Справа № 950/489/25
Номер провадження 1-кс/950/125/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2025 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: слідчого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , слідчої ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лебедині клопотання слідчого, слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000145 від 17.02.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 369 КК України про арешт майна

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , медичного директора КНП «Лебединська лікарня імені лікаря К.О. Зільберника» Лебединської міської ради,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 звернулась з клопотанням про арешт майна.

Клопотання мотивує тим, що слідчим відділенням ВП №3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000145 від 17.02.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 369 КК України. Досудове розслідування здійснюється за фактом того, що службова особа КНП «Лебединська лікарня імені лікаря К.О. Зільберника» Лебединської міської ради діючи умисно з корисливих мотивів, вимагала неправомірну вигоду для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища. Досудовим розслідуванням установлено, що відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402, видано Наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №95 від 13.12.2022 «Про призначення персонального складу та порядок роботи позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 ». До членів комісії зокрема було включено ОСОБА_5 лікаря-хірурга КНП «Лебединська лікарня імені лікаря К.О. Зільберника» Лебединської міської ради та інших штатних медичних працівників лікарні.

ОСОБА_5 , будучи членом постійної позаштатної комісії ВЛК, у відповідності до Положення про військово-лікарську експертизу у Збройних Силах України» затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402, а саме п. 2.1 повинен діяти на принципах верховенства права, законності, поваги та дотримання прав людини і громадянина, доброчесності, колегіальності, рівноправності членів комісії, вільного обговорення і вирішення питань, об`єктивності, неупередженості та обґрунтованості прийнятих рішень, висновків і пропозицій. Положення широко визначає поняття «неупередженість» - члени ВЛК мають діяти неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-якого громадянина або групи громадян, незалежно від своїх політичних, ідеологічних, релігійних та інших особистих поглядів чи переконань, зокрема: ніколи не вдаватися до несправедливої дискримінації, виявляючи особливу прихильність чи віддаючи перевагу будь-кому; однаково рівно відноситись до усіх громадян, не допускати, щоб особиста упередженість або тиск збоку могли позначитися на об`єктивності зроблених оцінок і прийнятих рішень. Крім того, встановлено, що відповідно до Наказу КНП «Лебединська лікарня імені лікаря К.О. Зільберника» Лебединської міської ради від 21.09.2023 №174к «Про кадрові питання» ОСОБА_5 заступника медичного директора з амбулаторно медичної допомоги громади Адміністративноправлінського персоналу та лікаря хірурга Консультативно-поліклінічного відділення (0,25 посади) переведено на посаду медичного директора Адміністративно-управлінського персоналу з 22.09.2023.

Відповідно до посадової інструкції медичного директора КНП «Лебединська лікарня ім. лікаря К.О. Зільберника» Лебединської міської ради, затвердженої директором КНП 28.02.2023 та з якою ознайомлений ОСОБА_5 , п.1.1 Розділу І «Загальні положення» встановлено, що посада медичного директора належить до професій керівників Комунального некомерційного підприємства «Лебединська лікарня імені лікаря К.О. Зільберника» Лебединської міської ради. Розділом ІІ «Завдання та обов`язки» серед іншого визначено: здійснення керівництва Лікарні в порядку делегованих йому повноважень із медичних питань відповідно до чинного законодавства України; організація всіх видів планування Лікарні в цілому із повноважних напрямків діяльності, забезпечення контролю за виконанням планів роботи та за необхідності забезпечення корегування планів роботи; координація взаємодії медичних підрозділів Лікарні; здійснення постійного контролю за якістю обстеження, лікування та догляду пацієнтів шляхом планового обстеження стану роботи клінічних підрозділів, ведення журналу дефектури діяльності завідувачів відділень; аналізувати показники роботи підпорядкованих структурних підрозділів, вжиття, в межах своєї компетенції, заходів для її оптимізації, внесення пропозиції директору для прийняття рішень на його рівні; підготовка проектів наказів, надання розпоряджень та вказівок медичним працівникам Лікарні з питань медичної роботи; розроблення проектів посадових інструкцій на підпорядкованих медичних працівників і забезпечення їх виконання; створення системи наставництва в Лікарні та забезпечення її ефективної діяльності; ведення особистого прийому працівників Лікарні, пацієнтів і населення з особистих питань у спеціально визначений час; систематичне доведення до відому персоналу Лікарні наказів, розпоряджень та інструктивно-методичних вказівок вищих організацій і забезпечення їхнього своєчасного виконання; розгляд графіку роботи медичного персоналу.

Підпунктом «ґ» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» до суб`єктів, на яких поширюється дія цього Закону віднесено голів, їх заступників, членів та секретарів позаштатних постійно діючих військово-лікарських і лікарсько-льотних комісій.

Відповідно до вимог ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції» особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про запобігання корупції», забороняється безпосередньо або через інших осіб вимагати, просити, одержувати подарунки для себе чи близьких їм осіб від фізичних осіб у зв`язку із здійсненням такими особами діяльності, пов`язаної із виконанням функцій держави.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання корупції» особи, уповноважені на виконання функцій держави, у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Таким чином, ОСОБА_5 , займаючи посади медичного директора КНП «Лебединська лікарня імені лікаря К.О. Зільберника» Лебединської міської ради та лікаря хірурга консультативно-поліклінічного відділення позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно здійснював функції представника влади, постійно обіймав посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, а тому відповідно до ч. 3 ст. 18, п. 1 Примітки ст. 364 КК України був службовою особою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 08.07.2024 ОСОБА_7 , отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 15:00 год. 12.07.2024, при цьому ОСОБА_7 від уповноважених осіб територіального центру комплектування отримав направлення на проходження військово-лікарської комісії для проходження медичного огляду за №1463/24. При цьому, ОСОБА_7 розуміючи, що має ряд захворювань, які підлягають врахуванню при медичному огляді особи як військовозобов`язаного для отримання статусу «придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони (приймається на підставі пунктів статей Розкладу хвороб), не маючи змоги зібрати за 4 дні відповідні підтверджуючі медичні документи та у зв`язку зі скептичним відношенням до об`єктивності та повноти обстежень військовозобов`язаних комісією ВЛК вирішив звернутися до медичного директора КНП «Лебединська лікарня імені лікаря К.О. Зільберника» Лебединської міської ради ОСОБА_5 , як до висококваліфікованого хірурга. При цьому, ОСОБА_7 , розуміючи, що із ОСОБА_5 вони особисто не знайомі та ОСОБА_5 не буде його консультувати без відповідного запису, з метою прискорення процесу проходження комісії у визначений строк (4 дні), вирішив звернутися до знайомої ОСОБА_8 , яка в подальшому, в період з 08.07.2024 по 10.07.2024 зконтактувала ОСОБА_7 зі своїм сином ОСОБА_9 . Так, 10.07.2024 ОСОБА_9 , не маючи на меті жодного корисливого умислу та не передбачаючи жодної участі у наданні неправомірної вигоди, організував зустріч ОСОБА_7 та ОСОБА_5 для отримання відповідної медичної консультації. 10.07.2024 о 09:45 год. ОСОБА_9 разом із ОСОБА_7 прибули до службового кабінету ОСОБА_5 (кабінет медичного директора КНП «Лебединська лікарня імені лікаря К.О. Зільберника» Лебединської міської ради за адресою м. Лебедин, вул. Михайлівська, 17), де обговорили можливість стаціонарного лікування ОСОБА_7 або направлення останнього на додаткові обстеження, з метою продовження строків проходження військо-лікарської комісії та подальшого отримання ОСОБА_10 бронювання за посадою. У цей же час у ОСОБА_5 , який вислуха ОСОБА_7 та зрозумів його безвихідну ситуацію, пов`язану з термінами проходження ВЛК та станом здоров`я, виник злочинний умисел на одержання від ОСОБА_7 неправомірної вигоди. При цьому, ОСОБА_5 , розуміючи, що порядок проходження військово-лікарської комісії ґрунтується на принципах безоплатності та об`єктивності, у завуальованій формі почав вимагати від ОСОБА_7 неправомірну вигоду, створюючи уяву в останнього про неможливість у законний спосіб отримати відповідні направлення для додаткового обстеження, а отже і продовжити терміни військово-лікарської комісії та уникнути необґрунтованого отримання статусу «придатний» без відповідних законних обмежень, наголошуючи, що всі умови при яких можливо отримати направлення може бути лише за його участі, маючи при цьому на увазі передачу йому грошових коштів в якості неправомірної вигоди, для вирішення питання ОСОБА_7 . Таким чином, на зумку слідчого, ОСОБА_5 використовуючи своє службове становище, що проявлялося у використанні своїх службових повноважень як медичного директора КПН «Лебединська лікарня ім. лікаря К.О. Зільберника» Лебединської міської ради та як члена позаштатної військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 , створив умови, за яких ОСОБА_7 був змушений погодитися на надання йому грошових коштів в якості неправомірної вигоди, для досягнення мети одержання законних медичних послуг при проходженні ВЛК, оскільки був переконаний в наявності реальної небезпеки своїм правам та інтересам. ОСОБА_5 , який станом на 10.07.2024 перебував у відпустці і як член ВЛК, і як медичний директор КНП, не маючи законних повноважень формувати відповідні медичні висновки для ОСОБА_7 , а отже і можливості отримання неправомірної вигоди, розробив відповідний план дій, який дозволив би йому досягти мети протиправного отримання грошових коштів та відповідного виконання зобов`язань перед ОСОБА_7 . З цією метою ОСОБА_5 , маючи відповідний вплив за посадою як керівник медичного закладу, вмовив підлеглого йому працівника КНП «Лебединська лікарня ім. лікаря К.О. Зільберника» Лебединської міської ради та члена резервного складу ВЛК лікаря - невропатолога консультативно-поліклінічного відділення ОСОБА_11 , без проведення безпосереднього огляду військовозобов`язаного ОСОБА_7 , видати направлення на проведення дослідження КТ головного мозку та МРТ грудного і поперекового відділу хребта, у такий спосіб, штучно продовжив терміни проходження комісії ОСОБА_7 до свого виходу з відпустки, надавши при цьому вказівки останньому про запис на КТ та МРТ 23-24 числах липня 2024 року.

Так, ОСОБА_5 , передавши ОСОБА_7 направлення на проходження додаткових обстежень та його медичні документи, діючи з прямим умислом, як службова особа, використовуючи власне службове становище, переслідуючи мету власного протиправного та безпідставного збагачення, достовірно знаючи, що огляд військовозобов`язаного та направлення його на додаткові обстеження є безоплатним та має ґрунтуватися виключно на об`єктивних даних про стан здоров`я особи, а також розуміючи вимоги антикорупційного законодавства в частині наявних заборон щодо отримання будь-якого майна (активів) без законних на те підстав, висунув вимогу ОСОБА_7 надати йому неправомірну вигоду грошові кошти, у зв`язку з частковим виконанням обумовленого зобов`язання. Цієї ж миті, ОСОБА_7 , сприймаючи ОСОБА_5 як представника влади та особу, дійсно уповноважену приймати рішення на свою користь, побоюючись негативних наслідків для себе у вигляді штучних перепон та необґрунтованого прийняття рішення про повну придатність до військової служби, які б могли виникнути у разі ігнорування вимоги ОСОБА_5 , ОСОБА_7 виконав його протиправну умову та передав грошові кошти у сумі 10 000 грн., якими у подальшому, ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд. У подальшому, після виходу ОСОБА_5 із відпустки, 16.08.2024, діючи на виконання раніше досягнутих домовленостей та у зв`язку з отриманням від ОСОБА_7 неправомірної вигоди, ОСОБА_5 як лікар хірург член ВЛК, склав та підписав висновок лікаря хірурга при обстеженні призовника ОСОБА_7 , заповнив картку №1406 обстеження та медичного огляду ОСОБА_7 в графі «хірург» із зазначенням ст. 64-Б Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, служби у військовому резерві військової служби, що є Додатком 1 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженої наказом МОУ №402 та відповідно до якої, ОСОБА_7 було визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. У зв`язку із вчиненням описаних вище дій, які полягали в протиправній вимозі надати неправомірну вигоду та подальшому умисному, безпідставному та корисливому одержанні для себе від ОСОБА_7 грошових коштів у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень за надання направлення на додаткове обстеження та продовження термінів проходження військово-лікарської комісії військовозобов`язаного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України - тобто у одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

17.02.2025 вручене письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , українцю, громадянину України, який перебуває на посаді медичного директора КПН «Лебединська лікарня імені лікаря К.О. Зільберника» Лебединської міської ради, зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого: ч. 3 ст. 368 КК України, а саме у одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Таким чином, ОСОБА_5 є підозрюваним у кримінальному провадженні, якому у порядку передбаченому ст. 276-279 КПК України повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368, КК України, зокрема, кваліфікуючою ознакою якого є спричинення поєднання одержання неправомірної вигоди з вимаганням.

Так, відповідно до інформації отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності підозрюваного ОСОБА_5 перебуває трьох кімнатна квартира на четвертому поверсі п`ятиповерхового будинку загальною площею 61,2 кв. за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до інформації декларації з вільно доступних джерел, станом на 2023 рік останній, мав автомобіль марки MAZDA CX-5 2015 року випуску, вартість якого коливається в межах 14 000 20 000 дол. США., який в подальшому продав, проте змін в майновому стані не зареєстрував. Крім того, встановлено, що з метою приховання від декларування змін в майновому стані особи у 2024 році було зареєстровано транспортний засіб марки AUDI Q7 2015 року випуску з державним номерним знаком НОМЕР_1 чорного кольору з vin НОМЕР_2 за дочкою ОСОБА_12 2003 р.н., яка жодних офіційних доходів не мала. Вартість вказаного транспортного засобу коливається в межах 25 000 до 35 000 дол. США. Фактично користування транспортним засобом здійснюється ОСОБА_5 .

Тому слідчий просить накласти арешт на об`єкт нерухомості, який належать на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме: трьох кімнатну квартиру на четвертому поверсі п`ятиповерхового будинку загальною площею 61,2 кв. за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом обмеження права на відчуження та розпорядження майном. Накласти арешт на рухоме майно, яке належать на праві власності ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та фактично перебуває у користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме: автомобіль марки AUDI Q7 2015 року випуску з державним номерним знаком НОМЕР_1 чорного кольору з vin НОМЕР_2 , шляхом обмеження права на відчуження та розпорядження майном.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання в частині накладення арешту на транспортний засіб.

Слідчий підтримала клопотання про накладення арешту.

Захисник ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечили, з тих підстав, що ОСОБА_5 не є власником майна яке вазане у клопотанні.

Вислухавши слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що клопотання не підлягає до задоволення в повному обсязі, виходячи з наступного:

Під час розгляду клопотання було встановлене наступне:

Статтею 132 КПК України встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження - вони не допускаються, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленим цим кодексом порядку.

Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.4 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації.

Згідно ч.5 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно ч.6 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

З дослідженого договору купівлі продажу квартири від 13 грудня 2024 року посвідченого приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Сумської області ОСОБА_13 та зареєстрованим з №2468 трьох кімнатну квартиру на четвертому поверсі п`ятиповерхового будинку загальною площею 61,2 кв. за адресою: АДРЕСА_1 , було продано ОСОБА_14 .

З дослідженого у судовому засіданні копії технічного паспорту НОМЕР_3 автомобіль марки AUDI Q7 2015 року випуску з державним номерним знаком НОМЕР_1 чорного кольору з vin НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Доказів фактичного перебування у користуванні автомобіля підозрюваним ОСОБА_5 надано не було.

Згідно положень ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

П. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 6 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

В ч. 2 ст. 173 КПК України визначені обставини, які слідчий суддя повинен врахувати при вирішенні питання про арешт майна, серед яких в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином слідчим під час розгляду клопотання не було доведено того факту, що вказане у клопотанні майно, або його частина належить підозрюваному ОСОБА_5 .

Статтею 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Отже, окрім зазначеного, накладенням арешту на майно, яке належать іншим особам, не буде дотримано вимог щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності, що може мати наслідком заподіяння майнових збитків.

Керуючись положеннями ст.ст. 36, 40, 98, 100, 131-132, 170-171 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого, слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000145 від 17.02.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 369 КК України про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя: ОСОБА_15