Справа № 734/1256/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/250/25
Категорія - ч. 1 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000031 від 30.01.2022 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не працюючого, із середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2024 року ОСОБА_8 визнано винуватим за ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган із питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_8 у дохід держави 9827 (дев`ять тисяч вісімсот двадцять сім) гривень 36 копійок процесуальних витрат, повязаних із залученням експертів.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишено без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди - залишено без розгляду.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити та призначити йому покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 286 КК Уукраїни в мінімальному розмірі.

Як встановлено судом першої інстанції, 30.01.2022 приблизно о 15:50 год. автомобіль «Skoda Fabia», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , рухався по автодорозі «Р 69» «Київ-Вишгород - Десна - Чернігів», зі сторони м. Чернігова в напрямку смт. Десна, неподалік с. Виповзів Чернігівського району Чернігівської області. Рухаючись у вказаному напрямку та на вказаній ділянці дороги (82 км. + 55 метрів, біля 11 опори електропередач), водій ОСОБА_8 , був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну (п.п. 2.3б Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 із змінами та доповненнями) (далі - ПДР), не вибрав безпечної швидкості руху щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати транспортним засобом (п.п. 12.1 ПДР), внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з автомобілем «Ford Skorpio», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , який рухався в зустрічному напрямку.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля «Skoda Fabia», р.н. НОМЕР_3 , отримали тілесні ушкодження, а саме: ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у виді закритого уламкового перелому правої малогомілкової кістки в нижній третині, закритого перелому внутрішньої щиколотки з вивихом в правому гомілково ступеневому суглобі, забійної рани лівої гомілки, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк більше ніж 21 добу та ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження у виді закритого перелому 10 ребра справа, забійних ран, синців/гематом на правій кисті, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров?я на строк більше ніж 21 добу.

Водій автомобіля «Ford Skorpio», р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми (ЗЧМТ), струсу головного мозку, синців (пара орбітальні гематоми), садна на голові, закритого багато уламкового перелому заднього краю правої вертлюгової западини зі зміщенням уламків, закритої травми грудної клітки: - уламкові переломи 6-10 ребер праворуч, множинні садна на тулубі, кінцівках, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров?я на строк більше ніж 21 добу та пасажир автомобіля «Ford Skorpio», р.н. НОМЕР_4 , ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у виді закритого перелому нижньої щелепи зліва, забійної рани на обличчі, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров?я на строк більше ніж 21 добу.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_8 порушив вимоги п. п. 2.3 (б), 12.1 Правил дорожнього руху України, що стало причиною настання події даної дорожньо-транспортної пригоди.

До початку судового розгляду захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав клопотання, в якому просить звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Заслухавши доповідача, позицію захисника та обвинуваченого, думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги та поданого клопотання, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення вчинено 30.01.2022 року. Органом досудового розслідування та судом першої інстанції його дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Санкція ч. 1 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

У відповідності до положень ст. 12 КК України в редакції, чинній на час розгляду клопотання, вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії нетяжких кримінальних правопорушень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Колегія суддів вважає, що оскільки з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення минуло понад три роки, останній протягом цього періоду не ухилявся від досудового розслідування або суду, вперше притягається до кримінальної відповідальності - він може бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Оскільки закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття кримінального провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 підтримав заявлене його захисником клопотання та просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрити.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку щодо необхідності задоволення клопотання захисника та звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього.

При цьому звільнення від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України є безумовним, оскільки підставою для нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих стороні обвинувачення для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

В такому випадку наявність факту понесення органом досудового розслідування матеріальних витрат, пов`язаних зі здійсненням кримінального провадження, не може бути приводом для стягнення з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України, таких витрат.

Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 12 вересня 2022 року (справа № 203/241/17, провадження № 51-4251кмо21) сформульовано висновок щодо застосування норм права, відповідно до якого, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, у тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Отже, наявність факту понесення органом досудового розслідування матеріальних витрат, пов`язаних зі здійсненням кримінального провадження, не може бути приводом для стягнення з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі звільненням іі від відповідальності на підставі ст. 49 КК України, таких трат, а тому судові витрати підлягають стягненню не з ОСОБА_8 , а їх слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст.49, 284, 417, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Клопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності - задовольнити.

Вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2024 року відносно ОСОБА_8 - скасувати.

Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Судові витрати в сумі 9827 (дев`ять тисяч вісімсот двадцять сім) гривень 36 (тридцять шість) копійок процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів віднести на рахунок держави.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4