ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_5

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002424, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 серпня 2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Біла Церква, Київської обл., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ФОП 2 групи, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину 2013 р.н. та батька 3 групи інвалідності, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

19 серпня 2024 приблизно о 18 годині 42 хвилини, ОСОБА_8 керуючи засобом підвищеної небезпеки, а саме: автомобілем «Renault Megane Scenic», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись у другій смузі для руху проїзної частини вул. Солом`янська у напрямку від вул. Протасів Яр до вул. Головка наближався до ділянки дороги поблизу буд. № 33 по вул. Солом`янська у м. Києві, де обладнано нерегульований пішохідний перехід. У цей час вказаним нерегульованим пішохідним переходом справа наліво відносно напрямку руху автомобіля «Renault Megane Scenic», р.н. НОМЕР_1 , перетинав проїзну частину вул. Солом`янська пішохід ОСОБА_4 .

При проїзді нерегульованого пішохідного переходу водій ОСОБА_8 , будучи обізнаним, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не впевнився, що рух через вказаний нерегульований пішохідний перехід буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, створюючи загрозу життю і здоров`ю громадян, у процесі руху, грубо порушуючи вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , заподіявши останньому тяжкі тілесні ушкодження згідно висновку судово-медичної експертизи № 042-1715-2024 від 28.10.2024.

Таким чином, між подіями транспортної травми від 19.08.2024 та отриманням тілесних ушкоджень ОСОБА_4 є прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Порушенням водієм транспортного засобу марки «Renault Megane Scenic», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 вимог пунктів: 18.1 Правил дорожнього руху України, знаходяться в причинному зв?язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Таким чином, ОСОБА_8 своїми діями, що виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив, як він, 19.08.2024 приблизно о 18 годині, керуючи автомобілем марки «Renault Megane Scenic», р.н. НОМЕР_1 , поблизу вул. Солом`янська, 33, був засліплений сонцем, з огляду на що не побачив пішохода, в наслідок чого сталась ДТП, в результаті якого потерпілий отримав тяжке тілесне ушкодження. У вчиненому щиро розкаявся. Повідомив, що добровільно оплатив лікування потерпілого під час досудового розслідування кримінального провадження та продовжує оплачувати витрати, пов`язані з реабілітацією потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_4 , яким було подано позов до обвинуваченого, надав заяву про залишення позову без розгляду, матеріальних претензій до обвинуваченого не має, просить суд не призначати покарання пов`язане з позбавленням волі та не позбавляти права керування транспортними засобами.

При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються і немає сумнівів у добровільності їх позиції, та обмежився лише допитом обвинуваченого ОСОБА_8 , та дослідженням доказів, які характеризують його як особу.

При цьому, судом роз`яснено сторонам кримінального провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, суд вважає доведеною вину ОСОБА_8 в порушенні вимог пунктів 18.1 Правил дорожнього руху під час керування 19.08.2024 о 18 год. 00 хв. транспортним засобом марки «Renault Megane Scenic», р.н. НОМЕР_1 , по проїзній частині вул. Солом`янська у напрямку від вул. Протасів Яр до вул. Головка, поблизу будинку 33 по вул. Солом`янській, що в м. Києві та здійсненні наїзду на потерпілого ОСОБА_4 , заподіявши останньому тяжкі тілесні ушкодження.

Кваліфіковані його дії правильно за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження потерпілому.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд враховує характер допущених ним порушень правил безпеки дорожнього руху, ступінь суспільної небезпеки, вчиненого обвинуваченим злочину, що належить до категорії тяжких злочинів, характеризується необережною формою вини, обставини вчиненого злочину, а також тяжкість наслідків, що настали, а також дані про особу обвинуваченого:

- раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина 2013 р.н., ФОП, має постійне місце реєстрації та проживання, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, навчається та здобуває ступінь Доктора філософії, займається волонтерською діяльністю, за що нагороджений подякою від БО "МБФ "Сила Єдності Родин".

- обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 - щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди, зокрема усвідомлення вчиненого кримінального правопорушення, відшкодування завданих потерпілому збитків, що підтверджується розписками про отримання грошових коштів, активна участь у відновленні стану здоров`я потерпілого, тобто вбачається розуміння обвинуваченим суті скоєного та наслідків як для нього, так і для потерпілої особи.

- обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

За змістом пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного.

Санкція ч. 2 ст. 286 КК України сформульована як кумулятивна, тобто передбачає наявність як основного виду покарання, так і можливість застосування або незастосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_8 , який до кримінальної відповідальності притягується вперше, а також обставини справи, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, поведінку обвинуваченого після скоєння злочину - щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків, думку потерпілого ОСОБА_4 , який просив суд не застосовувати до обвинуваченого суворого покарання та не позбавляти обвинуваченого права керування транспортними засобами, тому суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_8 основне покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі.

При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КК України додаткове покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю може бути призначено на строк від одного до трьох років.

Аналіз характеру та обсягу допущених обвинуваченим порушень Правил дорожнього руху, з огляду на обставини кримінального провадження, а також зважуючи на позицію прокурора, який не висловив необхідності застосування додаткового покарання та думку потерпілого, котрий просив не застосовувати до обвинуваченого додаткового покарання, суд приходить до висновку про можливість не застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Разом з тим, суд, беручи до уваги викладене, відношення обвинуваченого ОСОБА_8 до вчиненого, поведінку після вчинення злочину та думку потерпілого, вважає, що вказані обставини в своїй сукупності дають підстави дійти висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства при його звільненні від відбування основного покарання з випробуванням, згідно вимог ст. 75 КК України та з покладанням на нього виконання обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

На підставі ст. 100 КПК України вирішити долю речових доказів.

Представник цивільного позивача - адвокат ОСОБА_5 в інтересах цивільного позивача ОСОБА_4 подав цивільний позов в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_8 та відповідача ТОВ Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» солідарно: шкоду, пов`язану із лікуванням потерпілого у розмірі 40 992,54 грн,; майнову шкоду пов`язану із тимчасовою втратою працездатності потерпілим у розмірі 216 370, 40 грн.; моральну шкоду, завдану внаслідок злочинних дій цивільного відповідача у розмірі 840 960, 00 грн.

28.02.2025 року до суду надійшла заява потерпілого ОСОБА_4 про залишення цивільного позову без розгляду, оскільки потерпілий не має матеріальних претензій до ОСОБА_8 , заява підтримана потерпілим в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно норм ст.61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду. Цивільний позивач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право підтримувати цивільний позов або відмовитися від нього до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення.

Разом з тим, вказаною статтею не врегульовано питання щодо залишення цивільного позову в кримінальному провадженні без розгляду.

Натомість ст. 128 ч. 5 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

В свою чергу, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Вказані норми не суперечать вимогам КПК України.

Відповідно до обсягу наданих цивільному позивачеві кримінально-процесуальним та цивільно-процесуальним законодавством прав потерпілий вправі розпоряджатися цивільним позовом на власний розсуд і в тому числі клопотати перед судом про залишення його без розгляду.

Відповідно до статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Як передбачено ст. 7 КПК України однією з засад кримінального провадження є диспозитивність.

Згідно ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами. Відповідно до ст. 9 ч. 6 КПК України у разі, якщо положення цього Кодексу не регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Таким чином, положення ЦПК України стосовно повноважень суду залишити позов без розгляду в кримінальному провадженні застосовуються в тому випадку, коли заява про залишення позову без розгляду подана позивачем, не суперечить такій засаді кримінального судочинства, як диспозитивність. Тому суд при вирішенні заяви про залишення позову без розгляду повинен керуватися саме зазначеною засадою КПК України.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведені норми, дослідивши обставини справи, заслухавши думку учасників справи, суд доходить до переконання, що заява потерпілого про залишення позову без розгляду не суперечить закону та не суперечить засадам кримінального судочинства, тому цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_8 , Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» слід залишити без розгляду

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 23.09.2024 року, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню.

Судові витрати в кримінальному провадженні становлять 7008 грн. 62 коп.: за проведення судової експертизи № СЕ-1/111-24/50397-ІТ - 3029,12 грн.; судової експертизи № СЕ-19/111-24/57236-ІТ- 3979,50 грн., які відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_8 .

Запобіжний захід відносно обивнуваченого не обирався, клопотання від сторони обвинувачення про обрання до набрання вироком законної сили не надходило, з огляду на що суд не вбачає підстав для його обрання до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст.100,128,174, 370, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши 2 (два) роки іспитового строку.

На підставі ст. 76 КК України впродовж іспитового строку покласти на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Стягнути зі ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Держави (код отримувача: 26268059, ДКСУ м. Київ, код банку отримувача 820172, рахунок отримувача UA1012089) витрати на залучення експерта у сумі 7008 грн. 62 коп.

Речові докази:

- автомобіль марки «Renault Scenic», р.н. НОМЕР_1 - повернути власнику ОСОБА_9 ;

-DVD-R диск на якому знаходиться медіа файл «Киевская 214_ch_2953_0017» об`ємом 114 МБ (120 061 952 байт) - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- медичну карту стаціонарного хворого №2200648 на ім`я ОСОБА_4 на 106 арк., оптичний носій інформації DVD-R диск 1 шт. на якому міститься СКТ знімки на ім`я ОСОБА_4 - повернути власнику КНП «Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва».

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_8 , Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» - залишити без розгляду.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23.09.2024 року на автомобіль марки «Renault Megane Scenic», р.н. НОМЕР_1 кузов № НОМЕР_2 - скасувати.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в даному кримінальному провадженні не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, і його копія після проголошення негайно вручається обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1