пакет з речовиною було поміщено у спеціальний пакет «Національна поліція України СRІ 1061749», що підтверджується відповідними матеріалами досудового розслідування.

Відповідно до положень п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

З аналізу поданих до суду матеріалів слідує, що вилучена речовина:

- може бути предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, та підлягає подальшому дослідженню з метою визначення належності до категорії заборонених або обмежених у цивільному обігу;

- може містити дані, необхідні для проведення судових експертиз, що є важливими для встановлення істини у кримінальному провадженні;

- потребує подальшого збереження як речовий доказ, оскільки його втрата, пошкодження або зміна стану можуть ускладнити проведення експертиз та встановлення фактичних обставин справи.

Беручи до уваги викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що існують достатні правові підстави для накладення арешту на вилучену кристалічну речовину, що міститься в поліетиленовому прозорому пакеті із застібкою, обмотаному клейкою стрічкою червоного кольору, оскільки такий захід є необхідним для забезпечення цілісності доказової бази у кримінальному провадженні та запобігання його втраті, пошкодженню, відчуженню або використанню сторонніми особами.

Крім того, слідчий суддя встановив, що клопотання дізнавача подано з дотриманням строків, визначених ч. 5 ст. 171 КПК України, а саме не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.

З урахуванням викладеного, суд визнав клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки накладення арешту на вилучене майно відповідає завданням кримінального провадження, принципу законності, пропорційності обмежень та забезпечує інтереси правосуддя.

3.2. Положення закону, якими керувався слідчий суддя

Згідно зі статтями 131 та 132 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою забезпечення дієвості досудового розслідування та судового розгляду, зокрема для збереження доказів, запобігання їх втраті чи пошкодженню, а також забезпечення конфіскації майна у випадках, передбачених законом. Такі заходи можуть застосовуватися виключно на підставі ухвали слідчого судді або суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

3.3. Правові підстави для арешту майна

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна є тимчасовим позбавленням права власника або володільця майна на його відчуження, розпорядження та/або користування, що здійснюється на підставі ухвали слідчого судді або суду. Підставами для арешту майна є наявність достатніх доказів або обґрунтованих підозр, що воно: є доказом злочину та містить інформацію, необхідну для встановлення обставин кримінального правопорушення; підлягає спеціальній конфіскації у випадках, визначених законодавством; може бути стягнуте для забезпечення цивільного позову або можливої конфіскації.

Арешт майна підлягає скасуванню у передбаченому законом порядку, якщо відпадають підстави для його подальшого застосування.

3.4 Мета та підстави арешту вилученого майна

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за умови наявності достатніх підстав вважати, що це майно: було знаряддям вчинення кримінального правопорушення або зберегло на собі його сліди; є предметом кримінально протиправних дій; містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами визнаються матеріальні об`єкти, які відповідають наведеним критеріям, у тому числі ті, що були набуті кримінально протиправним шляхом або отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на зазначене, кристалічна речовина, що міститься в поліетиленовому прозорому пакеті із застібкою, обмотаному клейкою стрічкою червоного кольору, вилучена у ОСОБА_4 під час проведення його особистого обшуку 21.04.2025, може бути визнана речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки: може бути предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, що підлягає експертному дослідженню; може містити сліди кримінального правопорушення, що має значення для встановлення істини у справі; його збереження є необхідним для подальшого проведення судових експертиз та інших слідчих дій.

3.5 Обґрунтованість арешту майна

Беручи до уваги викладене, а також враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, фактичні обставини справи та наявність обґрунтованих підстав вважати, що вилучена речовина може бути речовим доказом, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність накладення арешту на кристалічну речовину, що міститься в поліетиленовому прозорому пакеті із застібкою, обмотаному клейкою стрічкою червоного кольору, яка була вилучена у ОСОБА_4 під час проведення його особистого обшуку 21.04.2025.

Матеріали кримінального провадження підтверджують, що зазначене майно може бути об`єктом незаконного обігу, містити сліди вчинення кримінального правопорушення та містити іншу інформацію, яка має доказове значення у кримінальному провадженні.

Арешт цього майна є необхідним та обґрунтованим, оскільки сприятиме: збереженню речового доказу у незмінному стані до моменту завершення слідчих дій та експертних досліджень; запобіганню його приховуванню, пошкодженню або втраті, що може унеможливити подальше розслідування кримінального правопорушення; усуненню ризику його використання іншими особами.

Доказів негативних наслідків від застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження судом не встановлено.

З огляду на це, слідчий суддя не вбачає підстав для сумніву в співмірності застосованого обмеження права власності завданням кримінального провадження, оскільки накладення арешту на майно відповідає вимогам законодавства та спрямоване на досягнення цілей кримінального правосуддя.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника СД ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000033 від 21.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене в ході проведення 21.04.2025 особистого обшуку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , майно, а саме: кристалічну речовину, що міститься в поліетиленовому прозорому пакеті із застібкою, обмотаному клейкою стрічкою червоного кольору, вилучену та поміщену до спеціального пакету «Національна поліція України СRІ 1061749».

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя