Справа № 164/2888/24
п/с 1-в/164/187/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2025 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді Ониска Р.В.,

з участю: секретаря судового засідання Наумик Н.В.,

прокурора Прокопчука В.А.,

представника адміністрації державної

установи „Маневицька виправна колонія № 42 Потолкової Л.П.,

засудженого ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Маневичі в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_1 про приведення у відповідність вироків відповідно до вимог положень Закону № 3886-IX від 18.07.2024, -

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_1 звернувся в суд з клопотанням про приведення у відповідність відповідно до вимог закону про декриміналізацію вироків. Вимоги обґрунтовано тим, що 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України „Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів від 18 липня 2024 року.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_1 клопотання підтримав, просив застосувати до нього вимоги закону про декриміналізацію дрібного викрадення майна.

Заслухавши пояснення засудженого, який клопотання підтримав, думку представника адміністрації установи, висновок прокурора, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що вказане клопотання підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 жовтня 2022 року, ОСОБА_1 було засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково не відбутого покарания за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2018 року призначено ОСОБА_1 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.

ОСОБА_1 засуджений за вчинення 12.03.2022 крадіжки майна вартістю 5 222 грн. 96 коп.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 27 січня 2023 року вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_1 залишено без змін.

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2018 року, ОСОБА_1 було засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, визначено ОСОБА_1 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

ОСОБА_1 засуджений за вчинення 03.03.2017 відкритого викрадення майна вартістю 216 грн., вчинення крадіжки майна 06.05.2017 вартістю 10 593 грн. 03 коп., вчинення крадіжки майна 01.10.2017 вартістю 1 500 грн., вчинення крадіжки майна 06.02.2018 вартістю 2 933 грн. 02 коп.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 08 лютого 2019 року вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_1 залишено без змін.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Станом на 1 січня 2017 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян (загальна податкова соціальна пільга) становила 800 гривень, отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 1600 гривень. Станом на 1 січня 2018 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян (загальна податкова соціальна пільга) становила 881 гривня, отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 1762 гривні. Станом на 1 січня 2022 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян (загальна податкова соціальна пільга) становила 1240,50 гривень, отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 2481 гривень.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 вчинив крадіжку майна, що мало місце 12.03.2022, його неправомірну діяльність кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 жовтня 2022 року, а також вчинено крадіжку майна по двом епізодам, що мали місце 06.05.2017, 06.02.2018, його неправомірну діяльність кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2018 року та беручи до уваги, що вартість викраденого майна шляхом крадіжки за вказаними епізодами перевищує розмір 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на 2017-2022 роки, вказані діяння не можуть бути визнані дрібною крадіжкою, а є кримінальними правопорушеннями - злочинами.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_1 про приведення у відповідність вироків до вимог положень Закону № 3886-IX від 18.07.2024 та звільнення його від подальшого відбування покарання задовольнити частково.

Встановити такою, що підпадає під декриміналізацію діяння, вчинення крадіжки засудженим ОСОБА_1 , за епізодом 01.10.2017 на суму 1500 грн., згідно вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2018 року.

Декриміналізація вищезазначеного діяння не впливає на призначене покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 жовтня 2022 року за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України - строком 5 років 7 місяців позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Маневицького районного суду

Волинської області Ониско Р.В.