ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/3423/25
провадження № 1-кс/753/583/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2025 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м. Києві старшого лейтенанта поліії ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000683,

ВСТАНОВИВ:

19.02.2025 слідчий слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м. Києві старший лейтенант поліції ОСОБА_3 за погодженням з процесуальним керівником ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на мобільний телефон марки «Xiaomi REDMI 5G», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з абонентським номером НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 .

Так, вказане клопотання обгрунтовано тим, що ОСОБА_5 , визначивши незаконне зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), як основне джерело для здобуття коштів і матеріальних благ для свого існування, з корисливих мотивів, всупереч врегульованих законом суспільних відносин щодо порядку обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, за допомогою мобільного додатку «Telegram», що був встановлений на належному йому мобільному телефоні, у переписці із невстановленою досудовим розслідуванням особою, профіль якої підписаний « ОСОБА_6 », що здійснює збут наркотичних засобів та психотропних речовин, 15.02.2025 о 11 год. 45 хв. домовився щодо незаконного придбання вищезазначених психотропних речовин, з метою подальшого роздрібного збуту на систематичній основі, шляхом здійснення «закладок», тобто схованок з речовинами в публічно доступних місцях.

В подальшому, 15.02.2025 о 13 год. 58 хв., за координатами 50. 397687, 30. 623952, ОСОБА_5 отримав невстановлену кількість психотропної речовини, яка була упакована в 1 великий згорток клейкої стрічки, в середині якої щонайменше 13 маленьких згортків клейкої стрічки білого кольору із полімерними пакетами з пазовим замком в яких наявна речовина світлого кольору, та розпочав зберігати при собі з метою подальшого збуту. Того ж дня, о 14 год. 05 хв., за адресою: м. Київ, пр-т. Миколи Бажана, 1-Л поблизу озера «Срібний Кіл», під час безпосереднього здійснення «закладок», тобто схованок з речовинами, працівниками поліції було затримано ОСОБА_5 , у якого під час особистого обшуку виявлено та вилучено 10 (десять) згортків клейкої стрічки, в середині яких полімерні пакети із кристалічною речовиною, в 1 (одному) із яких наявна особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,181 г., яку ОСОБА_5 , умисно, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 15.02.1995, «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою КМУ № 589 від 03.06.2009, придбав та зберігав, з метою подальшого збуту.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», «Список №2 особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиці І», PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) - є особливо небезпечною психотропною речовиною.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечної психотропної речовини, з метою подальшого збуту, тобто у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 15.02.2025, за результатом особистого обшуку у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серед іншого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Xiaomi REDMI 5G», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з абонентським номером НОМЕР_3 , який був упакований до спеціального сейф-пакету ICR0128039.

Постановою слідчого від 15.02.2025 мобільний телефон марки «Xiaomi REDMI 5G», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з абонентським номером НОМЕР_3 визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження №0000683.

В судове засідання, яке відбулося 26.02.2025, слідчий та власник майна, не з`явились, при цьому, надали заяви, у яких слідчий клопотання підтримав та прохав суд задовольнити його в повному обсязі, а власник майна не заперечував проти його задоволення. Окрім того, у вказаних заявах прохали здійснювати розгляд справи без їхньої участі.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та надані в його обґрунтування матеріали, дійшов таких висновків.

Як визначено ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною 3 статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Суд враховує, що згідно із практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаyv.UnitedKingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими слідчим матеріалами кримінального провадження, на даному етапі провадження дає слідчому судді підстави вважати з достатньою ймовірністю про існування факту події кримінального правопорушення, який має бути предметом ретельного дослідження з боку органу досудового розслідування.

Такий висновок ґрунтується на підставі сукупності досліджених у судовому засіданні документів та матеріалів кримінального провадження №0000683, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

На думку слідчого судді, слідчим доведено відповідність майна, а саме мобільного телефону марки «Xiaomi REDMI 5G», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з абонентським номером НОМЕР_3 , на якому містяться смс-повідомлення у мессенджері в яких обговорюється збут психотропних речовин, а також фотознімки, які містяться в галереї вказаного телефону, та на яких зображено місця з так званими «закладками» з наявним вмістом психотропних речовин, на який слідчий просить накласти арешт, критеріям, визначеним ч. 2 ст. 170 КПК України.

Накладення арешту на вказане майно шляхом заборони користування ним враховуючи те, що зазначене майно є предметом вчинення злочину, з метою запобігання його пошкодженню, псуванню, чи знищенню, є необхідним на даному етапі кримінального провадження, оскільки сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування, і потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, яке на даному етапі кримінального провадження слідчий суддя вважає є пропорційним та співмірним завданням кримінального провадження.

З огляду на обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, а також на те, що слідчим у клопотанні доведено необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, оскільки в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що інформація, яка міститься на вищевказаному мобільному телефоні, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, є предметом кримінального правопорушення, може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому слідчий суддя з метою забезпечення кримінального провадження та можливого використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

На підставі викладеного та керуючись вимогами стст. 98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м. Києві старшого лейтенанта поліії ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000683 - задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон марки «Xiaomi REDMI 5G», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з абонентським номером НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який поміщено до спеціального сейф-пакету ICR0128039.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_1