Справа № 308/273/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором, у рамках кримінального провадження, відомості про яке 06.01.2025 року внесені до ЄРДР за № 0000012 за ч.3 ст. 332 КК України, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

З внесеного слідчим клопотання, погодженого з прокурором та доданих матеріалів вбачається, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000012, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.01.2025 року за ознаками складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Під час досудового розслідування з`ясовано, що 04.01.2025 року, у невстановлений досудовим розслідуванням точний час та місці в с. Чинадієво, Мукачівського району, Закарпатської області, у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник корисливий, злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, через Державний кордон України, з корисливих мотивів.

Як встановлено, що 04.01.2025 року, ОСОБА_4 зателефонував своєму другу - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_1 , і повідомив, що їде до нього в гості, оскільки є розмова. Отримавши позитивну відповідь від ОСОБА_5 , ОСОБА_4 приїхав до м. Іршава, де востаннього, працівниками поліції було вилучено автомобіль марки «Mercedes», чорного кольору за перебування за кермом у нетверезому стані. Тоді, ОСОБА_4 зателефонував іншій особі, яка також мала намір в незаконний спосіб перетнути Державний кордон України - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцю АДРЕСА_1 , щоб останній приїхав за ним в м. Іршава, оскільки він немає на чому приїхати. В подальшому, ОСОБА_6 , на своєму власному транспортному засобі марки «ВАЗ 2107», червоного кольору, забрав ОСОБА_4 і привіз до села Білки на вулицю Підгірну до будинку № 82, де вже в той час на них чекав ОСОБА_5 .

Так, ОСОБА_7 , усвідомлюючи характер своїх незаконних дій, з метою наживи за рахунок незаконного переправлення осіб через Державний кордон України, став повідомляти ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про те, що він допоможе їм в незаконний спосіб перетнути Державний кордон України, а також повідомив, що все буде відбуватись у ніч із 04.01.2025 на 05.01.2025, та озвучив оплату за свої послуги. ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за допомогу в незаконному перетині Державного кордону України, повинні сплатити ОСОБА_4 по 2500 Євро кожний на що і погодились. Грошові кошти повинні бути сплачені тоді, коли ОСОБА_6 та ОСОБА_5 перетнуть загороджувальний паркан.

Далі, ОСОБА_4 , отримавши погодження від ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з приводу їх незаконного переправлення через Державний кордон України, зателефонував до невстановленої на даний час досудовим розслідуванням особи на ім`я ОСОБА_8 і попросив від нього автомобіль з метою перевезення ОСОБА_6 та ОСОБА_5 до м. Ужгород.

Так, 04.01.2025 року, о 23:00 годині, до будинку ОСОБА_6 під`їхав автомобіль марки «Mercedes Vito», білого кольору, д.н.з. « НОМЕР_1 » за кермом якого перебував ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який не був обізнаний у злочинних планах ОСОБА_4 і ОСОБА_4 наказав ОСОБА_6 та ОСОБА_5 сідати в автомобіль.

В подальшому, за вказівками ОСОБА_4 , водій автомобіля марки «Mercedes Vito», білого кольору, д.н.з. « НОМЕР_1 » ОСОБА_9 , відвіз ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до с. Чинадієво, Мукачівського району, Закарпатської області. Заїхавши до вказаного населеного пункту, ОСОБА_4 наказав водію автомобіля марки «Mercedes Vito», білого кольору, д.н.з. « НОМЕР_1 », зупинитись біля продуктового магазину «Соната» та наказав ОСОБА_6 та ОСОБА_5 виходити із автомобіля. Після того як останні вийшли, ОСОБА_9 на автомобілі марки «Mercedes Vito», білого кольору, д.н.з. « НОМЕР_1 » поїхав у невідомому напрямку, і тоді ОСОБА_4 наказав ОСОБА_6 та ОСОБА_5 сідати в автомобіль марки «BMW», чорного кольору, д.н.з. « НОМЕР_2 », а сам розмістився на водійському місці. Вирушивши із населеного пункту Чинадієво, ОСОБА_4 повідомив, що вони їдуть до с. Порошково, Ужгородського району, Закарпатської області, де ОСОБА_4 має підібрати ще одну особу призовного віку, яка також буде перетинати Державний кордон України в незаконний спосіб.

Прибувши до с. Порошково, Ужгородського району, Закарпатської області, за попередніми домовленостями, до салону автомобіля сіли ще дві особи, а саме: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканець АДРЕСА_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканець АДРЕСА_3 , який за попередніми домовленостями із ОСОБА_4 був залучений останнім в якості провідника ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 до загороджувального паркану.

З метою конспірації своєї злочинної діяльності, не бажаючи бути викритим правоохоронними органами, ОСОБА_4 , скерував автомобіль у зворотньому напрямку, а саме приїхав до м. Ужгород, через м. Свалява та м. Мукачево.

Приїхавши до м. Ужгород, останні зупинились неподалік кафе «У Алі», розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , і ОСОБА_4 наказав ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 виходити із автомобіля та наказав останнім дотримуватись подальших вказівок ОСОБА_11 , який буде їх супроводжувати лісистою місцевістю та допоможе перетнути загороджувальний паркан шляхом підняття колючого дроту загорожі.

Отримавши детальні вказівки від ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 вийшли із автомобіля та попрямували слідом за ОСОБА_11 , який довів їх лісистою місцевістю до загороджувального паркану. Далі, ОСОБА_11 піднявши колючий дріт загорожі, наказав ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 пройти під ним і показав рукою напрямок руху, куди останнім йти. До того ж повідомив, щоб ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 повинні через мобільний додаток «Viber» постійно скидати ОСОБА_11 місце свого перебування. Отримавши вказівки від ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 вирушили в глиб лісу в напрямку Словацької Республіки, однак помітили багато зарослів кущів і вирішили повернутись назад. Повертаючись на територію України, 05.01.2025 року, о 06 годині 10 хвилин, останні були виявлені та затримані працівниками прикордонної служби на напрямку 295 прикордонного знаку за 700 метрів від лінії Державного кордону України.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприянню їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів.

10.01.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Згідно з даними отриманими на запит слідчого від 10.01.2025 із Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управліннями активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (АРМА) було встановлено, що у підозрюваного ОСОБА_4 у власності знаходиться автомобіль, а саме: автомобіль марки «MERCEDES BENZ VITO», модель «109 CDI», 2004 року випуску, легковий, VIN: НОМЕР_3 , 2004 року випуску, білого кольору, реєстраційний номерний знак - « НОМЕР_4 », реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 .

Враховуючи викладене, та те, що додатковим покаранням відповідно до ч. 3 ст. 332 КК України є конфіскація майна, тому з метою виконання норм КК України, слідчий просить накласти арешт на вищевказаний транспортний засіб.

У судове засідання прокурор подав письмову заяву про розгляд клопотання без його участі.

Володілець майна в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчить наданий суду рапорт.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 172 КПК України неявка слідчого та володільця майна в судове засідання не перешкоджає розгляду внесеного клопотання про арешт майна, а тому суд, виходячи з вимог вказаної статті, вирішує внесене клопотання за наявними в матеріалах справи доказами.

Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, не здійснювалося.

Дослідивши внесене прокурором клопотання з доданими до нього матеріалами, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Встановлено, що слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З матеріалів клопотання слідує, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000012, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.01.2025 року за ознаками складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

У рамках даного кримінального провадження, 10.01.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Санкція ч.3 ст.332 КК України (Незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод вчинені організованою групою або вчинені з корисливих мотивів), передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Згідно з даними отриманими на запит слідчого від 10.01.2025 із Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управліннями активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (АРМА) було встановлено, що у підозрюваного ОСОБА_4 у власності знаходиться автомобіль, а саме: автомобіль марки «MERCEDES BENZ VITO», модель «109 CDI», 2004 року випуску, легковий, VIN: НОМЕР_3 , 2004 року випуску, білого кольору, реєстраційний номерний знак - « НОМЕР_4 », реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 .

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Слідчий суддя, при вирішенні питання про накладення арешту на майно бере до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_4 є власником зазначеного в клопотанні майна, на яке слідчий просить накласти арешт, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 3 статті 332 КК України, та згідно санкції вказаної статті, в разі визнання його винним, тягне за собою відповідальність у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Слідчий суддя вважає, що в клопотанні наведено достатньо підстав для застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

За таких обставин, слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту.

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника (володільця) майна з метою забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Згідно Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або за загальними принципами міжнародного права.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що заборона розпорядження вказаним майном не призведе до приховування, знищення, перетворення чи відчуження останнього і таке втручання у права та інтереси власника майна, на переконання суду, буде виправданим і достатнім.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,7,132,98,167,170-173,309,372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого задоволити.

У рамках кримінального провадження №0000012, накласти арешт на майно, належне на праві приватної власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Закарпатської обл., Перечинського р-ну, с. Порошково, мешканцю АДРЕСА_5 , українцю, громадянину України, із середньою освітою, тимчасово непрацюючому, раніше не судимому, підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме на: автомобіль марки «MERCEDES BENZ VITO», модель «109 CDI», 2004 року випуску, легковий, VIN: НОМЕР_3 , білого кольору, реєстраційний номерний знак - « НОМЕР_4 », із забороною розпорядження даним майном (відчуження).

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення..

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного ОСОБА_1