Справа № 946/176/25
Провадження № 1-кс/946/119/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2025 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001292 від 25.09.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

Досудовим розслідування установлено, що до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення про те, що невстановлена особа, на земельній ділянці, неподалік в/ч НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , умисно пошкодило, шляхом підпалу автомобіля марки VOLKSWAGEN POLO, д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , під керуванням інспектора прикордонної служби ВПС «Ізмаїл» ОСОБА_5 , спричинивши матеріальний збиток у розмірі 250000 грн.

На підставі повідомлення на лінію 102 виїздом слідчо-оперативної групи 25.09.2024 за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Придунайська, 284, проведено огляд місця події в період часу з 03 години 23 хвилин до 04 години 20 хвилин, було виявлено та вилучено: продукти пожежі, які упаковані до сейф-пакету НПУ PSP 2183961, пластикова пляшка з запальною рідиною, яку було упаковано до картонної коробки з пояснювальним текстом та підписами понятих.

Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу, 25.09.2024 приблизно о 02:40 годині, знаходячись біля автомобіля марки «Wolkswagen» моделі «Polo» білого кольору, з державним номером реєстрації НОМЕР_2 , розташованого біля в/ч НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом права власності інших осіб, та з метою умисного знищення матеріальних цінностей - а саме автомобіля марки «Wolkswagen» моделі «Polo», усвідомлюючи характер свого суспільно небезпечного діяння та наслідки його настання, за допомогою занесення стороннього джерела запалювання підпалив передню частину автомобіля, в зоні, що охоплює собою частину зовнішніх поверхонь кришки капоту і правого крила та частину простору між вітровим склом і моторним відсіком автомобіля, на яку заздалегідь розлив легкозаймисту речовину, що призвело до займання вказаного автомобіля.

Після цього, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, не ставши очікувати настання бажаних ним наслідків, чим завершив здійснення всіх умисних, цілеспрямованих дій, які вважав необхідними, направлених на умисне знищення майна потерпілої ОСОБА_7 , а саме автомобіля марки «Wolkswagen» моделі «Polo» білого кольору, з державним номером реєстрації НОМЕР_2 , чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 , майнову шкоду.

Так, 28.11.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

В ході проведення досудового розслідування 09.01.2025 проведене огляд автомобіля марки «Wolkswagen» моделі «Polo» білого кольору, з державним номером реєстрації НОМЕР_2 на стан пошкодженості в результаті підпалу в ході якого вилучено автомобіля марки «Wolkswagen» моделі «Polo» білого кольору, з державним номером реєстрації НОМЕР_2 .

Далі, вище вказані речі, у відповідності до ст. 98 КПК України, є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, оскільки є достатньо підстав вважати, що вони зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, виявити, які вдасться лише за допомогою проведення додаткових слідчих дій.

Враховуючи те, що вказаний автомобіль марки «Wolkswagen» моделі «Polo» білого кольору, з державним номером реєстрації НОМЕР_2 має значення речового доказу у вказаному кримінальному провадженні та необхідні для призначення та проведення відповідних експертиз, слідчий просить задовольнити клопотання.

Слідчий та прокурор про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином, однак в судове засідання не з`явились, в клопотанні зазначили про розгляд справи без їх участі.

Особа, у якої вилучено майно про час та місце розгляду клопотання була повідомлена належним чином, однак в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі.

В силу ст. 107 КПК технічні засоби фіксування процесу не застосовувалися.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як передбачено п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, в тому числі, з метою збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально - протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що вилучені вищевказані предмети мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, та незастосування арешту щодо цього майна може призвести до зникнення, втрати або його пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає що клопотання слідчого про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.170 - 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна задовольнити.

Накласти на вилучений 09.01.2025 року автомобіль марки «Wolkswagen», моделі «Polo» білого кольору, з державним номером реєстрації НОМЕР_2 , з подальшим правом передачі на зберігання потерпілій ОСОБА_7 , без права відчуження.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення або отримання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1