Справа № 308/545/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за №0000035 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.05.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.332 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна у рамках кримінального провадження № 0000035, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого . 3 ст.332 КК України

В обґрунтування клопотання представник власника майна посилається на те, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.01.2025 року накладено арешт на речі, виявлені та вилучені 15.01.2025 в ході проведення обшуку будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон марки «РОСО» належний ОСОБА_3 , який упаковано в спеціальний пакет НПУ №PSP0021853; консультаційний висновок спеціаліста лікаря ортопеда-травматолога ОСОБА_5 , від 12.03.2024 виготовлений на ім`я ОСОБА_6 ; консультаційний висновок спеціаліста від 28.05.2024 виготовлений на ім`я ОСОБА_6 ; довідка КТ № 01699 від 13.05.2024 видана на ім`я ОСОБА_6 .

Вказує, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно власник такого майна присутнім не був. 15.01.2025 вказані предмети визнано речовими доказами.

Так в ході досудового розслідування проведено огляд вказаного телефону, інші слідчі дії та експертні дослідження з означеним телефоном не проводяться , що свідчіть про те, що на даний час потреба у подальшому його утриманні під арештом відсутня. У межах даного кримінального провадження ОСОБА_3 повідомлення про підозру не вручалося. Разом із тим, вказаний телефон необхідний власнику та членам його сім`ї для задоволення власних потреб у комунікації. Накладення арешту на телефон позбавляє ОСОБА_3 можливості вільно розпоряджатися своєю власністю.

З урахуванням того, що телефон не містить на собі слідів кримінального правопорушення потреба у подальшому його утриманні відсутня, а тому представник власника майна просить клопотання задовольнити та скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.01.2025 року на телефон марки «РОСО», належний ОСОБА_3 та повернути його власнику або уповноваженому представнику.

Власник майна ОСОБА_3 та його представник - адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися. Однак від адвоката ОСОБА_4 надійшло клопотання, згідно з яким просить задовольнити подане клопотання та розглянути його без участі ОСОБА_3 та його представника.

Прокурор в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі та просив відмовити у задоволенні вказаного клопотання.

На вимогу ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.02.2025 ГУНП в Закарпатській області надано суду матеріали кримінального провадження № 0000035, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.05.2024 року.

Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, не здійснювалося.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчою групою відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000035 від 30.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.01.2025 накладено арешт на речі, виявлені та вилучені 15.01.2025 в ході проведення обшуку будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон марки «РОСО», з наступними ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , 2 НОМЕР_2 належний ОСОБА_3 , який упаковано в спеціальний пакет НПУ №PSP0021853; консультаційний висновок спеціаліста лікаря ортопеда-травматолога ОСОБА_5 , від 12.03.2024 виготовлений на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; консультаційний висновок спеціаліста від 28.05.2024 виготовлений на ім`я ОСОБА_6 ; довідка КТ № 01699 від 13.05.2024 видана на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

З наданого слідчому судді поряд з іншими матеріалами кримінального провадження протоколу огляду предмета від 23.01.2025 вбачається, що оперуповноваженим в УСР в Закарпатській області ДСР НП України майором поліції ОСОБА_8 проведено огляд мобільного телефону марки «Росо» та зафіксовано всю наявну у мобільному телефоні інформацію. Інформація про намір проведення інших слідчих дій з вказаним мобільним телефоном у матеріалах кримінального провадження відсутня.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 3 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно ч.1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявляти клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з`ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. п. 46 рішення у справі "Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі "Рябих проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Слідчим суддею встановлено, що на даний час необхідність в арешті майна, а саме: мобільного телефону марки «РОСО», який належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відпала, оскільки в ході досудового розслідування проведено огляд вказаного телефону, що підтверджується протоколом огляду від 23.01.2025, в якому зафіксовано всю наявну у мобільному телефоні інформацію, інші слідчі дії та експертні дослідження з вказаним вище телефоном не проводяться. Окрім того, доказів необхідності подальшого утримання майна органом досудового розслідування слідчому судді не надано.

Виходячи із вищезазначеного, враховуючи зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає клопотання про скасування арешту майна обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Задовольнити клопотання ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна у рамках кримінального провадження № 0000035, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.01.2025 року на мобільний телефон марки «РОСО», який належить ОСОБА_3 який було вилучено 15.01.2025 в ході проведення обшуку будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_3 та повернути таке майно власнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1