Справа № 201/8909/20
Провадження № 1-кп/204/485/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі колегії суддів:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська клопотання сторони захисту про відвід прокурора ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000611 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 березня 2020 року за обвинуваченням: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15 ч. 5 ст. 27 п.п.1, 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3, 5 ст. 27 п.п. 1, 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_8 , обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

В судовому засіданні захисник обвинувачених: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 заявив відвід прокурору у кримінальному провадженні № 0000611 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 березня 2020 року, ОСОБА_5 . В обґрунтування своєї заяви зазначив, що в провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебувало кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке було закрито у зв`язку із відмовою прокурора від обвинувачення. Підставою для відмови від обвинувачення прокурором стало те, що, нібито, після дослідження в судовому засіданні відеозапису було встановлено, що у ОСОБА_7 не було пістолету під час затримання. Реальною ж підставою такої відмови слугувало те, що на протязі двох років прокурором не було забезпечено речовий доказ, який повинен був досліджений судом, однак прокурор не зміг забезпечити для огляду речовий доказ. Із самого початку вказаного пістолету не було. Слід зазначити, що старшим у групі прокурорів по кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 263 КК України був саме прокурор ОСОБА_5 . І враховуючи те, що вказаний прокурор приймав участь у тому кримінальному провадженню, можливо дійти до висновку, що у нього є упереджене ставлення до обвинувачених, а саме намагання штучного створення обставин для притягнення до кримінальної відповідальності. Раніше вказаний відвід не було заявлено прокурору, оскільки після ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області по вказаному кримінальному провадженню судових засідань не було. Крім цього, саме наявність в провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області іншого кримінального провадження покладалось прокурором, як необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у даному провадженні. Щодо неправомірний дій працівників поліції, то було звернення до ДБР стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 . В даному випадку мова не йде про встановлений факт упередженості прокурора, мова йде про наявність чи відсутність підстав які викликають сумнів в неупередженості прокурора

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 підтримав заяву захисника. Колегії суддів пояснив, що в даному кримінальному провадженні спочатку приймав участь інший адвокат, який безпосередньо брав участь та брав відеозаписи у господаря стоянки задля того, щоб сформувати відповідну лінію захисту. Однак, прокурор робив всі зусилля щоб скласти обвинувальний акт. За ст. 263 КК України йому було пред`явлено обвинувачення після вилучення пістолету, він писав заяви до Жовтневого РВ за незаконні дії працівників поліції. В справі було проведено експертизу, яка була визнана недійсною судом. Спочатку він писав заяву на дії співробітників поліції на те, що йому був підкинутий пістолет та був назначеним старшим групи саме прокурор Очеретяний у тому провадженні. Він знав все про те, яким чином там все відбувалось. Колегія суддів Кіровського суду винесла рішення щодо особи, яка була виділена в окреме провадження, суд який прийняв рішення про об`єднання та передав справу для об`єднання, Апеляційний суд прийняв рішення щодо об`єднання за участі прокурора Очеретяного, який не заперечував проти такого об`єднання. Після чого справу було передано до Жовтневого суду. Суддя ОСОБА_9 винесла рішення про об`єднання, а інший суд нас повідомив, що об`єднання не є можливим. Прокурор Очеретяний не поставив ту колегію до відома про те, що справи вже були об`єднані. На теперішній час прокурор говорить про покази свідка ОСОБА_10 , який говорив, що жодних показів не надавав проти себе, що він був побитим. Відносно вказаного свідка була експертиза про наявність тілесних ушкоджень у нього. І тому це є причина для відводу. Прокурор робить все задля затягування справи, однак прокурор не надає жодних доказів винуватості. Прокурор вже п`ять років підтримує обвинувачення, яке нічим не доведено. Він писав заяву щодо неправомірних дій в РВ Синельниківського району, вказаний суд переслав його заяву. Жодних даних про розгляд його зави він не має.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 підтримав заяву свого захисника. Колегії суддів пояснив, що коли йому пістолет підсовували, то прокурор Очеретяний стояв у трьох метрах від нього. Він був старшим групи прокурорів. Його також побили, після чого він лежав у лікарні.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заперечував проти заявленої заяви. Вважав, що для її задоволення жодних підстав не має. Колегії суддів пояснив, що дійсно в провадженні відносно ОСОБА_7 , яка перебувала на розгляді у Синельниківському міськрайонному суді Дніпропетровської області, була відмова від обвинувачення. Про вказану постанову та ухвалу він дізнався від захисника ОСОБА_8 . Дійсно у тому кримінальному провадженні він був старший групи, однак він не знав про те, що існує такий процесуальний документ. Щодо доводів за ст. 263 КК України відносно ОСОБА_11 , йде судовий розгляд, ОСОБА_11 свого часу в кінці 2019 року на початку 2020 року було подано заяву до ДБР та було винесено постанову про закриття провадження у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення. Щодо об`єднання, то на той час він не перебував навіть у складі групи прокурорів, а судді, які приймали вказані рішення, направляли кримінальне провадження саме для об`єднання, та не мали можливості вплинути на результат розгляду такого клопотання об`єднання.

Заслухавши заяву захисника, думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, які стосуються заяви про відвід, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя, та з метою дотримання цієї гарантії учасники судового провадження мають право заявити відвід, який повинен бути вмотивованим (частина 5 статті 80 КПК України).

Прокурор є одним з учасників кримінального провадження, та за частиною 1 ст. 36 КПК України, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 80 КПК України, заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 80 КПК України відвід прокурору може бути заявлений особами, які беруть участь у кримінальному провадженні, за наявності підстав, передбачених ст. 77 КПК України, за якою прокурор, слідчий, дізнавач не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Такий перелік підстав для відводу прокурора не є вичерпним, проте за сутністю вони мають стосуватись конфлікту державних і приватних інтересів прокурора, або інтересів його близьких родичів чи інших осіб.

Процесуальний статус прокурора у кримінальному провадження зумовлений функціями прокуратури, які остання виконує відповідно до Конституції України, Закону України «Про прокуратуру» та норм КПК України.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про прокуратуру» функції прокуратури України здійснюються виключно прокурорами. Делегування функцій прокуратури, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускається.

Діяльність прокуратури ґрунтується на засадах, які визначені у ст. 3 Закону України «Про прокуратуру», до яких зокрема віднесені: верховенство права та визнання людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки найвищою соціальною цінністю; законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності; територіальності; презумпції невинуватості; незалежності прокурорів, що передбачає існування гарантій від незаконного політичного, матеріального чи іншого впливу на прокурора щодо прийняття ним рішень при виконанні службових обов`язків; неухильного дотримання вимог професійної етики та поведінки, тощо.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру», на прокуратуру покладаються такі функції: підтримання державного обвинувачення в суді.

Таким чином, під час підтримання державного обвинувачення, прокурор користується правами і виконує обов`язки, передбачені КПК України.

Статтею 36 КПК України визначено, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Колегія суддів вважає, що під час розгляду заяви про відвід не знайшли свого підтвердження доводи сторони захисту, виходячи з наступного.

Так, у відповідності до ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: 1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 2) мати повний доступ до матеріалів, документів та інших відомостей, що стосуються досудового розслідування; 3) доручати органу досудового розслідування проведення досудового розслідування; 4) доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом; 5) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; 7) скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих; 8) ініціювати перед керівником органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу, або у випадку неефективного досудового розслідування; 9) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 10) погоджувати або відмовляти у погодженні клопотань слідчого до слідчого судді про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, передбачених цим Кодексом, чи самостійно подавати слідчому судді такі клопотання; 11) повідомляти особі про підозру; 12) пред`являти цивільний позов в інтересах держави та громадян, які через фізичний стан чи матеріальне становище, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права, у порядку, передбаченому цим Кодексом та законом; 13) затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, клопотань про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта чи зазначених клопотань, самостійно складати обвинувальний акт чи зазначені клопотання; 14) звертатися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 15) підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому цим Кодексом; 16) погоджувати запит органу досудового розслідування про міжнародну правову допомогу, передання кримінального провадження або самостійно звертатися з таким клопотанням в порядку, встановленому цим Кодексом; 17) доручати органу досудового розслідування виконання запиту (доручення) компетентного органу іноземної держави про міжнародну правову допомогу або перейняття кримінального провадження, перевіряти повноту і законність проведення процесуальних дій, а також повноту, всебічність та об`єктивність розслідування у перейнятому кримінальному провадженні; 18) перевіряти перед направленням прокуророві вищого рівня документи органу досудового розслідування про видачу особи (екстрадицію), повертати їх відповідному органу з письмовими вказівками, якщо такі документи необґрунтовані або не відповідають вимогам міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, чи законам України; 19) доручати органам досудового розслідування проведення розшуку і затримання осіб, які вчинили кримінальне правопорушення за межами України, виконання окремих процесуальних дій з метою видачі особи (екстрадиції) за запитом компетентного органу іноземної держави; 20) оскаржувати судові рішення в порядку, встановленому цим Кодексом; 21) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Суду слід враховувати, що прокурор здійснює свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, тобто має право приймати процесуальні рішення на власний розсуд, але в межах наданих йому КПК України повноважень.

В свою чергу, стороною захисту колегії суддів не надано будь-яких доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в неупередженості прокурора ОСОБА_5 , або що він особисто, його близькі родичі чи члени сім`ї заінтересовані в результаті кримінального провадження.

Як вбачається з наведених мотивів сторони захисту щодо упередженості прокурора ОСОБА_5 , сторона захисту фактично не погоджується з процесуальними рішеннями прокурора та позицією прокурора під час підтримання державного обвинувачення, у тому числі й у суді, у іншому кримінальному провадженні.

Крім цього, колегією суддів не може бути взятим до уваги посилання сторони захисту на те, що прокурор ОСОБА_5 , приймаючи участь у інших кримінальних провадженнях, відносно обвинувачених, має упереджене ставлення до них, а тому останній намагається створити штучні обставини задля притягнення їх до кримінальної відповідальності. При цьому, оцінка доказів, у тому числі сторони обвинувачення, є виключною прерогативою суду.

Посилання сторони захисту, на здійснення прокурором ОСОБА_5 процесуального керівництва у інших кримінальних провадженнях щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , як підстава відводу, не може бути взяте судом до уваги, оскільки процесуальне керівництво прокурора ОСОБА_5 у будь-яких інших кримінальних провадженнях не може свідчити про його упередженість та не є підставою відводу прокурора від участі у кримінальному провадженні.

Колегія суддів не вважає заяву про відвід прокурору безумовною підставою для відсторонення прокурора від участі у кримінальному провадженні. Позиція обвинувачених та їх захисника має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним є можливість вважати такі сумніви в неупередженості прокурора об`єктивно обґрунтованими.

Судом не вбачає у доводах, викладених захисником, порушення засад законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, як елементів принципу верховенства права в діях прокурора, оскільки їх позиція відводу фактично зводиться до незгоди із процесуальними діями прокурора.

Вказані обставини не можуть бути підставою для відводу прокурора, оскільки не дають підстав для висновку про його необ`єктивність чи упередженість. Обставини, які б виключали участь прокурора у кримінальному провадженні, що передбачені статтею 77 КПК України, відсутні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що підстав для відводу прокурору, передбачених ст. 77 КПК України, немає, а тому відвід, заявлений стороною захисту прокурору, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 35, 77, 81, 350, 369, 371, 372, 376 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

В задоволенні заяви сторони захисту про відвід прокурора ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000611 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 березня 2020 року за обвинуваченням: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15 ч. 5 ст. 27 п.п.1, 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3, 5 ст. 27 п.п. 1, 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України - відмовити.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3