Справа № 683/886/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000053 від 01 лютого 2025 року, щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Старокостянтинів Хмельницької обл., громадянина України, з вищою освітою, командира першого штурмового взводу військової частини НОМЕР_1 , капітана, учасник бойових дій, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, -

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що будучи командиром третього стрілецького взводу другої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 капітан усвідомлюючи те, що боєприпаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконне поводження із бойовими припасами, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. 178 Цивільного кодексу України,

п. 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» № 2471-12 від 17.06.1992, а також в порушення вимог п.п. 9, 11, 15 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, та п. 8.1, 8.9, 12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також бойових припасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, які забороняють носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут без відповідного дозволу бойових припасів, вчинив незаконне поводження із бойовими припасами за наступних обставин.

Так, капітан ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконне поводження із бойовими припасами, протиправно, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, в серпні 2024 року, більш точного часу досудовим розслідування не встановлено, під час перебування у місці тимчасової дислокації другої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 між населеними пунктами с. Сахнівці та с. Самчики Старокостянтинівської ТГ Хмельницького району Хмельницької області, знайшов на ґрунтовому покритті придатну для здійснення вибуху бойову ручну оборонну осколкову гранату «Ф-1», що складається із корпусу та уніфікованого запалу ручних гранат типу «УЗРГМ-2», після чого помістив її до речового ящику автомобіля марки «Skoda» моделі «Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 , яким фактично користувався, чим умисно та незаконно придбав шляхом привласнення знайденого вищевказаний бойовий припас та розпочав його незаконні зберігання та перевезення (перенесення) у вказаному транспортному засобі до моменту вилучення працівниками поліції в період часу з 04:28 години по 05:17 годину 01.02.2025.

В подальшому, 01.02.2025 в період часу з 04:28 години по 05:17 годину, в ході огляду місця події, а саме автомобіля марки «Skoda» моделі «Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 , який був припаркований неподалік домогосподарства №7, що по вул. Івана Сірка у м. Старокостянтинів Хмельницького району Хмельницької області, у ОСОБА_4 виявлено та вилучено придатну для здійснення вибуху бойову ручну оборонну осколкову гранату «Ф-1», що складається із корпусу та уніфікованого запалу ручних гранат типу «УЗРГМ-2».

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України, як: придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначив, що між ним та обвинуваченими, за участю захисника, було укладено угода про визнання винуватості, яку він просив затвердити та призначити обвинуваченому визначене сторонами угоди покарання, оскільки ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, за обставин, описаних у наданій угоді, розкаявся у вчиненому.

Розглядаючи в порядку, передбаченому ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження наданої угоду про визнання винуватості, суд встановлює чи угода відповідає вимогам ч. ч. 2, 4 ст. 469, ст. 472 КПК України, а саме формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини.

Суд зазначає про можливість затвердження угоди про визнання винуватості стосовноОСОБА_4 виходячи з наступного.

Захисник ОСОБА_5 зазначив, що є всі правові підстави для укладення угоди, тому просив суд угоду про визнання винуватості затвердити, оскільки вона відповідає вимогам чинного законодавства та укладена обвинуваченим добровільно, в його присутності.

В судовому засіданніОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 263 КК України визнав повністю, суду пояснив, що він дійсно вчинив дане правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, зазначив, що угоду про визнання винуватості він уклав добровільно, наслідки затвердження угоди та наслідки умисного невиконання затвердженої угоди йому зрозумілі. Просив суд угоду про визнання винуватості затвердити, призначивши йому визначене в угоді покарання.

Згідно наданої суду угоди про визнання винуватості укладеної 24 березня 2025 року між прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості у вчиненні вказаного кримінального правопорушення на таких умовах: обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно та у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, вчиненого ним за викладених вище обставин у повному обсязі згідно обвинувальним актом (повідомленням про підозру); обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, обставин, що обтяжують покарання, не встановлено; сторони погодили призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, а також з урахуванням наявності у ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, безпосередню брав участь у стримані збройної агресії російської федерації проти України, сторони дійшли згоди про можливість виправлення обвинуваченого (підозрюваного) без ізоляції від суспільства та застосування до нього звільнення від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтвердив, що він розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для сторін, як для прокурора, так і обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку; для обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України. Крім того, ОСОБА_4 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним закону і будь-якого положення складеної угоди та у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Також, ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди про визнання винуватості є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, суд приймає до уваги, що згідно з пред`явленим ОСОБА_4 обвинуваченням його дії охоплюються складом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Суд зважає на те, що угода відповідає вимогам ст. ст. 469, 470, 472 КПК України, обвинуваченому та його захиснику зрозумілі наслідки ст. ст. 394, 424 КПК України, крім того, ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Зважаючи на вищезазначені обставини, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором з однієї сторони та обвинуваченим за участю захисника з іншої, визнавши ОСОБА_4 винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

При цьому, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше не судимий, повне визнання вини та щире каяття, позитивну характеристику, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, безпосередню брав участь у стримані збройної агресії російської федерації проти України, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування покарання та на підставі ст. 75 КК України він підлягає звільненню від відбування призначеного за цим вироком покарання з випробуванням, а також із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся.

Обов`язок по відшкодуванню судових витрат в кримінальному провадженні за проведення судових експертиз, суд, виходячи з положень ст. 124 КПК України, вважає необхідним покласти на обвинуваченого.

В порядку ст. 174 КПК України накладений ухвалою слідчого судді від 04 лютого 2025 року (справа № 683/354/25) арешт на речовий доказ, а саме автомобіль марки «Skoda» моделі «Octavia» у якому відпала потреба, слід скасувати.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити згідно вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376 КПК України, суд

у х в а л и в:

Укладену 24 березня 2025 року між прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 угоду про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04 лютого 2025 року на автомобіль марки «Skoda» моделі «Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь державного бюджету процесуальні витрати за проведення експертиз, а саме: судової вибухотехнічної експертизи №СЕ-19/123-25/2164-ВТХ від 05.03.2025 в сумі 6367 грн. 20 коп.; судової експертизи зброї № СЕ-19/123-25/2152-БЛ від 14.02.2025 в сумі 3183 грн. 60 коп. та судової експертизи зброї № СЕ-19/123-25/2153-БЛ від 12.02.2025 в сумі 3183 грн. 60 коп., а всього 12734 (дванадцять тисяч сімсот тридцять чотири) грн. 40 коп.

Речові докази по справі:

-автомобіль марки «Skoda» моделі «Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , повернути ОСОБА_4 ;

-60 предметів, зовні схожих на набої, які вилучено та поміщено до сейф пакету № RIC 2203649, 24 предмети зовні схожих на набої, які вилучено та поміщено до сейф пакету № PSP 3163511, які передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, повернути за належністю до військової частини НОМЕР_1 ;

-предмет ззовні схожий на корпус гранати «Ф-1», з наявним маркуванням на денці «338 54 51Т», який поміщено до сейф пакету №АВ1002633 та один предмет зовні схожий на підривач типу УЗРГМ-2, з наявними маркуваннями на зовнішній поверхні важеля «159-82 УЗРГМ-2 УЗЧП» та на внутрішній поверхні важеля «386-206-82», який поміщено до сейф-пакету №АВ1002634, які передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, знищити;

-DVD-R диск, з відеозаписами з приводу повідомлення по факту виявлення боєприпасів у ОСОБА_4 , залишити в матеріалах кримінального провадження №0000053, які знаходяться в органу досудового розслідування.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених частиною четвертою статті 394 КПК України, та обмежень, визначених у частині другій статті 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги черезСтарокостянтинівський районний суд Хмельницької області до Хмельницького апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі статтею 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: