Номер провадження 1-кп/243/429/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 17 » березня 2025 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2

- прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

- представника потерпілих адвоката ОСОБА_6

- особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7

- законного представника особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру Начальника Відділу правової та кадрової роботи Управління Соціального Захисту Населення Слов`янської міської військової адміністрації ОСОБА_8

- захисника особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує функціонування електронного судочинства в Україні в залі № 4 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження за № 0000563, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 02 липня 2024 року з Клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру від 24 грудня 2024 року, яке надійшло з Слов`янської окружної прокуратури Донецької області 25 грудня 2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні немає, є інвалідом третьої групи за загальним захворюванням, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

у вчиненні суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.115 частина 2 п.п. 1,4 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області знаходиться кримінальне провадження за № 0000563, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 02 липня 2024 року з Клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру від 24 грудня 2024 року, яке надійшло з Слов`янської окружної прокуратури Донецької області 25 грудня 2024 року по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.115 частина 2 п.п. 1,4 КК України.

Під час судового засідання 17 березня 2025 року представником потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 адвокатом ОСОБА_6 було заявлено Клопотання про призначення повторної судової психіатричної експертизи, яке надійшло до суду 10 березня 2025 року, у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.115 частина 2 п.п. 1,4 КК України.

В обґрунтування Клопотання представником потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 адвокатом ОСОБА_6 зазначено, що в матеріалах кримінального провадження знаходиться Висновок судово психіатричного експерта №88 від 23 жовтня 2024 року, за результатами проведеної стаціонарної психіатричної експертизи Львівською філією судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», яка є підставою для подання відповідного документу органом слідства.

За Постановою старшого слідчого СВ ВП №4 Краматорського РУП ГУ НП у Донецькій області капітана поліції ОСОБА_13 була призначена комісійна судово психіатрична експертиза, на розгляд якої поставлені запитання:

1.Чи страждав ОСОБА_7 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння на будь-який психічний розлад?

2.Чи міг ОСОБА_7 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, за своїм психічним станом усвідомлювати свої дії або керувати ними?

3.Чи міг ОСОБА_7 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, за своїм психічним станом повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними?

4.Чи страждає ОСОБА_7 у даний час на будь-який психічний розлад?

5.Чи здатний ОСОБА_7 у даний час за своїм психічним станом усвідомлювати свої дії або керувати ними?

6.Чи потребує ОСОБА_7 застосування до нього примусових заходів медичного характеру?

Відповідно до Висновку експертизи експертами були надані відповіді на питання №№ 1,2,3 : під час інкримінованих дій ОСОБА_7 страждав на хронічний психічний розлад у вигляді параноїдної шизофренії та не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

На питання №№4,5 надана відповідь: на даний час ОСОБА_7 страждає на хронічний психічний розлад у вигляді параноїдної шизофренії та не може усвідомлювати своїх дій.

Відповідно до Висновків експертизи станом на час інкримінованого йому діяння та на час проведення експертизи ОСОБА_7 виявляв та виявляє ознаки хронічного психічного захворювання, що позбавляло його на вказаний період час та позбавляє на теперішній час здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, проте з показань свідків та потерпілих встановлено, що ОСОБА_7 приймав наркотичні засоби, що відображалося на його поведінці, яка раніше не мала ознак психічного розладу.

Під час судового розгляду ОСОБА_7 поводив себе врівноважено, чітко розумів запитання, які йому були поставлені та давав на них відповіді. Будь яких ознак психічного захворювання не виявляв.

За Клопотанням представника потерпілих 26 лютого 2025 року був допитаний експерт ОСОБА_14 , а 03 березня 2025 року був допитаний експерт ОСОБА_15 . Під час допиту експертів, на думку представника потерпілих, експерти не надали відповіді про задіяні методики та підстави для Висновку про те, чому експертиза вважає, що під час скоєного злочину ОСОБА_7 не міг усвідомлювати наслідки своїх дій. Експерти, в основному, посилалися на існування анамнезу ОСОБА_7 , який містив діагноз « параноїдна шизофренія» на підставі Висновку ВЛК від 01 липня 2022 року. Експерти обґрунтовували свій Висновок тим, що « якщо шизофренія виникає, то вона зберігається «. Пояснити, на підставі чого був зроблений висновок про те, що під час інкримінованих ОСОБА_7 подій, якщо він не пам`ятав нічого, що не характерно для шизофренії, експерт ОСОБА_15 відповів, що хворим як і здоровим особам притаманно намагатися уникнути відповідальності, оскільки ОСОБА_7 усвідомлював наслідки своїх дій. Але при цьому експерти у Висновку експертизи вказали на те, що ОСОБА_7 не усвідомлює своїх дій на час проведення експертизи.

Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної ( попередніх) експертизи ( експертиз).

Призначення повторної експертизи може мати місце, коли : 1) є сумніви у правильності Висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю; 2) висновок експерта суперечить іншим матеріалам справи; 3) за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи; 4) за наявності інших обґрунтованих сумнівів у його правильності.

Проведення повторної експертизи може бути доручено тільки іншому експертові.

Просить суд призначити повторну амбулаторну судово психіатричну експертизу ОСОБА_7 , на вирішення якої поставити питання:

1.Чи страждав ОСОБА_7 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння на будь-який психічний розлад?

2.Чи міг ОСОБА_7 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, за своїм психічним станом усвідомлювати свої дії або керувати ними?

3.Чи міг ОСОБА_7 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, за своїм психічним станом повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними?

4.Чи страждає ОСОБА_7 у даний час на будь-який психічний розлад?

5.Чи здатний ОСОБА_7 у даний час за своїм психічним станом усвідомлювати свої дії або керувати ними?

6.Чи потребує ОСОБА_7 застосування до нього примусових заходів медичного характеру?

В судовому засіданні представник потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_6 підтримав Клопотання про призначення повторної психіатричної експертизи, просив його задовольнити. Також вказав що вказане Клопотання він обговорював разом з потерпілими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , з якими погодив обґрунтування даного Клопотання. Вважає, що розглянути його Клопотання можливо без участі потерпілих.

Потерпіла ОСОБА_11 до судового засідання не з`явилася. Направила до суду Заяву, в якій просить суд розглядати дане кримінальне провадження без її участі, за участю її представника адвоката ОСОБА_6 .

Потерпіла ОСОБА_12 до судового засідання не з`явилася. Направила до суду Заяву, в якій просить суд розглядати дане кримінальне провадження без її участі, за участю її представника адвоката ОСОБА_6 .

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення Клопотання заперечувала, вказавши, що « 10 березня 2025 року до Слов?янського міськрайонного суду Донецької області надійшло Клопотання представника потерпілих адвоката ОСОБА_6 про проведення повторної судово-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_7 з метою визначення його психічного стану.

Клопотання обґрунтовано тим, що під час судового слідства особа, стосовно якої вирішується клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, поводив себе врівноважено, чітко розумів запитання, які були йому поставлені, і давав на них відповіді.

Окрім того, як вбачається зі змісту Клопотання, представник потерпілих посилається на процесуальні порушення під час проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи, оскільки експерти під час їх допиту не надали відповіді про використані методики дослідження.

Вважає, що висновок експертів ґрунтується лише на існуванні в анамнезі ОСОБА_7 діагнозу «параноїдна шизофренія», а також на тому, що під час допиту в суді експерти не змогли пояснити, на підставі чого ними був зроблений висновок про неможливість ОСОБА_7 усвідомлювати свої дії та керувати ними в момент інкримінованого суспільно-небезпечного діяння, якщо останній нічого не пам`ятає.

Згідно ч.1 ст.242 КПК України Експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

При цьому, ставлячи під сумнів Висновок стаціонарної судово-психіатричної експертизи, представник потерпілих , заявивши Клопотання про проведення повторної судово-психіатричної експертизи, у прохальній частині Клопотання не зазначив, яких експертів та якої установи необхідно залучати для проведення відповідної експертизи у разі задоволення клопотання. Будучи ініціатором проведення повторної судово-психіатричної експертизи, у разі задоволення такого клопотання, представник потерпілих змушує суд порушити принцип диспозитивності кримінального провадження, оскільки саме суду доведеться вирішувати, експертам якої установи доручати відповідне експертне дослідження, а відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ст.332 КПК України Під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо:

1) суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності;

2) під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 цього Кодексу;

3) існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час досудового слідства проведено амбулаторну та стаціонарну судово-психіатричні експертизи відносно ОСОБА_7 , висновки яких повністю узгоджуються між собою.

Проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи здійснено з підстав та в порядку, передбаченому ч.2 ст.509 КПК України,ще на етапі досудового слідства.

Стаціонарну судово-психіатричну експертизу проведено у відповідності до вимог Порядку її проведення, затвердженого Наказом МОЗ України №865 від 08 травня 2018 року та складено згідно до вимог Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 100/о , затвердженої Наказом МОЗ України від 28 липня 2014 року №527. ані Порядок, ані Інструкція не вимагають зазначати у висновку експертизи методики, що використав психолог, у разі його залучення.

Окрім того, як вбачається із Висновку стаціонарної СПЕ, та підтверджено матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_7 вперше звернувся до лікаря-психіатра у 1992 році (у віці 5 років), у подальшому в 2001 році останньому встановлено діагноз «змішані специфічні розлади психологічного розвитку», і вже пізніше безперервний тип параноїдної шизофреніїї. При цьому, в ході проведення стаціонарної СПЕ зазначено відомості, що були отримані при дослідженні поданих на експертизу об`єктів, що стосуються психічного стану особи, стосовно якої проведена експертиза, а саме: анамнез життя, анамнез хвороби, дані клінічного дослідження особи, виявлені під час проведення експертизи, у тому числі: скарги, психічний стан, неврологічний стан, соматичний стан, а також обґрунтування та пояснення даних про психічний стан особи та фактів, які встановлені і виявлені при дослідженні об`єктів експертизи.

Таким чином, прокурором не вбачаються обставини, що свідчили б про необгрунтованість висновку експертів або його суперечність матеріалам кримінального провадження.

Доводи представника потерпілих щодо поведінки ОСОБА_16 під час судового розгляду, а також будь-які висновки, зроблені на цій підставі щодо його психічного стану не заслуговують на увагу, оскільки жодна зі сторін кримінального провадження, а також і власне суд, не наділені правом визначати психічний стан особи та не є експертом, що має відповідну кваліфікацію.

Згідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» Повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб. В ухвалі (постанові) про призначення повторної експертизи зазначаються обставини, які викликають сумніви у правильності попереднього висновку експерта. Проведення повторної експертизи може бути доручено тільки іншому експертові.

Зі змісту мотивувальної частини клопотання вбачаються посилання представника потерпілих на висновок стаціонарної судово-психіатричної експертизи, але в судовому засіданні представник потерпілих адвокат ОСОБА_6 клопоче про повторне проведення амбулаторної судової психіатричної експертизи, то сторона обвинувачення вважає, що у даному клопотанні необхідно відмовити у зв?язку з відсутністю підстав, передбачених ст.332 КПК України. Окрім того, повторне направлення особи для проведення такої експертизи призведе до тяганини судового провадження та порушить вимоги ч.1 ст.21 КПК України.»

Особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 вважає, що Клопотання представника потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_6 є необгрунованим. Йому проводили чотири психіатричні експертизи в різних містах України і в різних установах, однак всі чотири експертизи поставили один діагноз його захворювання.

Законний представник особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру Начальник Відділу правової та кадрової роботи Управління Соціального Захисту Населення Слов`янської міської військової адміністрації ОСОБА_8 заперечувала проти задоволення Клопотання представника потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_6 та пояснила, що згодна з доводами прокурора.

Захисник особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру адвокат ОСОБА_9 заперечував проти задоволення Клопотання представника потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_6 та пояснив, що згоден з доводами прокурора. Жодна зі сторін кримінального провадження, а також і власне суд, не наділені правом визначати психічний стан особи та не є експертом, що має відповідну кваліфікацію і тому учасники судового розгляду кримінального провадження не можуть визначати психічний стан особи.

Суд, заслухавши думки учасників судового розгляду кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах заявленого Клопотання представника потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_6 дійшов наступного.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

За правилами ст.24 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст.84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані в передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ч. 3 ст.93 КПК України сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який ґрунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях. (ч. 2 ст. 101 КПК України).

Стаття 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачає, що судова експертиза це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

Згідно ч.1 ст.242 КПК України Експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

При цьому, ставлячи під сумнів Висновок стаціонарної судово-психіатричної експертизи, представник потерпілих , заявивши Клопотання про проведення повторної судово-психіатричної експертизи, у прохальній частині Клопотання не зазначив, яких експертів та якої установи необхідно залучати для проведення відповідної експертизи у разі задоволення клопотання. Будучи ініціатором проведення повторної судово-психіатричної експертизи, у разі задоволення такого клопотання, представник потерпілих змушує суд порушити принцип диспозитивності кримінального провадження, оскільки саме суду доведеться вирішувати, експертам якої установи доручати відповідне експертне дослідження, а відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ст.332 КПК України Під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо:

1) суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності;

2) під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 цього Кодексу;

3) існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

Так, на відміну від КПК України1960 року, у новому КПК України в редакції 2012 року, немає визначення понять первинної, додаткової, повторної, комісійної та комплексної експертиз. Виходячи із системного тлумачення ст. 332 КПК України, нормативна база, яка регламентує питання, пов`язані з призначенням та проведенням експертизи у кримінальному провадженні, її видами, суб`єктами експертної діяльності, складається із спеціального закону та підзаконних актів. До підзаконних актів, які регулюють питання судово-експертної діяльності, серед іншого, належить Інструкція про проведення судово - медичної експертизи, затверджена наказом Міністерства юстиції України 08 жовтня 1998 року № 53/5 (у редакції наказу від 26 грудня 2012 року № 1950/5) та Правила проведення комісійних судово-медичних експертиз в бюро судово-медичної експертизи, затверджені наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6.

Відповідно до п. 1.6. Інструкції Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, експертизи та дослідження проводяться експертними установами за зонами регіонального обслуговування згідно з переліком регіональних зон обслуговування науково-дослідними установами судових експертиз Міністерства юстиції України.

За наявності обставин, що зумовлюють неможливість або недоцільність проведення експертизи в експертній установі за зоною регіонального обслуговування, орган (особа), який (яка) призначає експертизу (залучає експерта), зазначивши відповідні мотиви, доручає її виконання експертам іншої установи.

Положеннями Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, передбачено, що згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи (п.1.2.13).

Організаційні засади проведення судово-психіатричної експертизи визначені Порядком проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 травня 2018 року № 865.

Згідно з п.3 Порядку, судово-психіатричну експертизу (СПЕ) проводять державні спеціалізовані судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України (далі - експертні установи).

За формою проведення судово психіатрична експертиза може бути амбулаторною, стаціонарною, посмертною (п.6 Порядку).

Відповідно до п.8 Порядку, за процесуальними ознаками судово психіатрична експертиза може бути первинною, повторною, додатковою.

За організаційними ознаками судово психіатрична експертиза може бути одноосібною та комісійною (п.9 Порядку).

Згідно з п.10 Порядку, предметом судово психіатричної експертизи є психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу. Психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу визначається з метою надання відповіді на запитання, поставлені особою або органом, яка (який) залучила(в) експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Зі змісту п.п.1.2.13 п.1.2 розд.І Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень,затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5, вбачається, що згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи.

Згідно Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5у редакції наказу Міністерства юстиції України 26 грудня 2012 року №1950/5, додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи. Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз). У разі необхідності проведення додаткової або повторної експертизи у документі про призначення експертизи (залучення експерта) зазначаються мотиви та підстави для її призначення.

Згідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» Повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб. В ухвалі (постанові) про призначення повторної експертизи зазначаються обставини, які викликають сумніви у правильності попереднього висновку експерта. Проведення повторної експертизи може бути доручено тільки іншому експертові.

Таким чином, згідно аналізу наведених норм, додаткова судова експертиза призначається у випадку неповноти або неясності висновку експерта, а повторна - лише у разі обґрунтованих сумнівів у правильності висновку експерта та порушень у її проведенні.

Згідно роз`яснень п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30 травня 1997року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

В ході проведення судового розгляду кримінального провадження, на підставі Довідки № 1151 Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» від 02 липня 2024 року було встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою АДРЕСА_2 отримує психіатричну допомогу в ДВ ОКПЛ м. Слов`янська з 1992 року з діагнозом : Параноїдна шизофренія, безперервно прогредієнтний перебіг, параноїдний синдром, наростаючий параноїдний дефект. Останній раз оглянутий лікарем психіатром КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» 18 грудня 2023 року.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час досудового слідства проведено амбулаторну та стаціонарну судово-психіатричні експертизи відносно ОСОБА_7 , висновки яких повністю узгоджуються між собою.

У відповідності до Висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 448- к від 16 серпня 2024 року, який було досліджено в судовому засіданні, вбачається, що» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, виявляв і в теперішній час виявляє психічний розлад у формі шизофренії параноїдної. Зазначений психічний розлад позбавляв іспитованого можливості усвідомлювати свої дії ( бездіяльність) і керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння. За своїм психічним станом іспитований у даний час також не може усвідомлювати свої дії ( бездіяльність) та керувати ними. За своїм психічним станом, відповідно до ст. 92 КК України, потребує застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги».

Жодних даних, які б свідчили про необґрунтованість зазначеного висновку експертів, матеріали кримінального провадження не містять. При цьому, на переконання суду Висновок проведеної амбулаторної судово-психіатричної експертизи є повним, логічним та об`єктивним, наданий в межах компетенції експертів та з дотриманням відповідних процесуальних норм, а експерти, які його надали, були попереджені про кримінальну відповідальність за ст. ст.384 та 385 КК України, що виключає сумніви в його об`єктивності.

Таким чином, судом не вбачаються обставини, що свідчили б про необгрунтованість висновку експертів або його суперечність матеріалам кримінального провадження.

У відповідності до Висновку стаціонарної судової психіатричної експертизи №88 від 23 жовтня 2024 року, який було досліджено в судовому засіданні, вбачається, що « ОСОБА_7 страждає хронічним психічним розладом у формі параноїчної шизофренії. За своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

В період інкримінованих дій ОСОБА_7 також страждав хронічним психічним розладом у формі параноїдної шизофренії. За своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

ОСОБА_7 рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру рекомендовано застосування стаціонарних примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення в спеціальний лікувальний заклад із суворим наглядом з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь відповідно до положень статті 92 Кримінального Кодексу України.

Жодних даних, які б свідчили про необґрунтованість зазначеного висновку експертів, матеріали справи не містять. При цьому, на переконання суду висновок проведеної стаціонарної судово-психіатричної експертизи є повним, логічним та об`єктивним, наданий в межах компетенції експертів та з дотриманням відповідних процесуальних норм, а експерти, які його надали, були попереджені про кримінальну відповідальність за ст. ст.384 та 385 КК України, що виключає сумніви в його об`єктивності.

Проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи здійснено з підстав та в порядку, передбаченому ч.2 ст.509 КПК України,ще на етапі досудового слідства.

Стаціонарну судово-психіатричну експертизу проведено у відповідності до вимог Порядку її проведення, затвердженого Наказом МОЗ України №865 від 08 травня 2018 року та Висновок складено згідно до вимог Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 100/о , затвердженої Наказом МОЗ України від 28 липня 2014 року №527. ані Порядок, ані Інструкція не вимагають зазначати у Висновку експертизи методики, що використав психолог, у разі його залучення.

Окрім того, як вбачається із висновку стаціонарної СПЕ, та підтверджено матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_7 вперше звернувся до лікаря-психіатра у 1992 році (у віці 5 років), у подальшому в 2001 році останньому встановлено діагноз «змішані специфічні розлади психологічного розвитку», і вже пізніше безперервний тип параноїдної шизофреніїї. При цьому, в ході проведення стаціонарної СПЕ зазначено відомості, що були отримані при дослідженні поданих на експертизу об`єктів, що стосуються психічного стану особи, стосовно якої проведена експертиза, а саме: анамнез життя, анамнез хвороби, дані клінічного дослідження особи, виявлені під час проведення експертизи, у тому числі: скарги, психічний стан, неврологічний стан, соматичний стан, а також обґрунтування та пояснення даних про психічний стан особи та фактів, які встановлені і виявлені при дослідженні об`єктів експертизи.

Жодних даних, які б свідчили про необґрунтованість зазначеного висновку експертів, матеріали справи не містять. При цьому, на переконання суду висновок проведеної стаціонарної судово-психіатричної експертизи є повним, логічним та об`єктивним, наданий в межах компетенції експертів та з дотриманням відповідних процесуальних норм, а експерти, які його надали, були попереджені про кримінальну відповідальність за ст. ст.384 та 385 КК України, що виключає сумніви в його об`єктивності.

Таким чином, судом не вбачаються обставини, що свідчили б про необгрунтованість висновку експертів або його суперечність матеріалам кримінального провадження.

Доводи представника потерпілих щодо поведінки ОСОБА_16 під час судового розгляду, а також будь-які висновки, зроблені на цій підставі щодо його психічного стану не заслуговують на увагу, оскільки жодна зі сторін кримінального провадження, а також і власне суд, не наділені правом визначати психічний стан особи та не є експертом, що має відповідну кваліфікацію.

Згідно Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом МЮ України 08 жовтня 1998 року, повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).

В прохальній частині Клопотання представника потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_6 заявлено про проведення повторної судовопсихіатричної експертизи ОСОБА_7 але не вказано які саме висновки експертів суперечать яким саме матеріалам справи. Не зазначено обставин, які викликають сумніви у правильності попереднього висновку експерта, окрім припущень самого адвоката.

Так, в результаті дослідження висновків експертів - Висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 448- к від 16 серпня 2024 року та Висновку стаціонарної судової психіатричної експертизи №88 від 23 жовтня 2024 року суд приймає до уваги наукову спроможність тих принципових положень, якими керувалися експерти у своїх висновках і правильність застосованої ними методики дослідження, повноту та наукову обґрунтованість висновків, комплексність експертів (освіту, стаж роботи).

Таким чином, у суду не виникає сумнівів у правильності висновків експертів, т.я. експертизи були проведені експертами, які мають відповідну кваліфікацію та з урахуванням всіх необхідних методик дослідження.

Частинами першою-другою та шостою ст. 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченим цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання, подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд не може сприяти а ні стороні захисту а ні стороні обвинувачення у зібранні нових доказів під час судового розгляду провадження для обґрунтування або спростування обвинувачення.

Крім того, під час досудового розслідування відповідне Клопотання представником потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 адвокатом ОСОБА_6 не заявлялося, хоча докази збираються саме на цій стадії кримінального провадження і надаються суду для їх безпосереднього оцінювання. Усі дії щодо збирання доказів, які підлягають наданню суду, за загальним правилом здійснюється саме під час досудового розслідування. Клопотань під час відкриття матеріалів досудового розслідування заявлено не було. У разі відмови органів досудового розслідування у задоволенні клопотань учасників судового провадження, така відмова може бути оскаржена, в тому числі з підстав відмови у призначенні відповідної судової експертизи, слідчому судді.

Крім того, суд зауважує, що безпідставне призначення повторної судово-психіатричної експертизи може мати наслідком затягування судового процессу та призвести до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 242, 369, 371 КПК України, - суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні Клопотання представника потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_6 про призначення повторної амбулаторної судової психіатричної експертизи у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.115 частина 2 п.п. 1,4 КК України - відмовити у зв`язку з відсутністю підстав.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвалу постановлено, складено та підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повний текст Ухвали проголошено 18 березня 2025 року о 08 годині 30 хвилин.

Головуючий: Суддя: ОСОБА_17