12.12.2024 Провадження по справі № 1-кп/940/149/24
Справа № 940/1100/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року Тетіївський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тетієві матеріали кримінального провадження № 0000055 від 02.08.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Тетієва Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, не працюючого, пенсіонера, невійськовозобов`язаного, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Так, 29.07.2024 близько 12 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи на межі свого домоволодіння за адресою. АДРЕСА_1 , та домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає потерпіла ОСОБА_6 , на ґрунті тривалих неприязних відносин, умисно завдав один удар металевою кельмою в область голови потерпілій.

Вказаними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді рани в правій лобно-тім`яній ділянці голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

ІІ. Позиція сторін кримінального провадження

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав, підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті та надав показання, що дійсно 29.07.2024 року, перебуваючи на межі свого домоволодіння та домоволодіння, де проживає ОСОБА_6 , наніс один удар металевою кельмою в область голови ОСОБА_6 .

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Разом з тим, пред`явлений потерпілою ОСОБА_6 цивільний позов про стягнення шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, обвинувачений ОСОБА_4 визнав частково, а саме просив стягнути з нього на користь потерпілої 1000,00 грн. моральної шкоди.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просила призначити обвинуваченому ОСОБА_4 мінімальне покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 підтвердила покази обвинуваченого та просила призначити обвинуваченому максимальну міру покарання. Також, просила задовольнити цивільний позов у повному обсязі.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 підримав позицію потерпілої.

Прокурор підтримав висунуте ОСОБА_4 державне обвинувачення у суді у повному обсязі, заявив клопотання про розгляд справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та просив суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України, а цивільний позов задовольнити повністю.

ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, оцінка та мотиви суду

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції - роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються та розглядає кримінальне провадження у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

ІV. Кримінально-правова кваліфікація дій обвинуваченого та призначення покарання

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

При вирішенні питання щодо міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу винного, який є пенсіонером, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до положень ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 на підставі статті 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Враховуючи всі обставини кримінального провадження, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

V. Ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Вирішуючи питання щодо пред`явленого позивачкою (потерпілою) ОСОБА_9 цивільного позову про стягнення з відповідача (обвинуваченого) ОСОБА_4 моральної шкоди в сумі 25000,00 грн., суд зазначає таке.

Так, позовна заява мотивована тим, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 завдані тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та після отримання яких ОСОБА_6 перебувала на лікуванні в Тетіївській центральній лікарні у період з 01.08.2024 до 05.08.2024.

Крім того, отримані внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження, спричинили останній моральну шкоду у вигляді фізичного болю та душевних страждань, у порушенні нормальних життєвих зв`язків. Також, потерпіла вимушена була затрачати свій час для явки до правоохоронних органів, що вплинуло на її нормальний ритм життя. Все це завдало моральної шкоди, яку потерпіла оцінює у розмірі 25000,00 грн.

Представник відповідача (обвинуваченого) адвокат ОСОБА_5 надала відзив на позовну заяву, в якій просила позов ОСОБА_6 задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача (обвинуваченого) ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн., оскільки з огляду на стан здоров`я відповідача, його вік та невеликий дохід у виді пенсії, розмір моральної шкоди, заявлений позивачкою, для нього є непосильним.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Так, щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд керується вимогами статті 23 ЦК України, згідно з якою особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17 дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту.

Розмір відшкодування шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Зазначене узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 15.12.2020 в справі № 752/17832/14-ц.

Судом встановлено, що протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_4 безумовно зумовили для потерпілої ОСОБА_6 моральну шкоду.

Однак, вимоги позивачки ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 25000,00 грн. суд вважає надмірними та без достатньо переконливих доказів заподіяння такого розміру моральної шкоди.

Відтак, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, встановлених обставин кримінального провадження, характеру та глибини душевних страждань, які позивачка (потерпіла) ОСОБА_6 зазнала у зв`язку з спричиненими їй ушкодженнями, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, в тому числі необхідності докладання додаткових зусиль для організації нормального повсякденного життя, суд визначає розмір моральної шкоди у розмірі 7000,00 гривень, які необхідно стягнути з відповідача (обвинуваченого) ОСОБА_4 на користь позивачки (потерпілої) ОСОБА_6 .

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись статтями 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.

Цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , моральну шкоду в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_11