Справа №295/4821/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000389 від 21.03.2024 року на підставі обвинувального акту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, громадянина України, українця, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину 2007 р.н., не працює, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 28.03.2024 вироком Богунського районного суду м. Житомира за ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений з іспитовим строком на 3 роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,

В С Т А Н О В И В :

08 березня 2024, близько 22 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи поруч із зупинкою транспортного засобу «ТЦ Дастор», що розташована за адресою: вул. Домбровського, 3 в м. Житомирі.

В цей час на зупинці зупинився автобус марки «ПАЗ» р.н. НОМЕР_1 , який належить ТОВ «САВ-ТРАНС» з водієм якого у ОСОБА_4 , виник словесний конфлікт на грунті раптово виниклих неприязних відносин.

В ході даного конфлікту у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, направлений на порушення громадського порядку з пошкодженням майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , в цей же день, час, місці та за вказаних обставин, діючи з прямим умислом, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, демонструючи зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих норм поведінки та моральності в суспільному житті, грубо порушуючи громадський порядок, що виразилось в зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і норм моральності, зневазі до оточуючих, яка виразилась в нахабному поводженні та пошкодженні майна схопив обома руками праве дзеркало заднього виду і відірвав його від кузову вказаного автобуса та кинув на асфальтовану поверхню таким чином пошкодивши його.

Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_4 , ТОВ «САВ-ТРАНС» було заподіяно матеріальної шкоди, на загальну суму 14865 грн.

Кримінальна відповідальність за вчинене передбачена ч.1 ст. 296 КК України, а саме полягає у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину не визнав. Пояснив, що з вечора 08 березня 2024 він разом із своїми знайомими святкували свято 8 Березня та одного знайомого, ОСОБА_5 , забрала поліція до свого відділку, після чого вони поїхали разом до поліції визволяти свого друга. Забравши друга із відділку поліції вони збирались їхати до дому на Богунію та продовжувати святкувати. Всього їх було троє хлопців та одна дівчина, та вони були у сильному алкогольному сп`янінні. Особисто він випив дуже багато алкоголю і деяких моментів вже не пригадує. Всі разом вони вийшли на зупинку громадського транспорту і чекали на автобус. Під`їхав автобус ПАЗ і вони через передні двері зайшли в середину і спитали куди він їде, Харлагін присів на місце для пасажирів і хотів якнайшвидше добратися додому і продовжити святкувати, але його попросили звільнити місце та вийти із автобусу, що його дуже розлютило. Але вони вийшли із автобусу і потрапили до рук поліцейських, які одразу забрали їх та відвезли до поліцейського відділку, звідки одразу відпустили додому. Після чого він нікого не бачив і дзеркало автобусу не чіпав. Також вважає, що його дії мають кваліфікуватись як дрібне хуліганство, а не як кримінальне правопорушення.

Однак, незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчинені інкримінованого йому правопорушення, суд вважає, що його вина стороною обвинувачення доведена повністю та знайшла своє підтвердження протягом судового розгляду справи, виходячи з наступного.

Так, окрім показів самого ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненні правопорушення підтверджується показами наступних свідків.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що він працює водієм автобусу на підприємстві ТОВ ТОВ «САВ-ТРАНС» та 08 березня 2024р. він перебував на робочому місці і перевозив на автобусі робочих заводу Кромберг. Ввечері, приблизно о 22:30, він виїхав із гаражу і доїхав до ТЦ Дастор, що на перехресті вул. Домбровського та пр.Перемоги і зупинився на автобусній зупинці, щоб підібрати працівників. Зайшли працівники і він вже хотів зачинити двері автобусу, але в цей момент в автобусу вломилися 4 чоловіків, які були на підпитку. Він пояснив їм, що автобусу не рейсовий і виконує приватні перевезення і прямує до заводу Кромберг. Але ці чоловіки вимагали відвести їх на Богунію. Робочі з автобусу також підтримали водія, троє з них піднялись і видворили цих хлопців з автобусу, а водій зачинив двері. І в цей час останній із хлопців, який виходив із автобусу, спеціально підстрибнув, схопився за переднє бокове дзеркало автобусу і зламав його. Після цього була викликана поліція та цих хлопців затримано. Складалися протоколи, водій залишився на місці події. Автобус вже далі не поїхав, а за працівниками спеціально приїхав інший автобус. Також відзначив, що серед чоловіків, які вломилися в автобус був ОСОБА_4 , якого він впізнав в судовому засіданні, і був одягнений в сірий спортивний костюм та був з бородою.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він є працівником заводу Кромберг та 08.03.2024р. працював в нічну зміну. Для цього за ним та іншими працівниками приїхав спеціальний автобус та підібрав їх на автобусній зупинці по пр.Перемоги та перехресті вул. Домбровського. Разом із працівниками зайшли ще троє агресивних, нетверезих та неадекватних хлопців і хотіли дати водію грошей за проїзд, але водій сказав, що це не рейсовий автобус і не перевозить пасажирів, на що ці хлопці обурились та сказали, що їм все рівно і їх мають доставити. Але пасажири автобусу працівники заводу виштовхали цих хлопців із салону на вулицю, і останній хлопець, яким був ОСОБА_8 , якого свідок чітко впізнав в судовому засіданні, розбив дзеркало у автобуса, після чого була викликана поліція. Приїхав інший автобус та відвіз працівників на роботу. Також свідок відзначив, що ОСОБА_8 був у сірому спортивному костюмі із бородою. Інший хлопець теж був з бородою, але меншого розміру.

Також винуватість підтверджується показами представника потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив, що він не був свідком подій, але йому відомо від керівництва, що 08.03.2024р. їх автобус виконував службове завдання з перевезення працівників заводу Кромберг та вночі стався інцидент, в результаті якого автобусу та підприємству було заподіяно матеріальну шкоду, на місце були викликані працівники поліції. Було зламано дзеркало автобуса ПАЗ та проводився ремонт, відновлення, купувалась нова деталь, надавались довідки та первинні документи працівникам поліції.

Окрім цього, вина ОСОБА_4 підтверджується наступними письмовими доказами.

Так, згідно з витягом з кримінального провадження №0000389 від 21.03.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості із правовою кваліфікацією за ч.1 ст.296 КК України про те, що 08.03.2024, близько 23:00 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за адресою: м. Житомир, вул. Домбровського, 3, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, пошкодив автобус марки «ПАЗ» з д.н.з. НОМЕР_2 . (ЄО 11090, 9457) (а.с.36).

Згідно з рапортом працівника поліції на службу 102 08.03.2024 о 22:26 від ОСОБА_10 надійшло повідомлення про те, що за адресою: м. Житомир, вул. Домбровського, 3, троє невідомих осіб у алкогольному сп`янінні зайшли до автобуса Кромберг та зчинили бійку. Дані особи пошкодили двері автобуса (а.с. 38).

Відповідно до рапорту працівника поліції 20.03.2024 о 10:15 до РУ надійшла заява від ОСОБА_6 , в якій останній повідомив, що 08.03.2024 близько 23:00 невідомі особи перебуваючи на зупинці «ТЦ Дастор» в м. Житомирі, по вул. Домбровського, 3, пошкодили автомобіль марки «ПАЗ» з д.н.з. НОМЕР_2 шляхом відламу дзеркала заднього виду (а.с. 37).

Рапортом чергового СОГ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, зі змісту якого вбачається, що на момент приїзду за адресою: м. Житомирі, по вул. Домбровського, 3, працівники патрульної поліції зупинили двох чоловік, які ймовірно здійснили пошкодження автобуса. Одним із двох чоловіків виявився ОСОБА_4 , який відмовився від дачі показів згідно ст. 63 КУ (а.с. 39).

Згідно з протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію у ОСОБА_6 від 08.03.2024, останній зазначив, що 08.03.2024 близько 23:00 год. невідома особа, перебуваючи на зупинці «ТЦ Дастор» в м. Житомирі, по вул. Домбровського, 3, пошкодила автобус марки «ПАЗ» з д.н.з. НОМЕР_2 шляхом відламу дзеркала заднього виду (а.с. 40).

Згідно з протоколом огляду місця події від 08.03.2023 р. в присутності двох понятих було оглянуто відкриту ділянку місцевості, а саме автомобільну дорогу, зокрема зупинку громадського транспорту «ТЦ Дастор» за адресою: м. Житомирі, вул. Домбровського, 3, на якій знаходився автобус марки «ПАЗ» з д.н.з. НОМЕР_2 в кузові бежевого та синього кольорів. Під час огляду було виявлено пошкодження автобусу, а саме відсутність правого дзеркала заднього виду. На відстані близько одного метру від передніх вхідних дверей виявлено три фрагменти дзеркала заднього виду, а саме: корпус синього кольору та дзеркало, що мало пошкодження у вигляді тріщин по більшій частині площі (а.с. 41-43).

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_6 від 08.03.2024, останній вказав, що він будучи водієм автобусу марки «ПАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи на зміні 08.03.2024 о 22 год. 30 хв. рухався від району Малікова до району Крошні по вул. Домбровського, збираючи пасажирів працівників заводу «Кромберг». Близько 23:00 год., зупинившись на зупинці «ТЦ Дастор» забрати пасажира, він помітив трьох невідомих чоловіків, які перебували в стані алкогольного сп`яніння, які в свою чергу зайшли до салону автобусу, на що ОСОБА_6 відповів, що це автобус для працівників заводу та попросив залишити салон. Після виходу з автобусу зачинивши двері для початку руху, один з чоловіків пригнув, зачепившись за дзеркало заднього виду, зламавши його. Після цього було викликано працівників поліції (а.с. 44).

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_11 від 08.03.2024, останній вказав, що разом зі своїми знайомими 08.03.2024 близько 23:00 год. перебували за адресою: м. Житомирі, вул. Домбровського, 3, на зупинці громадського транспорту. У вказаний час вони хотіли зайти до автобусу, щоб поїхати до місця проживання, однак водій відмовив їм, після чого його знайомий - ОСОБА_12 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, почав вести себе не адекватно, конфліктувати з незнайомим чоловіком, бити маршрутний ТЗ та зламав праве переднє дзеркало (а.с. 45).

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_4 наданих дізнавачу 14.03.2024р., останній повідомляв, що 08.03.2024р. близько 23:00 г. він разом із ОСОБА_13 та ОСОБА_14 перебували на зупинці громадського транспорту «Дастор», що в м.Житомирі по вул.Домбровського, 3 та намагались доїхати до місця свого проживання. На зупинку під`їхав автобус марки ПАЗ та вони зайшли до салону автобусу, на що водій зробив зауваження та повідомив, що автобус здійснює перевезення лише працівників заводу «Кромберг». Вони вчинили словесний конфлікт із водієм та було пошкоджено дзеркало автобусу. Після цього прибули працівники поліції, які доставили його до Житомирського РУП, де він відмовився надавати пояснення (а.с.46).

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_7 , наданих дізнавачу 08.03.2024, водій автобусу вказав, що 08.03.2024 близько 22:20 год., перерубував в автобусі під номером 22, який рухався на «Кромберг». Коли автобус зупинився на зупинці вулиць Домбровського-Перемоги, щоб забрати працівників «Кромберг», до автобусу підійшло троє йому невідомих громадян, які перебували не тверезому стані. Водій автобусу попередив цих чоловіків, що автобус їде на «Кромберг» та не являється рейсовим, далі почався конфлікт, у ході якого дані чоловіки відмовлялися вийти із автобусу, в свою чергу ОСОБА_7 з іншими пасажирами виштовхали трьох невідомих осіб з автобусу. Коли водій зачинив двері та намагався почати рух, один з чоловіків відламав праве дзеркало автобусу та почав бити по склу. Після чого ОСОБА_7 викликав поліцію (а.с. 52).

Відповідно до наданих письмових пояснень ОСОБА_15 від 08.03.2024, останній вказав, що перебував на зупинці «Дастор» в м. Житомирі, де зустрів ОСОБА_11 та ОСОБА_16 , який чекав маршрутку. Під`їхав автобус великий, марку він не запам`ятав і вони туди зайшли, на що водій сказав, що це службовий транспорт, та він вийшов, але у хлопців виникла суперечка з водієм. Хто розбив дзеркало він не бачив (а.с. 53).

Як вбачається з копії видаткової накладної №344 від 12.03.2024, копії рахунку на оплату №75 від 12.03.2024 та копії платіжної інструкції №7973 від 25.03.2024 ФОП ОСОБА_17 вартість одного дзеркала, яке було придбано підприємством ТОВ «Сав-Транс» в березні 2024р. складає 14865 грн. (а.с. 54-56).

Відповідно до тимчасового реєстраційного талону, вбачається, що автобус «ПАЗ» належить юридичній особі ТОВ «САВ-ТРАНС» (а.с. 57).

Згідно з протоколом зняття показань з технічних приладів (засобів), що мають функцію відеозапису від 22.03.2024 представником ТОВ «Дастор-Житомир» за власним бажанням було надано копії відеозаписів станом на 08.03.2024 в період часу з 22:00 год. по 23:00 год. на цифровому носії диску DVD-R, які виконані камерами відео спостереження ТЦ «Дастор», що розташований за адресою: м. Житомир, вул. Домбровського, 3 (а.с.60).

З протоколу огляду предмету (відео) від 22.03.2024, а саме диску DVD-R, на якому міститься відеозапис з камери відеоспостереження за 08.03.2024, що за адресою: м. Житомир, вул. Домбровського, 3, видно, як о 22:15 хв. до зупинки під`їжджає автобус білого кольору, до салону якого входять троє осіб, які перебувають там декілька хвилин. Надалі ці особи виходять з автобусу, один з яких одягнутий в одяг з елементами білого кольору, знаходячись біля вхідних дверей відриває руками дзеркало заднього виду (а.с. 61-65).

Згідно з двома протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.03.2024 року: свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожний окремо, серед пред`явлених чотирьох осіб за зовнішніми ознаками впізнали ОСОБА_4 , як особу, яка 08.03.2024 пошкодила дзеркало заднього виду автобуса «ПАЗ». (а.с. 67-72).

Вказані докази суд вважає належними, допустимими, достовірними та достатніми для винесення обвинувального вироку.

При наданні оцінки вказаним доказам та діям ОСОБА_4 суд виходить із наступних теоретичних тлумачень положень діючого законодавства, зокрема ч.1 ст.296 КК України.

Зі змісту статті 296 КК та судової практики Верховного Суду (постанова Великої Палати від 03 липня 2019 року провадження №288/1158/16-к, №13-28кс19), вбачається, що кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється в людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Винятковим цинізмом у контексті статті 296 КК визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень чи пошкодженням майна, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення за частиною 1 статті 296 КК як хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, яка виразилися в пошкодженні майна.

Відповідно до фактичних обставин кримінального провадження, з`ясованих на підставі безпосередньо сприйнятих судом доказів, зокрема показань самого обвинуваченого, свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , письмовими поясненнями ОСОБА_11 , даних із камери відео спостереження з зупинки громадського транспорту та письмовими доказами, обґрунтовано встановлено, що ОСОБА_4 разом із кількома своїми знайомими 08 березня 2024 року, близько 22 години 17 хвилин, знаходився на зупинці громадського транспорту та очікували на прибуття автобусу, щоб доїхати до дому. Як підтвердив сам ОСОБА_4 вони були випившими та мали бажання якнайшвидше доїхати додому, щоб продовжити святкування. При цьому, один із хлопців, який був одягнений у сірий спортивний костюм та чорну жилетку, періодично хитався та виходив на проїжджу частину, що підтверджується наявним у справі відеозаписом з камери спостереження. Факт перебування 3-х осіб у стані сп`яніння підтвердили також і свідки: водій автобусу ОСОБА_6 та один із пасажирів автобусу ОСОБА_7 , які прямували на завод, а також викладено у письмових поясненнях ОСОБА_11 . В цей час (на відеозаписі 22:22:55 год) на зупинку прибув автобус марки ПАЗ, всередину якого через передні двері зайшли троє осіб, один із яких в сірому спортивному костюмі. Через кілька хвилин, біля 22:26 год. всі троє хлопців вийшли, а один із них, який був в сірому костюмі та чорній жилетці, підстрибнув, схопився за переднє праве дзеркало автобусу, відламав його та кинув на асфальт. В подальшому автобус залишився на місці. Вказані факти також підтвердив у своїх письмових поясненнях ОСОБА_11 , який був разом із ОСОБА_4 , та підтвердив, що саме ОСОБА_4 спровокував конфлікт, поводився неадекватно, бив автобус та зламав дзеркало.

Встановлені події повністю узгоджуються із показами свідків: водія автобусу ОСОБА_6 та пасажира автобусу ОСОБА_7 , який є працівником заводу «Кромберг», та вказують, що троє осіб, один із яких був ОСОБА_4 , та якого впізнали свідки як в ході досудового розслідування, так і в залі суду, зайшли до автобусу, та вимагали, щоб їх довезли до району Богунії. Але водій пояснив, що цей автобус не рейсовий та везе працівників на завод Кромберг. На що ці хлопці обурились та сказали, що їм все однаково. Після цього пасажири в автобусі піднялися та почали виштовхувати цих хлопців. Після того як виштовхали, один із хлопців, яким був ОСОБА_4 , мав бороду та був одягнений в сірий костюм та жилетку, підстрибнув та схопився за дзеркало автобусу, відірвав його та розбив об асфальт. Після цього була викликана поліція, та автобус залишився на місці. Вказані обставини повністю підтверджуються схожими показами безпосередніх свідків, узгоджуються із наявним відеозаписом та письмовими матеріалами, зокрема протоколами огляду місця події, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до яких свідки, як в ході дізнання, так і судового розгляду, водій автобусу ОСОБА_6 та пасажирів автобусу ОСОБА_7 впізнали саме ОСОБА_4 , як хлопця, який вчинив неправомірні дії та зламав дзеркало автобусу, порушивши при цьому нормальну роботу приватного автобусу, який мав доставити працівників приватного підприємства на завод на нічну зміну, і був вимушений зупинитися на місці. Після чого був викликаний інший автобус, який забрав працівників. Також в результаті неправомірних дій автобусу та його законному володільцю - ТОВ «САВ-ТРАНС» були заподіяні матеріальні збитки на суму 14 865 грн., що підтверджується поясненнями представника потерпілого та наявними у справі первинними документами (видатковою накладною від 12.03.2024, рахунком та платіжною інструкцією від 25.03.2024 про оплату підприємством ТОВ «Сав-Транс» одного дзеркала за ціною 14865 грн).

Отже за встановлених обставин та досліджених доказів, суд доходить висновку, що ОСОБА_4 , знаходячись в приватному автобусі, діючи з прямим умислом, отримавши інформацію про те, що автобус не є рейсовим та не здійснює перевезення пасажирів до його місця проживання, вступив в суперечку із водієм, не виконував прохання водія та, не дослухаючись до його роз`яснень, відмовився залишити автобус, намагаючись протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, сказав, що «йому все рівно», після чого почав відкрито конфліктувати, поводити себе зухвало та нахабно, тим самим діючи з особливою зухвалістю та з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, будучі вкрай невдоволеним, що його виштовхали пасажири із салону, з хуліганських спонукань навмисно зламав дзеркало автобусу, тим самим зірвав нормальну роботу приватного транспорту.

За таких обставин в діях ОСОБА_4 наявний склад кримінального правопорушення, передбачений ч.1 ст. 296 КК України, - хуліганство.

Однією із засад кримінального провадження, закріпленою у п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК, є змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень частин 13 ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, встановленими цим Кодексом, і вони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав. Натомість суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Тобто обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, можуть бути встановлені на підставі доказів, отриманих з цих джерел, зокрема висновків експерта.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Обов`язок доказування покладається на сторону обвинувачення; доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів; сторона обвинувачення здійснює збирання доказів в тому числі, шляхом проведення слідчих (розшукових) дій. Відповідно до положень ст. 298-1 КПК України процесуальними джерелами доказів у кримінальному провадженні про кримінальні проступки, крім визначених статтею 84 цього Кодексу, також є, зокрема, пояснення осіб, показання технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Також згідно з ч.1 ст.300 КПК України для досудового розслідування кримінальних проступків дозволяється виконувати всі слідчі (розшукові) дії, передбачені цим Кодексом, та негласні слідчі (розшукові) дії, передбачені частиною другою статті 264 та статтею 268 цього Кодексу, а також, зокрема, відбирати пояснення для з`ясування обставин вчинення кримінального проступку, знімати показання технічних приладів і технічних засобів у провадженнях щодо вчинення кримінальних проступків, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, до внесення відомостей про кримінальний проступок до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до частини 2 статті 40-1 КПК України дізнавача уповноважений опитувати осіб.

Отже із системного аналізу норм статей 40-1, 84, 298-1, 300 КПК випливає, що письмові пояснення осіб про обставин вчинення кримінального проступку, відібрані дізнавачем, а також показання технічних приладів (засобів), що мають функції відеозапису, є допустимими процесуальними джерелами доказів у кримінальній справі про кримінальні проступки та мають враховуватися при винесенні вироку.

За таких обставин суд вважає наявні у справі письмові пояснення ОСОБА_15 від 08.03.2024, ОСОБА_7 від 08.03.2024, ОСОБА_11 від 08.03.2024, ОСОБА_6 від 08.03.2024 та обвинуваченого ОСОБА_4 від 14.03.2024р., є такими, що отримані у передбаченому законом порядку, безпосередньо перевірені в ході судового розгляду, є допустимими та належними, та приймаються судом до уваги при винесені вироку. В своїй сукупності вказані письмові докази повністю узгоджуються між собою, не містять суперечностей, які б вплинули на загальний висновок про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку.

Також суд відхиляє твердження ОСОБА_4 про вчинення ним дрібного хуліганства, а не кримінального правопорушення, з наступних підстав.

Згідно з пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду від 22.12.2006р. N 10 «Про судову практику у справах про хуліганство» при вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що відповідно до ч. 1 ст. 296 КК хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Якщо таке порушення не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП).

Як встановлено судом дії ОСОБА_4 супроводжувались саме особливою зухвалістю, оскільки він розумів, що автобус не є рейсовим та не здійснює перевезення громадських пасажирів, але навмисно не захотів виходити із автобусу, казав, що йому «все рівно», почав конфліктувати із водієм, поводити себе нахабно, бити автобус та зухвало відламав дзеркало, намагаючись довести свою зверхність, та правоту, протиставити себе суспільству та перешкодити нормальному руху автобусу. В результаті чого були заподіяні збитки та порушена робота транспорту. За таких умов дії ОСОБА_4 є кримінально-караними, а не адміністративним правопорушенням.

Відповідно до ст. 94 КПК України, аналізуючи вищезазначені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх матеріалів кримінального провадження, керуючись законом, приходить до переконання, що зазначені докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми, перебувають між собою у взаємозв`язку, доповнюють один одного, не суперечать між собою, та підтверджують, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого повністю доведена, противоправні дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за частиною 1 статті 296 КК, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Відповідно до вимог статті 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а згідно з частиною 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи вид та міру покарання, суд виходить із того, що обвинувачений ОСОБА_4 , відповідно до ст.12 КК України, вчинив кримінальний проступок, раніше судимий, не одружений, офіційно не працює, не має міцних соціальних зв`язків, на обліку у спеціалізованих медичних установах не перебуває, вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, не розкаявся, заходів до відшкодування заподіяних збитків потерпілій стороні не вжив. Вказане правопорушення вчинив за декілька тижнів до винесення відносно нього іншого вироку в ході розгляду кримінальної справи, по якій вироком від 18.03.2024 року був засуджений за ч.4 ст.186, ст.75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки. Проте висновків для себе належних не зробив та знову вчинив правопорушення, що свідчить про вкрай негативне ставлення до існуючого правопорядку та правил співжиття в суспільстві.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, у відповідності до вимог ст.66 КК України, судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності до вимог ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне застосувати такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.

У зв`язку із цим, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити реальне покарання у виді 3 років обмеження волі з обов`язковим залученням засудженого до праці, без встановлення іспитового строку, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нового злочину. Встановлення іспитового строку не досягне цілей покарання та не призведе до виправлення обвинуваченого та усвідомлення недопустимості протиправних дій в майбутньому.

При вирішенні питання про правильність застосування частини 4 статті 70 КК України в даній справі суд враховує правовий висновок Об`єднаної палати ККС ВС від 15 лютого 2021 року по справі 760/26543/17, який наголосив якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально виконуються самостійно.

Враховуючи вказаний правовий висновок щодо правильності застосування норми ч.4 ст.70 КК України та обставини даної справи, суд доходить висновку, що попередній вирок Богунського районного суду м. Житомира від 28.03.2024р., за яким ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст.186, ст.69, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі та звільнено від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким ОСОБА_4 призначено покарання, що належить відбувати реально обмеження волі, слід виконувати самостійно.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до статті 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

Попередній вирок Богунського районного суду м. Житомира від 28.03.2024р., за яким ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст.186, ст.69, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі та звільнено від відбування покарання з випробуванням на 3 роки, - підлягає самостійному виконанню.

Речові докази DVD-R диск із відеозаписом залишити зберігати в матеріалах справи.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1