В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2025 року с-ще Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000277 від 25.11.2024 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Велика Білозерка Великобілозерського району Запорізької області, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

24 листопада 2024 близько 16 години 10 хвилин, (більш точного часу досудовим розслідуванням не надалось можливим встановити) ОСОБА_4 , проходив поблизу продуктового магазину розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та побачив транспортний засіб марки ВАЗ 21011 кузов НОМЕР_1 , бежевого кольору, 1981 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 45520 гривень 00 копійок, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , належить ОСОБА_5 , та перебуває у постійному користуванні потерпілого ОСОБА_6 .

В цей час у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме зазначеним вище автомобілем.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 24 листопада 2024 близько 16 години 10 хвилин (більш точного часу досудовим розслідуванням не надалось можливим встановити) ОСОБА_4 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, підійшов до вищевказаного автомобіля, відчинив двері з боку водія та проник до його середини, при цьому сів за кермо.

В подальшому ОСОБА_4 , оглянувши салон автомобіля виявив ключі до замка запалення та використавши їх по призначенню привів у дію двигун автомобіля марки ВАЗ 21011 кузов НОМЕР_1 , бежевого кольору, 1981 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та перебуваючи за кермом, поїхав в напрямку с. Тарасівка, Самарівського району, Дніпропетровської області, тим самим незаконно заволодів вище вказаним транспортним засобом і з місця вчинення злочину зник, розпорядившись зазначеним вище транспортним засобом на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину визнав в повному обсязі та показав, що обставини, викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.289 КК України. Своїми показаннями підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро кається, зробив для себе відповідні висновки та зобов`язується більше не вчиняти правопорушень.

Також обвинувачений підтвердив, що цілком розуміє зміст обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, їх не оспорює та повністю визнає свою вину, така його позиція є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших негативних обставин.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд кримінального провадження без його участі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, цивільний позов не заявляє. Просив призначити мінімальне покарання, передбачене законом.

Прокурор та обвинувачений не заперечували проти розгляду кримінального провадження за відсутності потерпілого. Тому суд на підставі ст. 325 КПК України, враховуючи думку учасників судового провадження, можливість за відсутності потерпілого з`ясувати всі обставини під час судового розгляду для прийняття рішення, ухвалив про проведення судового розгляду без участі потерпілих.

Згідно до ч. 3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

У судовому засіданні суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст обставин вчинення кримінального правопорушення, добровільно визнає себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, і роз`яснив, що погодившись на визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обвинувачений і прокурор будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 , його повне визнання своєї провини, а також те, що останній не оспорює фактичні обставини кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, і не наполягає на дослідженні інших доказів по справі, то у відповідності до положень ч. 3 ст.349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінальних правопорушень та винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у їх вчинені.

Оскільки сторони кримінального провадження вважають, що фактичні обставини кримінального провадження доведені зібраними доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду, суд також визнає їх доведеними.

До таких фактичних обставин відносяться обставини щодо дати, часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення, форми вини, розміру заподіяної шкоди.

Досліджена у судовому засіданні правова кваліфікація кримінального правопорушення відповідає дійсним обставинам скоєного діяння.

На підставі викладеного, суд визнає доведеною винуватість ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, і кваліфікує його дії за ч. 1 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом .

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України кваліфікується як нетяжкий злочин, не судимий, не одружений, офіційно не працевлаштований, працює на сезонних роботах, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра за місцем мешкання не перебуває, групи інвалідності не має, за місцем мешкання характеризується задовільно, в судовому засіданні негативно оцінив власну протиправну поведінку та готовий понести передбачене законом покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України суд визнає вчинення злочину відносно особи похилого віку.

З урахуванням ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, враховуючи обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді обмеження волі у межах санкції ч.1 ст.289 КК України.

Разом з цим, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення та його наслідки, дані про особу обвинуваченого, думку потерпілого, який у своїй заяві просив призначити обвинуваченому мінімальне покарання, а також думку прокурора в судових дебатах, який просив призначити обвинуваченому покарання з випробуванням, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, та вважає можливим на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбуття покарання з випробуванням, якщо обвинувачений протягом зазначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, що відповідатиме меті покарання, буде справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.ст.122,124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення експертів для проведення судової автотоварознавчої експертизи №4182 від 11.12.2024 у розмірі 1000 грн. та судової трасологічної експертизи від 02.12.2024 №СЕ-19/104-24/48660-Д у розмірі 3183,60 грн.

Питання речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні відносно обвинуваченого не обирався. Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. ст. 349, 368-370, 373- 374, 392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо протягом зазначеного строку він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання останнього.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення судової автотоварознавчої експертизи №4182 від 11.12.2024 у розмірі 1000 грн. та судової трасологічної експертизи від 02.12.2024 №СЕ-19/104-24/48660-Д у розмірі 3183,60 грн.

Речові докази:

- ДВД-диск з відеофайлами слідчого експерименту залишити в матеріалах кримінального провадження;

- дактилоскопічні картки зі слідами пальців рук потерпілого ОСОБА_6 , які поміщені в паперовий спецпакет - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- дактилоскопічні картки зі слідами пальців рук ОСОБА_4 , які поміщені в паперовий спецпакет - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- автомобіль марки ВАЗ 21011, 1981 року випуску, бежевого кольору, номер рами НОМЕР_1 , переданий під розписку на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити потерпілому за належністю.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1