Справа №759/578/25 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3615/2025 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

18 березня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_15 та захисника ОСОБА_16 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 07 березня 2025 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Даною ухвалою продовжено обвинуваченим ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , запобіжнийзахіду вигляді тримання під вартою строком 60 днів,тобто до05.05.2025 року включно.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зазначив, що ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких, а тому являють собою значну суспільну небезпеку.Також суд зазначив, що на даний час існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема, можливість обвинувачених переховуватись від суду, продовжити злочинну діяльність, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, як і мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються.

Не погоджуючись з ухвалою суду захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що такий ризик як переховуватись від суду, який зазначений в ухвалі слідчого судді, повністю і беззаперечно спростовується застосуванням до обвинуваченого ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю. ОСОБА_10 має постійне місце проживання та реєстрацію, позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки. Крім того, обвинувачений не має на меті переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, що проживає разом із своєю сім`єю і немає наміру їх покидати.

Разом з тим, зазначає, що обвинувачений з більшістю свідків не знайомий, усі свідки допитані під час досудового розслідування, про що свідчить відсутність ризику впливати на свідків та потерпілих.

Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, то прокурор не зміг обґрунтувати вказаний ризик фактичними обставинами.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та ухвалити нову ухвалу, змінивши запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Зазначає, що ОСОБА_11 раніше мобілізований, брав участь в бойових діях та виконував бойові завдання, отримав травму хребта та був неодноразово прооперований. На даний час перебуває на амбулаторному лікуванні та реабілітації під постійним наглядом лікарів. У зв`язку з наявністю різних захворювань та встановлених діагнозів обвинуваченому, його перебування під вартою може призвести до ускладнень, в тому числі і параліч, що загрожує йому здоров`ю. ОСОБА_11 встановлена необхідність проведення дообстеження, які провести в умовах СІЗО неможливо.

Крім того, вказує, що в обвинуваченого наявні міцні соціальні зв`язки, у тому числі наявність у нього родини, зокрема на утриманні має двоє малолітніх дітей та дружину з інвалідністю, яка потребує допомоги, має постійне місце проживання, наявність постійного місця роботи, характеризується позитивно, не судимий.

Зазначає, що ОСОБА_11 не схильний переховуватись від органів досудового розслідування, не має доступу до доказів, а відтак не може їх знищити, сховати чи спотворити, а також в матеріалах справи відсутні будь-які докази про тиск на будь-якого із свідків, будь-яких інших підозр йому не оголошено, а відтак ризик вчинити інше кримінальне правопорушення відсутній.

Захисник ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід у вигляді застави в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Зазначає, що такий ризик як переховуватись від суду повністю і беззаперечно спростовується застосуванням до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.

Разом з тим, ОСОБА_12 позитивно характеризується, має соціальні зв`язки та може винаймати житло в м. Києві.

Вказує, що із більшістю свідків ОСОБА_12 не знайомий, усі свідки допитані під час досудового розслідування, а тому ризик впливу на свідків відсутній.

А також ризики перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити нове кримінальне правопорушення нічим не обґрунтовані, а крім того до обвинуваченого можливо застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_15 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу, постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_15 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів та покласти на останнього обов`язки, що передбачені ст. 194 КПК України.

Вказує, що ризик переховування від суду спростовується стійкими та міцними соціальними зв`язками ОСОБА_15 , має на утримані малолітню доньку, перебуває у цивільному шлюбі, має постійне місце проживання в м. Києві.

Разом з тим, ризик незаконного впливу на свідків є надуманим, таким, що не відповідає дійсності, а у разі застосування до ОСОБА_15 більш м`якого запобіжного заходу або визначення розміру застави, на останнього будуть покладені обов`язки, які виключають спілкування із свідками.

Захисник ОСОБА_16 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, застосувати відносно ОСОБА_13 інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Зазначає, що тримання під вартою не повинно бути продовжене лише через очікуване покарання у вигляді позбавлення волі. Ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не можна оцінювати абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами, а ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу.

Заслухавши доповідь судді, думки захисників та обвинувачених на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора, яка заперечувала щодо задоволення апеляційних скарг, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визначено ст. 422-1 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного перегляду судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Як встановлено апеляційним судом, в провадженні Святошинського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_13 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_10 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_11 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.1 ст.209, ч.2 ст.209 КК України, ОСОБА_15 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України та ОСОБА_12 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України.

У межах цього кримінального провадження ухвалою судді Святошинського районного суду міста Києва від 7 березня 2025 року продовжено обвинуваченим ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , запобіжнийзахіду вигляді тримання під вартою строком 60 днів,тобто до05.05.2025 року включно.

Так, з оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених дослідив в повній мірі обставини, які мають значення для вирішення даного питання, врахував конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість інкримінованих злочинів, дані, що характеризують особу обвинувачених, та вірно встановив наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинувачених переховуватись від суду, продовжити злочинну діяльність, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються.

Колегія суддів вважає, що з моменту взяття ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 під варту та до моменту вирішення клопотання прокурора, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинувачених не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, станом на сьогодні не змінилися та не зменшилися.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинувачених,суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченим строку тримання під вартою для забезпечення виконання покладених на них процесуальних обов`язків, та вважає, що застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у виді домашнього арешту чи застави, як про це просить сторона захисту, не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання обвинуваченими своїх процесуальних обов`язків. Відомостей, які б свідчили про неможливість подальшого застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суду не надано.

Доводи апеляційних скарг про те, що прокурор не довів існування ризиків є необґрунтованими, оскільки питання щодо застосування запобіжного заходу розглядалось судом в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, та згідно ухвали місцевий суд враховував не лише тяжкість покарання, дані про осіб обвинувачених, а й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання обвинувачених під вартою.

Доводи захисників про те, що судом не були враховані дані про осіб обвинувачених, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки дані обставини були предметом дослідження суду, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, та не спростовують висновків суду про ризики неналежної процесуальної поведінки обвинувачених, навіть з урахуванням наявних у них соціальних зв`язків.

Одночасно, керуючись вимогами п. п. 4, 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не визначив розмір застави обвинуваченим і такий висновок суду, з огляду на кваліфікацію інкримінованих злочинів, ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону, з чим погоджується колегія суддів.

Інші підстави для відмови у задоволенні клопотання прокурора, зазначені у поданих до суду апеляційних скаргах, також не спростовують висновків суду першої інстанції.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєнні кримінальних правопорушень, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Враховуючи наведене та з огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні в матеріалах провадження відомості та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Відтак, зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Ухвала місцевого суду відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, зі справи не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_15 , захисника ОСОБА_16 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 - залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 07 березня 2025 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 настрок 60 днів, до 05.05.2025 року включно- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя