Житомирський апеляційний суд
Справа №286/360/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/140/25
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі судове провадження №286/360/25 за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Овруцького районного суду Житомирської області від 29.01.2025,

ВСТАНОВИВ :

зазначеною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 .

Накладено арешт на:

- автомобіль марки «AUDI - Q7», державний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за ТОВ «УЛФ-ФІНАНС», який перебував в користуванні ОСОБА_8 шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження і користування майном, при цьому залишити на зберігання на території відділу поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, що в м. Овруч по вул. Богдана Хмельницького, 42;

- мобільні телефони «Iphone 12» з СІМ-картою НОМЕР_2 , належний ОСОБА_10 ; «Moto Е13» з СІМ-картою НОМЕР_3 , належний ОСОБА_11 ; «Samsung Galaxi М5256» з СІМ-картою НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , належний ОСОБА_12 ; «Iphone 11 Pro» з СІМ-картою НОМЕР_6 , належний ОСОБА_8 та «Xiaomi Mil Ultra» з СІМ-картою НОМЕР_7 , належний ОСОБА_13 шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження і користування майном, при цьому залишити на зберігання у кімнаті зберігання речових доказів відділу поліції № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, що в м. Овруч по вул. Богдана Хмельницького, 42.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вище зазначену ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 29.01.2025 року на майно, а саме: автомобіль марки AUDI Q7, 2018 року випуску, VIN -- код НОМЕР_8 , державний номер НОМЕР_1 та повернути його ОСОБА_8 або передати на відповідальне зберігання. При цьому зазначає, що 23.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «УЛФ - ФІНАНС» та ОСОБА_8 було укладено договір фінансового лізингу №18783/09/24-1, предметом якого є автомобіль AUDI Q7, 2018 року випуску, VIN - код НОМЕР_8 , дана інформація також міститься у Свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, де зазначено власника автомобіля ТОВ «УЛФ - ФІНАНС». Таким чином, фактичним власником автомобіля AUDI Q7, 2018 року випуску. VIN - код НОМЕР_9 , державний номер НОМЕР_1 , є Товариство з обмеженою відповідальністю «УЛФ - ФІНАНС», в той час як у ОСОБА_8 було лише право користування автомобілем та час від часу використовував його для підробітку, підвозивши пасажирів. Звертає увагу, що 26.01.2025 до ОСОБА_8 звернулися троє чоловіків, з якими він не знайомий, та попросили підвезти їх в село поблизу міста Овруч на будівельний майданчик, і таке прохання не виглядало дивним чи сумнівним, оскільки пунктом призначення мало бути село в Житомирській області в межах території України. При цьому, у водія не було при собі закордонного паспорту, державний кордон в нього наміру перетинати теж не було, він фактично надав послугу таксі в межах області, про наступні плани чи наміри пасажирів йому не було відомо. Крім того, у провадженні ОСОБА_8 має статус свідка та уже надав усі обґрунтовані пояснення працівникам поліції. Вважає за даних обставин, арешт накладено неправомірно, без заслуховування думки всіх учасників справи, без обґрунтування яким чином вказане майно та його реальний власник відносяться до кримінального провадження. Також, в ухвалі автомобіль свідка разом з мобільними телефонами інших учасників перелічується як речовий доказ що містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, однак автомобіль, як ймовірний доказ суттєво відрізняється від мобільного телефону і не є носієм інформації. Крім того, автомобіль було оглянуто 26.01.2025, про що відповідно було складено протокол огляду місця події, у зв`язку з чим необхідні слідчі дії з автомобілем уже були проведені невідкладно.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 , який просив апеляційну скаргу задовольнити, позицію прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Оскільки представником власника майна - адвокатом ОСОБА_7 фактично оскаржено ухвалу слідчого судді лише в частині накладення арешту на майно - на автомобіль марки «AUDI - Q7», державний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за ТОВ «УЛФ-ФІНАНС», законність ухвали слідчого судді Овруцького районного суду Житомирської області від 29.01.2025 в іншій частині судом апеляційної інстанції - не перевіряється.

В свою чергу, згідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу №1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу №1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004 року).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Як встановлено судом апеляційної інстанції за результатами перевірки матеріалів провадження, ці вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею не дотримано.

У відповідності до матеріалів судового провадження №286/360/25, в провадженні ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000033 від 26.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Згідно змісту клопотання слідчого, органом досудового розслідування встановлено, що 26.01.2025 до відділу поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області надійшло повідомлення щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України на території Коростенського району Житомирської області.

По даному факту 26.01.2025 слідчим відділенням відділу поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, розпочато досудове розслідування.

Так, 26 січня 2025 року на ділянці автомобільної дороги по вулиці Бігунська в с.Бігунь Словечанської ТГ Коростенського району, яка є дорогою з направлення до лінії державного кордону України, було зупинено та в подальшому вилучено автомобіль марки «AUDI - Q" державний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за ТОВ «УЛФ-ФІНАНС», під керуванням: ОСОБА_8 , який перевозив четверо громадян України: Джафаров. ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_15 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в напрямку до державного кордону України з метою незаконного його перетину до Республіки Білорусь.

В ході особистого огляду вказаних громадян в них було виявлено та вилучено наявні при них мобільні телефони марки «Iphone 12» з СІМ-картою НОМЕР_2 , належний ОСОБА_10 , «Moto Е13» з СІМ- картою НОМЕР_3 , належний ОСОБА_11 , «Samsung Galaxi М5256» з СІМ-картою НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , належний ОСОБА_15 , «Iphone 11 Pro» з СІМ-картою НОМЕР_6 , належний ОСОБА_8 та «Xiaomi МИ Ultra» з СІМ-картою НОМЕР_7 , належний ОСОБА_13 . Зазначені мобільні телефони в своїх файлах можуть містити інформаційні відомості щодо організації та безпосереднього виконання, незаконного перетину державного кордону України.

27.01.2025 вищевказані вилучені речі та предмети було визнано та приєднано до даного кримінального провадження у якості речових доказів.

Старший слідчий СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Овруцького районного суду з клопотанням про арешт майна, у тому числі, й на автомобіль марки «AUDI - Q7», державний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за ТОВ «УЛФ-ФІНАНС», який перебував в користуванні ОСОБА_8 . За результатами розгляду вище зазначеного клопотання слідчого, слідчим суддею постановлена оскаржувана ухвала.

Як встановлено апеляційним судом за результатами апеляційної перевірки матеріалів провадження, клопотання про арешт вищезазначеного майна (автомобіль марки «AUDI - Q7», д.р.н. НОМЕР_1 ) не відповідає вимогам ст.171 КПК України, що залишилось поза увагою слідчого судді.

Так, формально посилаючись у клопотанні про наявність підстав, передбачених ст.170 КПК України, для накладення арешту на транспортний засіб автомобіль марки «AUDI - Q7», д.р.н. НОМЕР_1 , слідчий, а в подальшому прокурор повинні були зібрати і надати слідчому судді достатні на цьому етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку.

Між тим, жодних (переконливих) доказів того, що вилучене майно - транспортний засіб «автомобіль марки «AUDI - Q7», д.р.н. НОМЕР_1 , є речовим доказом, тобто носієм відомостей та інформації, яка об`єктивно стосується обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, в матеріалах провадження не міститься.

Не приведені такі докази і в клопотанні слідчого, що свідчить про безпідставність вказаних тверджень органу досудового розслідування.

Так, з аналізу змісту матеріалів, долучених до клопотання слідчого вбачається, що до зазначеного процесуального документа, не долучено жодного доказу на підтвердження доводів клопотання слідчого відносно процесуальної необхідності накладання арешту на майно - транспортного засобу «автомобіль марки «AUDI - Q7», д.р.н. НОМЕР_1 .

Апеляційний суд зважає на те, що в клопотанні слідчого про арешт майна взагалі відсутнє будь-яке зазначення доказів, які б дійсно підтверджували відношення ОСОБА_8 (є свідком у провадженні №0000033) та автомобіля марки «AUDI - Q7», д.р.н. НОМЕР_1 , який перебував в користуванні останнього, до обставин з приводу яких порушено кримінальне провадження за ч.3 ст.332 КК України.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурором також не було надано доказів на підтвердження обґрунтованості накладення арешту на майно, зазначено, що ОСОБА_8 є дійсно свідком у провадженні №0000033, як і той факт, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000033 від 26.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, на момент апеляційної перевірки, скеровано до суду першої інстанції для судового розгляду.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення не доведено правову підставу та мету для накладення арешту на майно - автомобіля марки «AUDI - Q7», д.р.н. НОМЕР_1 , передбачені п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Крім того, жодні потреби досудового розслідування в вищевказаному кримінальному провадженні, яке направлено до суду для проведення судового розгляду, якими виправдовуються такий ступінь втручання у права і свободи особи - ОСОБА_8 , про який йдеться в клопотанні, на теперішній час фактично відсутні.

В свою чергу, розглядаючи клопотання про арешт майна слідчий суддя мав би ретельно перевірити чи слідчий та прокурор, зібрали вагомі докази, які дають право на втручання у права відповідного власника володіти своїм майном, а саме арештовувати майно з метою забезпечення кримінального провадження.

Однак, пославшись в ухвалі на необхідність задоволення клопотання прокурора про арешт майна, слідчий суддя у судовому рішенні, окрім наведення змісту процесуальних норм КПК України не зазначив, яких висновків він дійшов за результатами розгляду клопотання і не навів мотиви на обґрунтування такого рішення.

За встановлених обставин, з урахуванням доводів та доказів сторони захисту, доводи клопотання слідчого свідчать про безпідставність вказаних тверджень органу досудового розслідування в частині накладання арешту на майно - автомобіль марки «AUDI - Q7», д.р.н. НОМЕР_1 .

Жодні твердження апеляційної скарги прокурором в судовому засіданні апеляційного суду не спростовані.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому ухвала слідчого судді в частині накладання арешту на майно - автомобіль марки «AUDI - Q7», д.р.н. НОМЕР_1 є незаконною та підлягає скасуванню, з постановленням апеляційним судом в цій частині нової ухвали, якою необхідно відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

При цьому, згідно ч.3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі вилучене майно.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Овруцького районного суду Житомирської області від 29.01.2025 в частині накладення арешту на автомобіль марки «AUDI - Q7», державний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за ТОВ «УЛФ-ФІНАНС», який перебував в користуванні ОСОБА_8 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 в частині накладання арешту на автомобіль марки «AUDI - Q7», державний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за ТОВ «УЛФ-ФІНАНС», який перебував в користуванні ОСОБА_8 .

Вилучений автомобіль марки «AUDI - Q7», державний номер НОМЕР_1 , повернути володільцю - ОСОБА_8 .

В решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :