Провадження № 11-кп/824/888/2025 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника (в режимі ВКЗ) - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000239 від 29.07.2023 за апеляційною скаргою прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 30 серпня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 30 серпня 2023 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Радгоспне Близнюківського району Харківської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 24.04.2008 року за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, звільненого 20.05.2016 року по відбуттю строку покарання;

- вироком Солом'янського районного суду м. Києва від 12.06.2012 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, звільненого з місць позбавлення волі 20.05.2016 року по відбуттю покарання;

- вироком Святошинського районного суду м. Києва від 25.07.2019 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, звільненого з місць позбавлення волі 19.06.2023 року;

засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки;

на підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки;

відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_7 , 29.07.2023 приблизно о 15 год. 30 хв., перебуваючи біля лікарні № 5, що розташована на вулиці Відпочинку, 18 у м. Києві в Святошинському районі м. Києва, а саме на асфальті біля смітника побачив та підібрав фрагмент пошкодженого фабричного блістера з написом «МЕТАФІН ІС» із вмістом 2 (двох) таблеток білого кольору, а саме, наркотичний засіб - метадон (фенадон). В цей час, у ОСОБА_7 виник протиправний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу метадону (фенадону) для особистого вживання, без мети збуту.

Діючи умисно, з метою реалізації свого протиправного умислу, направленого на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу метадону (фенадону), ОСОБА_7 підібрав вказаний фрагмент пошкодженого фабричного блістера з написом «МЕТАФІН ІС» із вмістом 2 (двох) таблеток білого кольору, а саме наркотичний засіб - метадон (фенадон), який помістив до внутрішньої кишені центрального відділення свого рюкзака чорного кольору, який тримав при собі на той час, тим самим незаконно придбав та розпочав незаконно зберігати його при собі для особистого вживання без мети збуту. Продовжуючи свої протиправні дії, незаконно зберігаючи при собі наркотичний засіб - метадон (фенадон), пішки попрямував до станції метро «Святошин» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, де того ж дня, тобто 29.07.2023 приблизно о 16 год. 30 хв., ОСОБА_7 у вестибюлі вказаної станції метро був зупинений працівником поліції та на запитання щодо наявності речей, обіг яких обмежений або заборонений законом, повідомив, що у внутрішній кишені центрального відділення його рюкзака чорного кольору знаходиться наркотичний засіб - метадон (фенадон), який він придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.

Після того, ОСОБА_7 був запрошений до кімнати поліції, де останнього було затримано, згідно ст. 298-2 КПК України та в ході особистого обшуку ОСОБА_7 , в присутності двох понятих вилучено із внутрішньої кишені центрального відділення його рюкзака чорного кольору, який тримав при собі на той час, фрагмент пошкодженого фабричного блістера з написом «МЕТАФІН ІС» із вмістом 2 (двох) таблеток білого кольору, а саме наркотичний засіб -метадон (фенадон).

Згідно висновку експерта № СE-19/111-23/39918-НЗПРАП від 09.08.2023 вилучені 29.07.2023 на станції метро «Святошин» КП «Київський метрополітен» у м. Києві у ОСОБА_7 та надані на дослідження 2 (дві) таблетки білого кольору круглої форми містять у своєму складі наркотичний засіб, обiг якого обмежено-метадон (фенадон). Загальна маса метадону (фенадону) в таблетках складає 0,044 г.

Метадон (фенадон), згідно Списку № 1 «Наркотичні засоби, обіг яких обмежено» Таблиці 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Кабінетом Міністрів України від 06.05.2000 № 770, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

В апеляційній скарзі прокурор Подільської окружної прокуратури м. Києва, не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію правопорушення, вважає вирок суду першої інстанції незаконним та таким, що підлягає скасуванню внаслідок невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Вважає, що суд першої інстанції, при постановленні вироку щодо ОСОБА_7 та призначенні йому покарання, не надав належної правової оцінки тяжкості скоєного кримінального правопорушення, даним про особу обвинуваченого, характеру та ступеню його суспільної небезпеки. Також прокурор вказав на те, що судом першої інстанції не враховано те, що ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, востаннє 25.07.2019 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі та був звільнений з місць позбавлення волі 19.06.2023 року, після реального відбуття покарання останній не зробив висновків для себе та вчинив нове умисне кримінальне правопорушення через короткий проміжок часу. Вважає, що призначене судом першої інстанції покарання не сприятиме виправленню ОСОБА_7 . Відтак, просив вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, призначивши покарання у виді 4 років обмеження волі. В решті вирок просив залишити без змін.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_8 вважає її необґрунтованою. Вказав на те, що ОСОБА_7 вперше вчинив кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, після чого щиро розкаявся у скоєному. Також вказав, що покарання за попередніми вироками він реально відбув, а наявність в нього непогашених судимостей за майнові злочини не впливає на кваліфікацію його дій за ч.1 ст. 309 КК України. Вважає, що прокурором в апеляційній скарзі не наведено переконливих доводів того, що застосування положень ст. 75 КК України є неправомірним та недостатнім для забезпечення мети покарання, призначеного ОСОБА_7 . Просив вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, обвинуваченого та захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судовий розгляд вказаного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в спрощеному провадженні, тобто в порядку ст.ст. 381, 382 КПК України.

Висновки суду щодо встановлених досудовим розслідуванням обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких докази судом не досліджувались, та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до вимог ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За змістом ч. 1 ст. 420 КПК України, підставами для ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції є, у тому числі, неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Відповідно до положень ст. 65 КК України, при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особа винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

За змістом ст. 75 КК України суд може звільнити особу від відбування покарання із випробуванням, якщо із урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу та інших обставин справи суд дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Так, приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання із випробуванням, суд послався на тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, ставлення ОСОБА_7 до вчиненого, дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працює, на обліку у лікаря психіатра та під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, що свідчить про його осудність, має місце реєстрації та проживання, раніше судимий. Обставиною, що пом`якшує покарання судом визнано щире каяття, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Проте, обмежившись перерахуванням обставин, визначених у ст. 65 КК України, які враховуються при призначенні покарання, суд у вироку не навів достатніх мотивів, із яких він дійшов до висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без відбування ним призначеного покарання.

Колегія суддів вважає, що дані про особу обвинуваченого, які наведені у вироку судом та обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення не дають підстав вважати те, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання. До такого переконання колегія суддів прийшла з огляду на те, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних кримінальних правопорушень, за які відбував покарання в місцях позбавлення волі, однак належних висновків для себе не зробив та після звільнення з місць позбавлення волі через нетривалий проміжок часу знову скоїв кримінальний проступок. Крім того, обвинувачений не працює, тобто не має постійного джерела доходу, не має постійного місця проживання, за тимчасовим місцем проживання характеризується посередньо.

Наведене у своїй сукупності безумовно указує на неможливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та необґрунтованість рішення суду про звільнення його від відбування покарання із випробуванням. Вирок у цій частині не відповідає критеріям законності, обґрунтованості і вмотивованості, а тому у частині застосування до обвинуваченого вимог ст. 75 КК України він підлягає скасуванню із ухваленням нового вироку.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції обвинуваченому вид та розмір покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 3 років обмеження волі відповідає тяжкості вчиненого, особі обвинуваченого та обставинам справи і є достатнім для досягнення мети покарання, передбаченої ч. 2 ст. 50 КК України, а також відповідає критеріям покарання, визначеним ч. 2 ст. 65 КК України.

Підстав для призначення обвинуваченому покарання у виді 4 років обмеження волі, як про це ставить питання в апеляційній скарзі прокурор, колегія суддів не вбачає, а прокурором не наведено доводів на обгрунтування вказаних вимог.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 30 серпня 2023 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасуванню з ухваленням нового вироку про призначення обвинуваченому покарання, визначеного судом першої інстанції у виді 3 років обмеження волі без застосування вимог ст. 75 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва задовольнити частково.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 30 серпня 2023 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки.

Строк відбування покарання рахувати з моменту прибуття і постановки ОСОБА_7 на облік у місці виконання покарання.

В решті вирок Святошинського районного суду м. Києва від 30 серпня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк з дня отримання копії вироку.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4