Справа № 129/2024/24
Провадження №11-кп/801/313/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції:
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

із секретарем судового засідання ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

захисника - адвоката ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з СІЗО)

обвинуваченої ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції з СІЗО)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці матеріали судової справи за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 13.01.2025, якою продовжено обвинуваченій ОСОБА_8 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

встановив:

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 13.01.2025 продовжено обвинуваченій ОСОБА_8 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на 60 (шістдесят) діб, тобто до 13 березня 2025 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ризики встановлені судом при обранні та подальшому продовженні запобіжного заходу продовжують існувати, не зменшились, а достатнім для їх запобігання запобіжним заходом буде тримання обвинуваченої під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не будуть гарантувати належної поведінки обвинуваченої під час розгляду справи, в зв`язку з чим дію запобіжного заходу продовжено на 60 днів.

Адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 13.01.2025 змінити ОСОБА_8 запобіжний захід на більш м"який, а саме у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобу електронного контролю, або ж на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням максимального розміру застави.

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що у клопотанні про продовження строку тримання під вартою стороною обвинувачення не викладено обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Станом на момент розгляду судом даної заяви, досудове розслідування завершилося, про що свідчить Повідомлення підозрюваній та захисниками від 23.05.2024 р. Тобто органом слідства було проведено та закінчено усі необхідні слідчі дії, про які йшлося у поданому ними клопотанні про продовження строку тримання під вартою.

Стороною обвинувачення навіть взагалі не було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення так званій особі, користувача інтернет-месенджера «Телеграм» на ім"я « ОСОБА_9 » з ідентифікатором « НОМЕР_1 », що ставить під сумній його реальне існування як суб`єкта. Більше того, як встановлено висновком експерта за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи у кримінальному провадженні № 0000149 від 18.12.2023 р., надані на дослідження матеріали (публікації), поширені ОСОБА_10 на своїй інтернет-сторінці соціально- орієнтованої мережі «Однокласники» не містять:

а) ознаки представлення збройної агресії російської федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту;

б) виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України;

в) глорифікація представників окупаційної адміністрації російської федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями у країни, та представників підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

До того ж варто повідомити, що інформація, яка була передана ОСОБА_8 у текстових повідомленням користувачу інтернет-месенджера «Телеграм» на « ОСОБА_9 » є загальнодоступною та не віднесена до державної таємниці у відповідності до законодавства.

ОСОБА_8 не закликала користувача інтернет-месенджера «Телеграм» на ім?я « ОСОБА_9 » завдати шкоду державній безпеці та обороноздатності нашої Держави.

Тобто, будь-яких наслідків у вигляді шкоди суверенітетові, територіальної цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці діями ОСОБА_8 завдано не було.

Крім того, звертає увагу на дату вчинення ОСОБА_8 останнього інкримінованого їй кримінального правопорушення - 30.10.2023 р., а 06.03.2024 р., тобто майже через 5 місяців, ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 111, ст. 436, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Підзахисна проживала разом з сім?єю в м. Гайсин, та, маючи можливість залишити територію України та виїхати, не покинула Україну. Має позитивну характеристику, відсутні судимості та притягнення до кримінальної, адміністративної відповідальності. Має діагноз: Остеохондроз поперекового відділу хребта з больовим синдромом. Вегето-судинна дистонія по змішаному типу. Діагноз: нейроциркуляторна дистонія за змішаним типом СНО Синусова тахікардія. Міозит грудних м?язів зліва. Кардіогенна псевдокардіалгія.

Таким чином, у зв?язку із наявними у ОСОБА_8 захворюваннями, перебування в місцях позбавлення волі категорично подальше забороняється.

На утриманні ОСОБА_8 перебуває її батько - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має сліпоту лівого ока та низький зір правого ока. Відповідно до чого, йому поставлено діагноз - Глаукома, вікова катаракта, ангіопатія сітківки ока.

У зв`язку з чим, ОСОБА_11 потребує догляду та лікування. Єдиною особою, хто зможе забезпечити ОСОБА_11 належний догляд є ОСОБА_8 , оскільки інших рідних осіб у хворого 3 ОСОБА_12 немає.

Просить врахувати наявність в ОСОБА_8 міцних соціальних зав?язків, а саме: чоловіка, доньки та двох внуків, що є стримуючим фактором щодо ризику переховування від органу досудового слідства.

Міцність соціальних зв?язків також підтверджується постійним спілкуванням членів сім?ї із ОСОБА_8 , а також їх турботою про обвинувачену, яка виражається у направленні постійних передач до місця її утримання.

Окрім того, ОСОБА_8 є фізичною особою-підприємцем, що вказує на наявність постійного роду зайняття, від здачі нерухомого майна в оренду отримує дохід, з якого сплачує податки в дохід держави, що підтверджується відповідними доказами.

Таким чином, ризику продовження чи повторення протиправної поведінки немає, оскільки ОСОБА_8 ніколи не поводила себе протиправно і підозра у даному кримінальному провадженні є необґрунтованою.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку захисника ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченої ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту, міркування прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Колегія суддів вважає, що продовження строку тримання під вартою виконано у відповідності до вимог ст. ст. 184, 199 КПК України та містить суть обвинувачення, обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України:

- наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 111, ст. 436, ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України;

- злочини, в яких обвинувачується ОСОБА_8 віднесені відповідно до ст. 12 КК України до особливо тяжких, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін.

Колегія суддів погоджується із висновком суду про продовження існування ризиків переховування від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на обставини вчинення інкримінованого обвинуваченій злочину спрямованого проти національної безпеки України, в умовах триваючої збройної агресії російської федерації проти України, тяжкість покарання , що загрожує обвинуваченій у разі доведення її винуватості , та сукупність відомостей про особу обвинуваченої, її соціальні зв`язки.

Зважаючи на обставини інкримінованих ОСОБА_8 злочину (ч. 2 ст. 111 КК України) , за яке передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, його суспільну небезпечність, з огляду на обставини вчинення інкримінованих обвинуваченій злочинів спрямованих проти національної безпеки України, в умовах триваючої збройної агресії російської федерації проти України, враховуючи обставини, передбачені ст. 177, 178, 183 КПК України, сукупність відомостей про особу обвинуваченої, приписи ч. 6 ст. 176 КПК, ч. 4 ст.183 КПК суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що продовжують існувати зазначені в ухвалі ризики, і що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою здатен запобігти існуючим ризикам на цій стадії судового провадження.

Щодо визначення альтернативного запобіжного заходу - визначення розміру застави.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, застосовується запобіжних захід, визначений пунктом 5 частини першої статті 176 КПК України - тримання під вартою.

Окрім цього, згідно із абз. 3 п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та ст. 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст. 109-114-2 КК України.

Відповідно до приписів ч. 3, 4 ст. 183 КПК України питання застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави вирішується саме при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а не при продовженні строку його застосування.

Як видно із матеріалів провадження ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 07.03.2024 до підозрюваної ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Апеляційна скарга не містить доводів , які б давали б суду підстави застосувати стосовно обвинуваченої запобіжний захід у виді застави на стадії вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою як альтернативного запобіжного заходу.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обставини, на які посилається сторона захисту, не є тими безумовними підставами, які слугують підставами для зміни запобіжного заходу, не спростовують ризиків, наведених прокурором у клопотанні, які вважав доведеними суд.

З висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки сукупність встановлених судом та перевірених під час апеляційного розгляду обставин вказує на доцільність продовження раніше застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не зможе запобігти існуючим ризикам.

За таких обставин, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченої ОСОБА_8 та запобігти ризикам, доведеним прокурором.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд апеляційної інстанції вважає, що, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Наявність родини, постійного місця проживання, перебування тривалий час під вартою колегія суддів враховує, проте не вважає ці обставини визначальними, оскільки вони не свідчать про те, що для обвинуваченого буде стримуючими факторами та здатними вплинути на його процесуальну поведінку чи зменшити встановлені ризики.

Крім того, судом першої інстанції не завершено судовий розгляд кримінального провадження, а тому строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 вірно продовжено за наявності ризиків, які виправдовують тримання обвинуваченої під вартою.

Керуючись ст.403 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 13.01.2025, якою продовжено обвинуваченій ОСОБА_8 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3