Провадження № 1-кп/554/464/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«09» грудня 2024 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0001551 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дергачі, Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1)07.02.2019 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.;

2)27.05.2020 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. ст. 190 КК України до 240 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 , будучи засудженим Московським районним судом міста Харкова 27.05.2020 року за ч. 1 ст. 190 КК України до 240 годин громадських робіт, після отримання 08.07.2020 року вироку Московського районного суду м. Харкова від 27.05.2020 був того ж дня поставлений на облік Московським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області (особова справа №09/2020) та викликаний до відділу з питань пробації з метою роз?яснення умов відбування призначеного покарання у вигляді громадських робіт та направлення безпосередньо до місця їх відпрацювання.

Надалі, 23.07.2020 року старшим інспектором Московського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області було ознайомлено ОСОБА_3 з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт та наслідками ухилення від відбування покарання, про що він надав письмову підписку та отримав направлення для відпрацювання громадських робіт до Московського ВП ГУНП в Харківській області. Згідно вказаного направлення ОСОБА_3 повинен був приступити до відбування покарання 24.07.2020 року.

Після цього 24.07.2020 року ОСОБА_3 прибув до Московського ВП ГУНП в Харківській області, де стосовно нього складено та затверджено графік виходу на громадські роботи, згідно якого він повинен був відбувати їх у період з 14.00 години до 18.00 години кожного дня 27, 28, 29, 30, 31 липня 2020 року, з яким він був ознайомлений під підпис. В подальшому ОСОБА_3 відпрацював по чотири години кожного дня 27, 29, 30 та 31 липня 2020 року.

Однак, після цього ОСОБА_3 , вирішив стати на шлях ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт, діючи діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, в порушення вимог ч. 3 ст. 40 Кримінально-виконавчого кодексу України, в період з 10 серпня по 12 листопада 2020 року до Московського ВП ГУНП в Харківській області для відбуття покарання, у вигляді громадських робіт, не з?являвся за наявності такої можливості та, не маючи медичних протипоказань, щодо їх виконання, тим самим ухилявся від відбування покарання.

У свою чергу, не дивлячись на те, що ОСОБА_3 безпричинно не з?являвся у період 10 серпня по 12 листопада 2020 року для відбуття покарання, начальником СЛ МТЗ Московського ВП ГУНП в Харківській області 24.07.2020 року складено та затверджено графік виходу ОСОБА_3 на громадські роботи, згідно якого, він повинен був відбувати їх у період з 14.00 години до 18.00 години кожного дня у серпні місяці 2020 року, окрім вихідних та святкових днів, з яким він був ознайомлений під підпис 24.07.2020 року.

Також, 11.11.2020 року ОСОБА_3 був письмово попереджений старшим інспектором Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про можливість притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України.

В подальшому ОСОБА_3 , нехтуючи винесеним стосовно нього попередженням, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, в порушення вимог ч. 3 ст. 40 Кримінально-виконавчого кодексу України, за відсутності будь-яких упущень чи упереджень з боку посадових осіб Московського ВП ГУНП в Харківській області, припинив з?являтися для відбуття покарання у виді громадських робіт до зазначеної установи без поважних причин, не маючи ніяких медичних протипоказань щодо виконання призначених йому робіт, тим самим вчинив ухилення від відбування покарання.

Таким чином, ОСОБА_3 виконав всі дії, які вважав за необхідне щодо умисного ухилення від відбування громадських робіт, будучи засудженим до цього покарання, оскільки відпрацював лише 36 годин, не відбувши 204 години громадських робіт, із призначених йому згідно вироку Московського районного суду м. Харкова від 27.05.2020 року 240 годин, тобто умисно ухилився від покладених на нього обов?язків відбування покарання, порушивши порядок та умови відбування покарання.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявила клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно нього.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Суд, вислухавши клопотання прокурора, думку обвинуваченого, який просив задовольнити клопотання, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків:

Відповідно до вимог п.2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: закрити провадження у випадках, встановлення підстав, передбачених п.п. 5-8, 10 частини 1 або частиною 2 ст. 284 цього Кодексу.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Статтею 285 КПК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення. Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом (ч.1 ст. 286 КПК України).

Частиною 4 ст. 286 КПК України визначено, що, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

У відповідності до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.

Часом вчинення кримінального правопорушення визначається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності (ч.3 ст. 4 КК України).

Відповідно до обвинувального акту діяння, передбачене ч.2 ст. 389 КК України, ОСОБА_3 вчинив в період з 10 серпня 2020 року по 12 листопада 2020 року.

Так, згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 12 КПК України, кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Враховуючи санкцію ч.2 ст. 389 КК України, з урахуванням вимог ч.2 ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення, залежно від ступеня тяжкості, належить до кримінального проступку.

З вимог ч.ч. 1,2 ст. 44 КК України вбачається, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до вимог ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Таким чином, зі змісту ст. 49 КК України вбачається, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв?язку із закінченням строків давності є обов?язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового розслідування або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК строків не вчинила нового злочину.

З аналізу вимог ст. ст. 12, 49 КК України можна дійти висновку, що ОСОБА_3 може бути звільнений від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення ним кримінального проступку і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Враховуючи, що кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст. 389 КК України, було вчинено ОСОБА_3 в період з 10.08.2020 року по 12.11.2020 року, трирічний строк притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, сплив 13.11.2023 року.

Разом з тим, судом встановлено, що ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22.02.2022 року було оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_3 та зупинено провадження до розшуку останнього.

Відповідно до ч.2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Однак, закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності, у зв?язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК), пов?язує зупинення строків давності не з ухвалами про зупинення судового провадження, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від суду.

Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року №5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез?явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що вчинила певний злочин і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Із законодавчого положення про відновлення перебігу строку давності з дня з?явлення особи із зізнанням або її затримання випливає, що особу винного встановлено і здійснюються заходи, спрямовані на встановлення її місцезнаходження. При з?ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов?язана з?являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов?язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов?язку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 335 КПК України, у разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, або був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, видужання або звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

Отже підстава для оголошення розшуку «місцезнаходження підозрюваного/обвинуваченого невідоме» може мати місце як у випадку, якщо підозрюваний/обвинувачений ухиляється від досудового розслідування та/або суду, так і з інших причин коли не встановлено його місцезнаходження.

Саме тому зупинення судового розгляду кримінального провадження, у зв?язку з розшуком обвинуваченого, саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від нього.

Для застосування положень ч. 2 ст. 49 КК України, у такому випадку обов?язково має бути підтверджено факт ухилення обвинуваченого від суду.

Такої ж позиції дійшов Верховний Суд у постанові від 03.07.2019 року (справа № 551/403/16-к, провадження № 51-309км19).

Досліджуючи матеріали кримінального провадження, судом було встановлено, що жодних даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 вчиняв умисні дії направлені на ухилення від суду, матеріали кримінального провадження не містять, а тому підстав вважати протилежне у суду немає.

Крім того, ухвала Московського районного суду м. Харкова від 22.02.2022 року, якою було оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_3 та зупинено провадження, до виконання не направлялась, ОРС не заводилась.

Вказане пов?язано з тим, що 24.02.2022 року російська федерація розпочала відкриту військову агресію проти України. Законом України від 24.02.2022 року № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, яким в Україні введено воєнний стан.

В зв`язку з чим, за розпорядженням голови Верховного Суду від 08.03.2022 року № 2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, було передано за підсудністю до Октябрського районного суду м. Полтави, прийнята до провадження та призначена до підготовчого судового засідання.

Надалі, ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 05.12.2023 року також було оголошено розшук ОСОБА_3 та зупинено судове провадження до розшуку останнього. Проте, на момент оголошення розшуку ОСОБА_3 , строк притягнення останнього до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 389 КК України, вже сплив. Ухвалою від 29.01.2024 року було відновлено судове провадження, в зв`язку зі встановленням місця перебування обвинуваченого.

Таким чином, оскільки трирічний строк притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, закінчився, матеріали кримінального провадження не містять даних на підтвердження факту умисного вчинення ОСОБА_3 будь-яких дій, спрямованих на ухилення від органу досудового розслідування та суду, до закінчення, зазначених у ч. 1 ст. 49 КК, строків, обвинувачений не вчинив нового кримінального правопорушення, що у своїй сукупності, із зазначеним вище, свідчить про наявність підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження.

Суд, відповідно до положень ч.3 ст. 285 КПК України, роз`яснив обвинуваченому суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності, право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Також, обвинуваченому роз`яснено, що звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України не є закриттям кримінального провадження з реабілітуючих підстав та роз`яснив його право на проведення судового провадження у повному обсязі в загальному порядку.

Обвинувачений надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Тож, враховуючи клопотання прокурора, згоду обвинуваченого на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, та інші вищевикладені обставини, суд вважає можливим задовольнити заявлене клопотання.

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями ст. ст. 2, 7, 9, 284, 285, 286, 288, 318, 369-372 КПК України, ст. ст. 4, 12, 44, 49 КК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання процесуального прокурора ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченогоч. 2 ст. 389 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України закрити, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності, відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Октябрського районного суду

м. Полтави: ОСОБА_1