Провадження №: 1-в/755/806/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" грудня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючої судді Мельниченко Л.А.,

при секретарі Авраменко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання провідного інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київської області В. Ващенко, про приведення вироку Оболонського районного суду міста Києва від 31 січня 2024 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ,

за участю прокурора Завгородньої О.О.,

засудженого ОСОБА_1

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло подання провідного інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київської області В. Ващенко, про приведення вироку Оболонського районного суду міста Києва від 31 січня 2024 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ.

Подання мотивоване тим, що 28 березня 2024 до Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області надійшло розпорядження про виконання вироку Оболонського районного суду м. Києва щодо ОСОБА_1 , засудженого 31 січня 2024 року за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Згідно вироку Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , 30 грудня 2022 своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України. Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_1 , спричинити ТОВ «Епіцентр К» майнову шкоду на загальну суму 586 грн. 67 коп.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886- ІХ «Про внесення змін Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким внесено зміни до статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з положеннями частини 1 статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (у редакції Закону № 3886-ІХ) відповідальність за дріб викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення перевищує 0,5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-ІХ) визначено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до норм частини 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку Оболонського районного суду міста Києва вбачається, що ОСОБА_1 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, 30 грудня 2022 року.

Станом на 01 грудня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн.

Таким чином, враховуючи положення Податкового кодексу України та Закону № 3886-ІХ, на момент вчинення ОСОБА_1 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настала кримінальна відповідальність за статтею 185 Кримінального кодексу України, становив 2684 грн. (1342x2=2684).

Відповідно до частини 2 статті 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

За вироком Оболонського районного суду м. Києва розмір матеріального збитку, становить 586 грн. 67 коп.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_1 майна становила 586 грн. 67 коп., тобто являється меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-ІХ та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність - 2684 грн., та з огляду на норми статті 58 Конституції України і статті 5 Кримінального кодексу України щодо принципу зворотної дії закону в часі, засуджений підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Прокурор проти задоволення подання не заперечувала.

Засуджений ОСОБА_1 у судовому засіданні подання підтримав, та просив його задовільнити.

Інспектор у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття у судове засідання, осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Оболонського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року ОСОБА_1 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 роки.

Від 28 березня 2024 року, ОСОБА_1 поставлений на облік Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі Закон № 3886-ІХ), який набрав чинності 09 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вироку Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 30 грудня 2022 року, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, завдавши супермаркету ТОВ «Епіцентр» матеріального збитку на загальну суму 586 грн 67 коп.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги на 2022 рік складав 1342 гривні. Тобто, два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складав суму в розмірі: (1342х2) =2684 гривень. Таким чином, станом на день викрадення ОСОБА_1 майна на суму 586 грн 67 коп, вказана сума складала менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Наведеної вище правової позиції дотримується Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 року в справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24).

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, суд,-

ПО С Т А Н О В И В:

Подання провідного інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київської області В. Ващенко, про приведення вироку Оболонського районного суду міста Києва від 31 січня 2024 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ- задовольнити.

Привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, вирок Оболонського районного суду міста Києва від 30 січня 2024 року щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Звільнити засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного вироком Оболонського районного суду міста Києва від 30 січня 2024 року покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Матеріали особової справи засудженого ОСОБА_1 повернути до Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області

Ухвала суду може бути оскаржена через Дніпровський районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Л.А. Мельниченко