Справа № 367/1788/22 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2471/2025 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

законного представника

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 27 вересня 2024 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ірпінь Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, 18.12.2019 приблизно о 03:30 год. неповнолітній ОСОБА_7 , дійшов попередньої змови із ОСОБА_11 та неповнолітнім ОСОБА_12 на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, перебуваючи біля під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_3 , вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого групою осіб. Реалізуючи спільний злочинний умисел спрямований на заволодіння майном ОСОБА_13 , із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, перебуваючи у тому ж місці, в той же час, неповнолітній ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою із неповнолітнім ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , з корисливих мотивів, з метою заволодіння майном потерпілого, наніс один удар в потилицю ОСОБА_13 предметом схожим на цеглу, від якого потерпілий втратив рівновагу та впав на землю.

Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел спрямований на заволодіння майном ОСОБА_13 , перебуваючи у тому ж місці, в той же час, діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою заволодіння майном потерпілого, неповнолітні ОСОБА_7 і ОСОБА_12 та ОСОБА_11 почали одночасно наносити численні (більш 10-ти) удари ногами по голові, обличчю та іншим частинам тулубу потерпілого ОСОБА_13 , який в цей час лежав на землі.

З метою доведення до кінця спільного злочинного умислу спрямованого на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_13 , перебуваючи у тому ж місці, в той же час, діючи за попередньою змовою групою осіб, користуючись безпорадним станом потерпілого, неповнолітній ОСОБА_7 зірвав із шиї ОСОБА_13 срібний ланцюжок 960 проби, масою 14,80 г., вартістю 1 667,46 грн., з срібною підвіску у вигляді гербу України 960 проби, масою 4,47 г., вартістю 459,35 гри., неповнолітній ОСОБА_12 дістав з кишені куртки в яку був одягнений ОСОБА_13 посвідчення адвоката на ім`я останнього № 5192/10 від 17.07.2014 року, ОСОБА_11 дістав з кишені брюк в які був одягнений ОСОБА_13 мобільний телефон марки «Хіаомі Redmi 6А», чорного кольору, вартістю 1 441,32 грн., які належали потерпілому ОСОБА_13 .

Внаслідок спільних злочинний дій неповнолітнього ОСОБА_7 , неповнолітнього ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , потерпілому ОСОБА_13 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому лівого скуло-орбітального комплексу із зміщенням відламків, перелом лотеральної та задньої стінок верхньощелепної пазухи, забій головного мозку з посттравматичним субарахноїдальним крововиливом, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за критерієм тривалості розладу здоров`я.

Після вчинення зазначених спільних злочинних дій, неповнолітній ОСОБА_7 разом із неповнолітнім ОСОБА_12 та ОСОБА_11 з місця кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілому майнової шкоди на загальну суму 3 568,13 грн.

Вироком Ірпінського міського суду Київської області від 27 вересня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України і призначено йому, із застосуванням ст. 69 КК України, покарання - 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 104 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбуття призначеного покарання, із покладенням на нього обов`язків ст. 76 КК України Початок іспитового строку ОСОБА_7 слід рахувати з моменту проголошення вироку. Цивільний позов ОСОБА_13 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_13 300 000 грн. 00 коп. моральної шкоди та 30 000 грн. 00 коп. матеріальних збитків, що разом становить 330 000 грн. 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_7 судові витрати на проведення експертиз. Вирішено питання речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити оскаржуваний вирок. Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінальною правопорушення разом із ОСОБА_12 та неповнолітнім ОСОБА_14 , зазначивши вчинення таких дій разом із особами, стосовно яких виділено матеріали досудового розслідування в окреме кримінальне провадження. В іншій частині вирок залишити без змін

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, вважає вирок Ірпінського міського суду Київської області незаконним у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Так, як вбачається з тексту обвинувального акта у вказаному кримінальному провадженні, скерованого прокурором до суду, обвинувачення за ч. 2 ст. 187 КК України висунуте одній особі - ОСОБА_7 .

При цьому, у ході досудового розслідування кримінального провадження № 0002221 16.06.2022 прокурором виділено матеріали досудового розслідування відносно ОСОБА_11 та неповнолітнього ОСОБА_12 , у зв`язку з оголошенням їх у розшук та присвоєно новий № 0000479.

Дотепер місцезнаходження ОСОБА_11 та неповнолітнього ОСОБА_12 не встановлено, підозрювані перебувають у розшуку, а досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000479 за підозрою ОСОБА_11 та неповнолітнього ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.

Таким чином, на теперішній час ОСОБА_11 та неповнолітньому ОСОБА_12 обвинувачення не пред`явлено та не ухвалено обвинувального вироку, який би набрав законної сили, а отже їх вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України не була констатована законним судовим рішенням.

Однак, всупереч вищенаведеного, суд у формулюванні обвинувачення визнаного доведеним незаконно вказав, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КК України, у співучасті з ОСОБА_7 , вчинили ОСОБА_11 та неповнолітній ОСОБА_12 .

Така преюдиція щодо винуватості ОСОБА_11 та неповнолітнього ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, не лише входить в колізію з нормами КПК України щодо вільної оцінки доказів, а й суперечить передбаченим ст. 7 цього Кодексу загальним засадам кримінального провадження, зокрема верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Таким чином, зазначення у формулюванні обвинувачення визнаного доведеним ОСОБА_11 та неповнолітнього ОСОБА_12 , як осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КК України, у той час як стосовно них відсутнє висунене обвинувачення та обвинувальний вирок суду, свідчить про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, пояснення захисника ОСОБА_9 , який залишив вирішення даного питання на розсуд суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який також залишив вирішення даного питання на розсуд суду, пояснення законного представника ОСОБА_8 , яка також залишила вирішення даного питання на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Доводи прокурора про те, що судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону заслуговують на увагу.

Положеннями ст. 17 КПК визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її винуватість не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2022 року в справі № 3-р(II)/2022, принцип презумпції невинуватості діє на всіх етапах кримінального провадження та після його завершення. Він захищає особу від осуду з боку публічної влади, доки її винуватість не буде доведена в законному порядку обвинувальним вироком суду. Лише вирок суду може встановити винуватість, інші акти публічної влади не можуть містити жодних позицій щодо винуватості особи, навіть у вигляді припущень стосовно такої винуватості.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження № 0002221, в обвинувальному акті, скерованого прокурором до суду, обвинувачення за ч. 2 ст. 187 КК України висунуте ОСОБА_7 .

При цьому, у ході досудового розслідування кримінального провадження 16.06.2022 прокурором виділено матеріали досудового розслідування відносно ОСОБА_11 та неповнолітнього ОСОБА_12 , у зв`язку з оголошенням їх у розшук та присвоєно новий № 0000479.

Так, місцезнаходження ОСОБА_11 та неповнолітнього ОСОБА_12 не встановлено, підозрювані перебувають у розшуку, а досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000479 за підозрою ОСОБА_11 та неповнолітнього ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.

З наведеного вище слідує, що на теперішній час ОСОБА_11 та неповнолітньому ОСОБА_12 обвинувачення не пред`явлено та не ухвалено обвинувального вироку.

Однак, суд першої інстанції у формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним, незаконно та передчасно вказав, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КК України, у співучасті з ОСОБА_7 , вчинили ОСОБА_11 та неповнолітній ОСОБА_12 .

На думку колегії суддів, місцевий суд не вправі був посилатися в рішенні на вказаних осіб в контексті вчинення ними кримінальних правопорушень. Це суперечить принципу презумпції невинуватості й може створити враження про їх винуватість, що є неприпустимим.

Крім того, як слушно зазначає прокурор, така преюдиція щодо винуватості ОСОБА_11 та неповнолітнього ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, не лише входить в колізію з нормами КПК України щодо вільної оцінки доказів, а й суперечить передбаченим ст. 7 цього Кодексу загальним засадам кримінального провадження, таким як верховенство права, законність та презумпція невинуватості.

Отже, зазначення у формулюванні обвинувачення визнаного доведеним ОСОБА_11 та неповнолітнього ОСОБА_12 , як осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КК України, у той час як стосовно них відсутнє висунуте обвинувачення та обвинувальний вирок суду, свідчить про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність виключення з мотивувальної частини вироку посилання на вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення разом із ОСОБА_12 та неповнолітнім ОСОБА_11 , є слушними.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює рішення суду першої інстанції, якщо зміна рішення не погіршує становище обвинуваченого.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити, ухвалу змінити, виключивши із мотивувальної частини вироку посилання на вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення разом із ОСОБА_12 та неповнолітнім ОСОБА_11 , зазначивши вчинення такий дій разом із особами, стосовно яких виділено матеріали досудового розслідування в окреме кримінальне провадження

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_10 - задовольнити.

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 27 вересня 2024 року щодо ОСОБА_7 - змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення разом із ОСОБА_12 та неповнолітнім ОСОБА_11 , зазначивши вчинення такий дій разом із особами, стосовно яких виділено матеріали досудового розслідування в окреме кримінальне провадження.

В решті вирок залишити без змін.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4