УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року

м. Київ

справа № 127/1-2/1999

провадження№ 51-9418ск18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 16 грудня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 06 лютого 2025 року,

установив:

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 26 листопада 2024 року заяву засудженого ОСОБА_5 про перегляд судових рішень за виключними обставинами залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме подання нової редакції заяви, викладеної державною мовою та з додержанням вимог, передбачених ст. 462 КПК України.

Указані в ухвалі недоліки заяви ОСОБА_5 не були усунуті, а тому ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 16 грудня 2024 року заяву засудженого ОСОБА_5 про перегляд судових рішень за виключними обставинами повернуто заявнику.

Не погоджуючись з даною ухвалою, захисник ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 оскаржила її в апеляційному порядку.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 06 лютого 2025 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 залишено без задоволення, а ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 16 грудня 2024 року - без зміни.

У касаційній скарзі захисник просить скасувати оскаржувані судові рішення, оскільки вважає, що ухвали не відповідають положенням ст. 10 Конституції України, якою в Україні гарантується використання інших мов, окрім української. Також, вказуючи на незаконність ухвал, посилається на ч. 3 ст. 29 КПК України, яка передбачає право осіб, які не володіють вільно державною мовою, давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати у суді рідною мовою або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом. Тобто, вважає, що суд має змогу самостійно залучити перекладача для перекладу поданої засудженим заяви. Також посилається на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 23 листопада 2020 року у справі № 487/340/20 (провадження № 51-3000 км 20).

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Як убачається із копій судових рішень, засуджений ОСОБА_5 звернувся до районного суду з заявою про перегляд судових рішень за виключними обставинами. Вказану заяву залишено без руху як таку, що подана без дотримання вимог ст. 462 КПК України, зокрема, заява була викладена недержавною мовою, та надано строк для усунення таких недоліків. Вказані в ухвалі недоліки ОСОБА_5 усунуті не були, а тому його заява цим судом була повернута заявнику.

При цьому районний суд наголосив, що чинним законодавством передбачено, що державна мова в Україні є українська, судочинство та кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Процесуальні документи, які подаються до суду мають бути подані лише державною мовою. Звернув цей суд увагу заявника і на те, що вимога дотримання засудженим приписів закону при зверненні до суду із заявою про перегляд вироку за виключними обставинами, а саме викладу її державною мовою, не є перешкодою в доступі до правосуддя.

До того ж, судом роз`яснено, що, відповідно до ч. 7 ст. 19 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу», у разі якщо суб`єкт права на безоплатну вторинну правничу допомогу не володіє державною мовою та/або має порушення слуху, центр з надання безоплатної правничої допомоги залучає перекладача з мови, якою заявник може спілкуватися, у тому числі перекладача жестової мови, за рахунок коштів державного бюджету.

Також суд першої інстанції зазначив, що перешкод для реалізації такого права засудженим він не встановив, оскільки ОСОБА_5 забезпечений безоплатною вторинною правничою допомогою, має захисника, через якого, в тому числі, або особисто, може просити залучення перекладача для викладу заяви до суду державною мовою.

Тобто, засуджений, в разі потреби послуг перекладача, може порушити питання про таке залучення відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» від 02 червня 2011 року № 3460-VI та постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання залучення перекладачів (сурдоперекладачів) для забезпечення надання безоплатної вторинної правової допомоги» від 24 червня 2016 року № 401, через відповідний Центр безоплатної вторинної правничої допомоги.

Ухвалу про повернення заяви ОСОБА_5 про перегляд судових рішень за виключними обставинами було оскаржено захисником до апеляційного суду.

Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення, погодився з висновками районного суду та залишив апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Колегія суддів погоджується із вказаними рішеннями судів, враховуючи наступне.

Так, згідно положень ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

Разом з тим, виходячи із системного аналізу положень Конституції України (частини 5 статті 10, пункту 4 частини 1 статті 92), КПК, законів України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (статті 12), «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року № 2704-VIII (статті 1, частини 6 статті 13, частин 1, 2 статті 14), процесуальні документи мають бути викладені українською мовою, або в перекладі на українську мову.

Це надає суду можливість зрозуміти її зміст, та у даному випадку перевірити її на відповідність ст. 462 КПК України.

У рішеннях Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року № 10-рп/99та від 14 липня 2021 року № 1-р/2021 зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом.

Згідно з частиною 1 статті 29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

Відповідно до висновку, викладеного в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 вересня 2022 року (справа № 521/12324/18, провадження № 51-5817кмо21), апеляційні та касаційні скарги осіб, які мають право на оскарження судових рішень, повинні бути викладені державною мовою.

Тому, виходячи з наведених норм закону та, враховуючи висновок об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, суд першої інстанції обґрунтовано надав строк для усунення недоліків заяви ОСОБА_5 , яку було викладено неукраїнською мовою, а в подальшому, у зв`язку з неусуненням зазначених недоліків, повернув її.

З копії ухвали апеляційного суду слідує, що цим судом належним чином перевірені доводи апеляційної скарги захисника та вони обґрунтовано визнані безпідставними.

Окрім того, на думку колегії суддів, апеляційний суд, надаючи відповідь на доводи апеляційної скарги захисника, дійшов вірного висновку про те, що її посилання при обґрунтуванні скарги на ч. 3 ст. 29 КПК України є неслушним, оскільки можливість забезпечити учасника кримінального провадження, який не володіє чи недостатньо володіє державною мовою, правом давати показання, заявляти клопотання та виступати в суді рідною або іншою мовою, якою він володіє, користуючись у разі необхідності послугами перекладача, виникає вже під час розгляду справи, а не на стадії звернення до суду. Крім того апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_5 проживає в Україні, є громадянином України, а в апеляційній скарзі не наведено будь-яких даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_5 не володіє або недостатньо володіє державною мовою, або є громадянином іншої держави.

Крім того, колегія суддів додатково звертає увагу захисника, що відповідно до ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за виключними обставинами. При цьому дана норма статті та ст. 462 КПК України регламентує підстави для здійснення такого провадження, а також встановлює вимоги до заяви про перегляд рішення за виключними обставинами. Тобто перегляд судового рішення за виключними обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, визначені у ч. 3 ст. 459 КПК України.

Тому порівнювати процедуру судового розгляду у суді першої інстанцій з даною екстраординарною процедурою перегляду судового рішення, є недоречним.

Також колегія суддів відхиляє, як безпідставні посилання захисника на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 23 листопада 2020 року у справі № 487/340/20 (провадження № 51-3000 км 20), оскільки застосовувати практику Верховного Суду потрібно як з урахуванням обставин провадження, так і цілісного контексту сформульованої Верховним Судом правової позиції.

Отже, обґрунтування касаційної скарги захисника не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Ураховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 16 грудня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 06 лютого 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3