У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.01.2025 року, якою клопотання прокурора про арешт майна задоволено частково, накладено арешт на певне майно вилучене 14.01.2025 в ході проведення обшуку квартир за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, в частині відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт грошових коштів у сумі 12 750 доларів США. Постановити нову, якою накласти арешт на грошові кошти у сумі 12 750 доларів США.

Короткий зміст ухвали слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді клопотання прокурора про арешт майна задоволено частково. Накладено арешт на наступне майно вилучене 14.01.2025 в ході проведення обшуку квартир за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 :

- мобільний термінал марки «Самсунг», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з номером телефону в ньому НОМЕР_3 ;

- грошові кошти у сумі 50 доларів США та 225 Євро;

- грошові кошти країни-агресора, а саме 1950 російських рублів.

У задоволенні клопотання про накладення арешту на грошові кошти у сумі 12 700 доларів США відмовлено.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Стверджує, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим, під час його ухвалення допущено неповноту судового розгляду та істотно порушенні вимоги кримінального процесуального закону.

Зазначає, що відмовляючи в задоволенні клопотання в частині накладення арешту на грошові кошти, у сумі 12 750 доларів США, слідчий суддя безпідставно дійшов висновку, що вказані кошти належать сину підозрюваного ОСОБА_6 .

Звертає увагу, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України, за яке передбачено покарання з конфіскацією майна, а тому на вказані грошові кошти необхідно накласти арешт з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Під час розгляду клопотання прокурора про арешт майна, слідчим суддею встановлені наступні обставини.

Слідчим відділом Управління СБ України в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000296 від 16.11.2024, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України, за наступних обставин.

Так, 07.05.2018 мешканець м. Миколаєва ОСОБА_7 зареєстрував приватне підприємство «БУДІНВЕСТ ТРЕЙДІНГ 2018», , місце реєстрації: Україна, Луганська область, м. Рубіжне, площа Хіміків, буд. 2 та після чого почав виконувати функції керівника зазначеного суб`єкта господарювання.

Так, слідством встановлено, що вже після початку повномасштабного вторгнення зс рф на територію України, ОСОБА_7 30.09.2023 виїхав з України, та дорожнім маршрутом, що пролягав через наступні країни: Республіка Польща, Латвійська Республіка, Естонська Республіка, російська федерація заїхав на тимчасово окуповані території Луганської області, після чого повернувся на територію України 01.11.2023.

Поряд з цим, ОСОБА_7 використовував належний йому мобільний термінал зв`язку марки «Самсунг», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з номером телефону НОМЕР_3 , до якого зареєстровано акаунт в месенджері «Телеграм» з нік-неймом « ОСОБА_8 » у період з 30.09.2023 по 31.01.2024 неодноразово зв`язувався з раніше знайомою йому особою на ім`я ОСОБА_9 , який має в месенджері «Телеграм» обліковий запис, зареєстрований до номеру оператора мобільного зв`язку НОМЕР_4 з нік-неймом « ОСОБА_10 ». Також, в ході таких розмов ОСОБА_7 розумів, що особа на ім`я ОСОБА_9 періодично перебував на тимчасово окупованій території Луганської області та здійснював там господарську діяльність.

Надалі, ОСОБА_7 за невстановлених обставин, у період з 30.09.2023 по 31.01.2024 більш точний час в ході слідства встановити не виявилось можливим, знаючи про наявність лому та відходів чорних металів, які зберігались на тимчасово окупованій території Луганської області в місті Рубіже, площа Хіміків, 2, отримав інформацію від особи на ім`я ОСОБА_9 про можливість реалізувати вказане майно шляхом укладення договору поставки з одним із суб`єктів господарювання, що здійснював свою діяльність на тимчасово окупованій території Луганської області.

За такого, у ОСОБА_7 у період з 30.09.2023 по 31.01.2024 більш точний час в ході слідства встановити не виявилось можливим, виник злочинний умисел, направлений на провадження господарської діяльності з державою-агресором, в порушення Постанови Кабінету Міністрів України № 187 від 03.03.2022 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації», шляхом сприяння до укладення відповідного договору поставки.

При цьому, з метою реалізації своїх умисних злочинних дій, а саме для отримання прибутку від провадження незаконної господарської діяльності з державою агресором, ОСОБА_7 за невстановлених обставин, повідомив особі на ім`я ОСОБА_9 реєстраційні реквізити та місце зберігання печатки приватного підприємства «БУДІНВЕСТ ТРЕЙДІНГ 2018», , юридична адреса: Україна, Луганська область, м. Рубіжне, площа Хіміків, буд. 2.

Надалі, ОСОБА_7 31.01.2024 о 07 годині 34 хвилин, перебуваючи за місцем свого фактичного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , в ході листування в месенджері «Телеграм» з особою на ім`я ОСОБА_9 , який використовував обліковий запис з нік-неймом « ОСОБА_10 », зареєстрований до номеру оператора мобільного зв`язку НОМЕР_4 , отримав фотокопії наступних документів укладених між ПП «БУДІНВЕСТ ТРЕЙДІНГ 2018», та ТОВ «Атлас-2001» (юридический адрес: РФ, 294313, ЛНР, г.о. Луганский, г. Луганск, Артёмовский р-н, ул. Свердлова, д. 71Ж, ИНН ), мовою оригіналу: «Договор поставки № 18/10 г. Рубежное «18» октября 2023 г.» 3 фотозображення; «СПЕЦИФИКАЦИЯ № 1 к Договору поставки № 18/10 от 18.10.2023 г. Рубежное «18» октября 2023 г.» 2 фотозображення; «Расходная накладная № РН-0000001 от 25 Октября 2023 г.» 1 фотозображення».

Надалі, того ж дня о 12 годині 11 хвилин особа на ім`я ОСОБА_9 в аналогічний спосіб направив ОСОБА_7 фотокопії документів, з наявними підписами директорів підприємств та відтисками мокрих печаток юридичних осіб, мовою оригіналу, а саме:

-«Договор поставки № 18/10 «18» октября 2023 г.» укладений між ПП «БУДІНВЕСТ ТРЕЙДІНГ 2018» та «ООО «Атлас-2001», предметом якого є постачання лому та відходів чорних металів згідно ГОСТ 2787-2019 «Метали чорні вторинні». на 3 аркушах;

-«СПЕЦИФИКАЦИЯ № 1 к Договору поставки № 18/10 от 18.10.2023 «18» октября 2023 г.» згідно якої іменований як постачальник ПП «БУДІНВЕСТ ТРЕЙДІНГ 2018», в особі директора ОСОБА_7 повинно протягом жовтня 2023 року поставити в адресу «ООО «Атлас-2001», іменований як покупець наступний товар: «Лом стальной железнодорожный негабаритный для переработки вид 5А-1 ГОСТ 2787-2019 (рельсы металлические б/у)» на 2 аркушах;

-«Приемо-сдаточный акт № 1 от «25» октября 2023 г.» на 1 арк.;

-«Товарно-транспортная накладная № 298/1 «25» Октября 2023», згідно якої директором ПП «БУДІНВЕСТ ТРЕЙДІНГ 2018» ОСОБА_7 на виконання умов договору поставки № 18/10 від 18.10.2023 поставлено підприємству «ООО «Атлас-2001» товар, а саме: «металлы черные вторичные ГОСТ 2787-2019, масса брутто, т 21,290». При цьому, згідно вказаної товарно-транспортної накладної місцем загрузки товару вказано: «лнр, г. Рубежное, пл. Химиков, 2», а місцем відвантаження товару зазначено наступну адресу: «лнр, г. Артемовск, ул. Октябрьская, 38» на 1 аркуші;

-«Расходная накладная № РН-0000001 от 25 Октября 2023 г.» на 1 арк.;

-«Расходный кассовый ордер № 105 31.10.2023» згідно якого ОСОБА_7 , видано грошові кошти у сумі 88 640,00 (вісімдесят вісім тисяч шістсот сорок) рублів в якості оплати за поставлений товар по договору поставки № 18/10 від 18.10.2023 на 1 аркуші.

На підтвердження отримання вказаних вище документів та їх схвалення, ОСОБА_7 31.01.2024 о 12 годині 28 хвилин використовуючи зазначений раніше засіб зв`язку, в месенджері «Телеграм» здійснив голосовий дзвінок особі на ім`я ОСОБА_9 , з нік-неймом « ОСОБА_10 ».

Крім того, 11.03.2024 об 11 годині 20 хвилин, в ході спілкування в месенджері «Телеграм» особа на ім`я ОСОБА_9 , з нік-неймом « ОСОБА_10 », повторно направив раніше зазначені документи ОСОБА_7 . В свою чергу, ОСОБА_7 11.03.2024 об 11 годині 22 хвилини, на підтвердження отримання документів, написав текстове повідомлення наступного змісту «Привет получил».

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_7 підозрюється у здійсненні провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором.

16.01.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України.

14.01.2025 в ході проведення обшуку житлових квартир за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 виявлено та вилучено наступне:

- мобільний термінал ОСОБА_7 , а саме термінал марки «Самсунг», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з номером телефону в ньому НОМЕР_3 ;

- грошові кошти у сумі 12750 доларів США та 225 Євро.

- грошові кошти країни-агресора, а саме 1950 російських рублів.

14.01.2025 р. постановою слідчого вказане майно визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, оскільки в ході проведення попереднього огляду встановлено, що в мобільному терміналі наявні сліди його використання як знаряддя вчинення злочину, а також можуть міститись сліди вчинення інших злочинів на шкоду національної безпеки України. Крім того, під час проведення обшуку, будь-яких документів, які б підтверджували наявність законного походження коштів та їх належність будь-якій фізичній чи юридичній особі на момент проведення обшуку органу слідства не надано.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на вище перелічене майно, в обґрунтування клопотання вказав, що виявлене в ході обшуку майно має суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, накладення арешту на нього необхідно з метою забезпечення його збереження як речового доказу.

Задовольняючи частково клопотання прокурора, слідчий суддя зазначив, щодо накладення арешту на вилучені мобільний термінал, грошові кошти - 50 доларів США та 225 євро, то дослідженими документами підтверджується, що власником вказаного майна є підозрюваний ОСОБА_7 та враховуючи, що вказане майно є речовими доказами у справі, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, містить у собі інформацію, яка має доказове значення у вказаному кримінальному провадженні та відповідає критеріям речового доказу з огляду на обставини кримінального провадження, враховуючи положення ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України щодо завдання та мети арешту, слідчий суддя прийшов до висновку, що на нього, має бути накладений арешт з метою забезпечення його збереження та використання його у подальшому як доказ винуватості відповідних осіб.

Щодо накладення арешту на грошові кошти у сумі 12 700 доларів, слідчий суддя зазначив, що беззаперечних доказів належності вказаних грошових коштів підозрюваному ОСОБА_7 слідчому судді не надано. Дослідженими документами підтверджується, що у ОСОБА_7 перебували на зберіганні грошові кошти його сина ОСОБА_6 у сумі 12 700 доларів. Вказані грошові кошти не містять ознак речових доказів, не зважаючи на те, що такими визнані постановою слідчого. У клопотанні не обґрунтовано та відповідно слідчому судді не доведено, що вказані грошові кошти містять ознаки речового доказу у справі та можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні та як доказ чого саме. Підстави вважати, що грошові кошти 12 700 доларів, про накладення арешту на які йдеться у клопотанні, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, відсутні, що в свою чергу є підставою для відмови у задоволенні клопотання у цій частині.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, а саме: захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень; охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження; забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Частиною 4 ст. 170 КПК України передбачено, що заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх не застосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчим відділом Управління СБ України в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000296 від 16.11.2024, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України.

За версією органу досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом підготовки та передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора.

16.01.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України, а саме здійсненні провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором.

14.01.2025 в ході проведення обшуку житлових квартир за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 виявлено та вилучено наступне:

- мобільний термінал ОСОБА_7 , а саме термінал марки «Самсунг», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з номером телефону в ньому НОМЕР_3 ;

- грошові кошти у сумі 12750 доларів США та 225 Євро.

- грошові кошти країни-агресора, а саме 1950 російських рублів.

Органом досудового розслідування у якості підстав для застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження зазначено, що вилучене під час обшуку майно, має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, а тому існує реальна загроза його зникнення, пошкодження або переховування та настання інших наслідків, які можуть перешкоджати у кримінальному провадженні.

14.01.2025 р. постановою слідчого вказане майно визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, оскільки в ході проведення попереднього огляду встановлено, що в мобільному терміналі наявні сліди його використання як знаряддя вчинення злочину, а також можуть міститись сліди вчинення інших злочинів на шкоду національної безпеки України. Крім того, під час проведення обшуку, будь-яких документів, які б підтверджували наявність законного походження коштів та їх належність будь-якій фізичній чи юридичній особі на момент проведення обшуку органу слідства не надано.

З огляду на наведене є достатні підстави вважати, що вилучене під час обшуку майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, містить у собі інформацію, яка має доказове значення у вказаному кримінальному провадженні, є засобом та знаряддям вчинення злочину, тобто є речовим доказом. Тому з урахуванням вимог ст. 170 КПК України, а також з метою збереження вказаного майна як доказу вчинення кримінального правопорушення, застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт тимчасово вилученого майна вважається обґрунтованим та доцільним.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, прийшов до передчасного висновку про те, що відсутні достатні підстави вважати, що вилучені під час обшуку грошові кошти у сумі 12 700 доларів, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Зокрема, колегія суддів вважає, що при вирішенні зазначеного вище питання слідчий суддя не в повній мірі дотримався вимог ст.ст.170-173 КПК України, не достатньо з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а саме правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні тощо.

З доданих до клопотання органом досудового розслідування доказів слідує, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом підготовки та передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, від здійснення своєї незаконної діяльності міг та мав можливість накопичити указані грошові кошти. Внаслідок чого вилучені під час обшуку кошти могли бути одержані ним внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від цієї діяльності, а тому є достатні підстави вважати, що вилучені під час обшуку грошові кошти набуті протиправним шляхом та відповідають критеріям визначеним ст. 98 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає достатніми наявні правові підстави для арешту грошових коштів у сумі 12 700 доларів, оскільки використання даних грошових коштів як доказу у кримінальному провадженні цілком є можливим, так як дане майно може бути доказом вчинення злочину (предметом, знаряддям), містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Отже, колегія приходить до висновку про доведеність наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існування необхідності накладення арешту на вказані грошові кошти для забезпечення збереження їх як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання прокурора та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.

Таким чином, враховуючи викладені вище обставини, колегія суддів вважає, що органом досудового розслідування доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення клопотання прокурора про арешт майна.

Керуючись ст. 100, 170, 171, 173, 376, 405, 407, 409, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.01.2025 року, якою клопотання прокурора про арешт майна задоволено частково, накладено арешт на певне майно вилучене 14.01.2025 в ході проведення обшуку квартир за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 - задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене 14.01.2025 в ході проведення обшуку квартир за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , а саме :

- мобільний термінал марки «Самсунг», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з номером телефону в ньому НОМЕР_3 ;

- грошові кошти у сумі 50 доларів США та 225 Євро;

- грошові кошти країни-агресора, а саме 1950 російських рублів.

- грошові кошти у сумі 12 700 доларів США.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді