Справа № 587/980/25
УХВАЛА
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Сумської області, Лебединського району, с. Федірки, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, працюючого в СТОВ імені Шевченка на посаді керуючого дільницею, військовозобов`язаного, перебуваючого на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України
НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , раніше не судимого,
за ч. 1 ст. 286 КК України,
09 січня 2025 року близько 17.00 год. на території Сумського району, поблизу с. Сула, на автодорозі Н-07 «Київ-Суми-Юнаківка» 275 км, ОСОБА_4 , керуючи власним автомобілем «ВАЗ- 2107», номерний знак НОМЕР_3 та рухаючись в напрямку м. Ромни, знехтував безпекою дорожнього руху, в умовах недостатньої видимості не обрав безпечної швидкості руху, при виникненні небезпеки для руху або перешкод, яку він об`єктивно спроможний виявити, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, допустив зіткнення з попутним військовим бронеавтомобілем «Козак», № НОМЕР_4 , який в свою чергу на жорсткому зчеплені буксирував військовий автомобіль «МАМ-32.403», номерний знак НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_6 . Після зіткнення вказаних транспортних засобів, автомобіль «ВАЗ-2107», номерний знак НОМЕР_3 виїхав на зустрічну для нього смугу руху, де зіткнувся з зустрічним автомобілем «Chevrolet Lacetti», номерний знак НОМЕР_6 , під керуванням ОСОБА_5 .
Внаслідок дорожньо-транспортної події потерпіла ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої променевої кістки, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 222 від 12 лютого 2025 року, кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи (за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження механізму та обставин дорожньо-транспортних пригод») № СЕ-19/119-25/2182-ІТ від 22 лютого 2025 року під час керування автомобілем «ВАЗ-2107», номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_4 порушив вимоги Правил дорожнього руху України (затверджених постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306, введених в дію з 01 січня 2002 року), передбачених пунктами: п. 12.2 - у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги; п. 12.3 - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Порушення п. 12.3 ПДР України, допущене водієм ОСОБА_4 , знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події.
Дії водія ОСОБА_4 по порушенню ПДР України умисні, а форма вини до наслідків, що настали є необережна (злочинна самовпевненість).
Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Під час підготовчого судового засідання потерпіла ОСОБА_5 заявила клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з тим, що вона примирилася із обвинуваченим, та зазначила, що ОСОБА_4 відшкодував їй понесені збитки як матеріальні, так і моральні, претензій до обвинуваченого вона не має і просить закрити кримінальне провадження.
Обвинувачений ОСОБА_4 клопотання потерпілої ОСОБА_5 підтримав повністю та просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою, а також закрити кримінальне провадження, оскільки він щиро розкаявся у вчиненому, раніше не судимий, вперше вчинив необережний нетяжкий злочин, повністю визнав себе винним, надавав допомогу органам досудового розслідування у з`ясуванні всіх обставин справи та активно сприяв розкриттю злочину, повністю відшкодував потерпілій завдані збитки.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечувала проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою та щодо закриття кримінального провадження, зазначивши, що наявні підстави для звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою та для закриття кримінального провадження.
Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши подане потерпілою клопотання, дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Згідно з ч. ч. 3, 5 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Положеннями ст. 46 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, віднесено до нетяжких злочинів.
Заслухавши думку прокурора, потерпілої, обвинуваченого, дослідивши надані прокурором матеріали кримінального провадження, беручи до уваги ті обставини, що обвинувачений примирився з потерпілою, збитки, заподіяні кримінальним правопорушенням, повністю відшкодував та вперше вчинив необережний нетяжкий злочин, у суду немає підстав вважати, що волевиявлення потерпілої не було вільним, а досягнуте примирення не було реальним, тому суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 положення ст. 46 КК України і звільнити його від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 закрити.
На підставі ст. 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню судові витрати за проведення судових експертиз.
Накладений в межах кримінального провадження арешт майна слід скасувати відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Запобіжний захід у вказаному кримінальному провадженні не застосовувався.
На підставі викладеного, керуючись ст. 284, ч. 2 ст. 369, 372 КПК України, ст. 46 КК України, суд
ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням із потерпілою.
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 січня 2025 року, скасувати.
- військовий бронеавтомобіль « ІНФОРМАЦІЯ_4 », № НОМЕР_4 , який перебуває на балансі ВЧ НОМЕР_9 та переданий на відповідальне зберігання уповноваженій особі ВЧ НОМЕР_9 , залишити в розпорядженні ВЧ НОМЕР_9 .
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1