Справа № 362/8626/24
Провадження № 1-кп/362/364/25
УХВАЛА

20 січня 2025 року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

її представника - адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

їх представника - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

його захисника - адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання захисника про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000147, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.06.2024, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 186, частиною третьою статті 296, частиною першою статті 122 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

ВСТАНОВИВ:

До Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшов зазначений обвинувальний акт.

У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_10 заявив клопотання, яке підтримане обвинуваченим ОСОБА_9 , про повернення прокурору обвинувального акта через його невідповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України). Зокрема в порушення пункту 5 частини другої статті 291 КПК України обвинувальний акт відносно його підзахисного не містить формулювання обвинувачення, а лише викладено фактичні обставини кримінального правопорушення та правова кваліфікація дій. Також в обвинувальному акті замість вказівок на наявність чи відсутність обставин, передбачених статтями 66 та 67 КК України, є лише посилання, що такі обставини не встановлені. Крім того, захисник вважає формулювання обвинувачення незрозумілим, таким, що суперечить фактичним обставинам кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, що унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення.

Прокурор заперечив проти задоволення цього клопотання і наголосив, що обвинувальний акт відповідає вимогам статті 291 КПК України, у ньому після зазначення правової кваліфікації кожного кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_9 , міститься чітке формулювання обвинувачення, яке відповідає нормам КК України. Оскільки ОСОБА_9 пред`явлено обвинувачення у вчиненні трьох різних кримінальних правопорушень, то відповідно різняться і формулювання відповідних обвинувачень, форми вини та мотиви вчинених правопорушень. Щодо часу вчинених кримінальних правопорушень, то вони вчинені паралельно, приблизно в однаковий проміжок часу, що й відображено в обвинувальному акті. Наголосив, що в обвинувальному акті викладено фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважав доведеними, зокрема час, місце, спосіб їх вчинення, а тому підстав для повернення обвинувального акта немає.

Потерпілі та їх представники також заперечили щодо задоволення клопотання захисника. Зауважили, що на їх думку, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.

Вислухавши думку учасників судового провадження, оцінюючи доводи сторони захисту в контексті можливості повернення обвинувального акта прокурору, суд дійшов до таких висновків.

Згідно з частиною четвертою статті 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 КПК України.

Як установлено частиною першою статті 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а тому значення обвинувального акта як процесуального рішення сторони обвинувачення полягає у тому, що він формалізує правову позицію обвинувачення, ініціює судовий розгляд і тим самим відкриває особі доступ до правосуддя. Тож саме сформульованим обвинуваченням визначаються межі судового розгляду.

Відповідно до вимог пункту 3 частини третьої статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд вправі прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України. При цьому законодавець надає суду право, а не встановлює обов`язок, під час підготовчого судового засідання повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

За змістом наведеної норми для ухвалення рішення про повернення обвинувального акта суд має встановити невідповідність відомостей, що фактично наявні в обвинувальному акті тим відомостям, які він має містити, згідно з вимогами КПК України. Таким чином, з урахуванням завдань підготовчого провадження, суд здійснює перевірку обвинувального акта на наявність невідповідності кримінальному процесуальному закону, яка б перешкоджала призначенню судового розгляду.

Частиною другою статті 291 КПК України закріплено перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт.

Пунктом 5 частини другої статті 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт, серед іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Отже, при складенні обвинувального акта прокурор має право викласти в ньому ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які він вважає встановленими, та на підставі цього на свій розсуд здійснити кваліфікацію кримінального правопорушення із посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність та сформулювати відповідне обвинувачення.

Як вбачається зі змісту обвинувального акта, під час викладення фактичних обставин кримінальних правопорушень та формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_9 прокурором зазначено ті обставини вчинення кримінальних правопорушень, які він вважає встановленими, що є дискрецією прокурора в силу положень частини четвертої статті 110 та пункту 5 частини другої статті 291 КПК України.

Кримінально-процесуальний закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складових: фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення.

В доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі.

При цьому за змістом пункту 5 частини другої статті 291 КПК України формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення.

Як вбачається з обвинувального акта (стор.8 - 11), саме в такій послідовності викладено передбачені пунктом 5 частини другої статті 291 КПК України обов`язкові складові обвинувального акта. При цьому формулювання висунутого ОСОБА_9 обвинувачення за частиною третьою статті 296, частиною четвертою статті 186, частиною першою статті 122 КК України повністю відповідає диспозиції цих норм.

Слід зазначити, що кримінальне провадження здійснюється на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій (стаття 22 КПК України). Отже, прокурор як сторона кримінального провадження є самостійним у визначені правової кваліфікації кримінального правопорушення, формулюванні висунутого обвинувачення та доведенні їх обґрунтованості у змагальному судовому процесі.

За таких обставин, визнати обґрунтованими наведені у клопотанні мотиви сторони захисту суд не може, оскільки встановлення відповідності та правильності зазначених в обвинувальному акті відомостей не належить до повноважень суду під час підготовчого судового засідання та в розумінні вимог статті 291 КПК України не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків.

В будь-якому випадку зазначене в обвинувальному акті формулювання наперед не має значення для суду, оскільки вказані обставини в обвинувальному акті мають бути доведені прокурором під час розгляду провадження по суті, а прокурор має право змінювати обвинувачення під час судового розгляду, що передбачено положеннями частини другої статті 337 КПК України, які надають можливість прокурору під час судового розгляду змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення.

Вказана позиція кореспондується з правовою позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 03 липня 2019 року у справі №273/1053/17 (провадження №51-8914км18), відповідно до якої кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Що стосується неправильного, на думку захисника, зазначення в обвинувальному акті відомостей про обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, слід зазначити, що стаття 291 КПК України не передбачає чітких вимог щодо форми викладу відомостей про такі обставини. Тож прокурор вільний в обранні форми викладу відповідних відомостей.

Враховуючи викладене, судом не встановлено допущення прокурором порушень вимог кримінального процесуального закону під час звернення до суду з обвинувальним актом, який відповідає положенням статті 291 КПК України за своєю формою та змістом, разом із долученими до нього додатками, а тому суд не вбачає законних підстав для задоволення клопотання захисника.

Керуючись статтями 110, 291, 314-316, 337, 372, 376, 392 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 про повернення обвинувального акта прокурору.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1