Номер провадження:1-в/521/1019/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника колонії (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Одесі (в режимі відеоконференції) подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія №14» ОСОБА_6 , про приведення у відповідність до положень Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року вироку Біляївського районного суду Одеської області від 01.02.2022 року, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду міста Одеси на розгляд надійшло подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія №14» ОСОБА_6 , про приведення у відповідність до положень Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року вироку Біляївського районного суду Одеської області від 01.02.2022 року, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Представник колонії та засуджений, в режимі відеоконференції, подання підтримали та просили привести вирок у відповідність до чинного законодавства.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти приведення вироку у відповідність до чинного законодавства, а саме з урахуванням положень Закону № 3886-IX від 18.07.2024 року та звільнення засудженого від покарання.

Дослідивши зміст подання, надані матеріали та вислухавши думку учасників, суд приходить до таких висновків виходячи з наступного.

Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП, набув чинності 09 серпня 2024 року.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 278/1566/21 від 07 жовтня 2024 року (10.10.2024 року забезпечено надання загального доступу до резолютивної частини судового рішення та 17.10.2024 року забезпечено надання загального доступу до повного тексту судового рішення) з метою формування єдиної правозастосовної практики прийшла до висновку, що питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом 3886 IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння. Крім того, у даній постанові Об`єднана палата вважає, що Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями185,190,191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 НМ. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

Тобто для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК України, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 НМ (розмір НМ встановлюється на час вчинення правопорушення), Закон № 3886-IX скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України (окрім випадку, якщо такі діяння не підпадають під ознаки іншого кримінального правопорушення).

Враховуючи вказані положення КПК України, а також те, що Закон №3886-ІХ є таким законом, яким скасовано кримінальну протиправність кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185, 190, 191КК України, в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 НМ (установлений на час вчинення діяння), суд, в порядку п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, може лише вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для звільнення засудженого від призначеного судом (судами) покарання, згідно ч. 2 ст. 74 КК України.

Згідно наданих матеріалів судом встановлено наступне.

01.02.2022 року ОСОБА_5 було засуджено вироком Біляївського районного суду Одеської області за вчинення кримінальних правопорушень, а саме за епізодами:

- від 29 липня 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно (ч. 2 ст. 185 КК України), сума викраденого майна 423,62 гривень;

- від 11 вересня 2020 року за адресою: АДРЕСА_2 , як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчинене повторно (ч. 3 ст. 185 КК України), сума викраденого майна 550 гривень.

Два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян (в частині кваліфікації кримінальних правопорушень) дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2020 рік, ця сума становила 2 102 гривень.

Згідно даного вироку, ОСОБА_5 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, на підставі ч.1 ст. 70 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На даний час ОСОБА_5 за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 01.02.2022 року відбуває покарання у Державній установі «Одеська виправна колонія №14».

Згідно статей 537, 539 КПК України, на які посилається начальник колонії, законодавець визначив вичерпний перелік питань, які має право вирішувати суд під час виконання вироків.

Так, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 КК України.

Під час судового розгляду встановлено, що, на теперішній час, з урахуванням положень Закону №3886-ІХ, діяння, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України (вартість викраденого майно за цим епізодом не перевищує розмір 2 НМ установленого на час вчинення такого діяння) за вчинення якого ОСОБА_5 засуджено вироком Біляївського районного суду Одеської області від 01.02.2022 року більше не є кримінально караними та таке діяння не підпадає під ознаки іншого кримінального правопорушення.

Тобто, за вчинення даного діяння ОСОБА_5 підлягає безумовному звільненню від відбування призначеного йому судом покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Крім того, за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 01.02.2022 року ОСОБА_5 засуджений до покарання ще за одне діяння, а саме передбачене ч. 3 ст. 185 КК України. Караність даного правопорушення Законом № 3886-IX не усунена в повному обсязі з огляду на кваліфікуючу ознаку «проникнення у сховище».

Тобто, згідно правових висновків об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 року, таке діяння залишається кримінально караними, оскільки підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України (санкція передбачає максимальне покарання у виді обмеження волі на строк до 3 років).

На стадії виконання вироку положеннями КК України та КПК України не передбачено можливості вирішення питання про їх приведення у відповідність до закону шляхом зміни вироків в частині перекваліфікації діянь засудженого, які не підпадають під ознаки крадіжки, однак можуть підпадати під ознаки іншого кримінально караного діяння та виходить за межі повноважень суду, якими він наділений під час вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироків згідно ч. 1 ст. 537 КПК України.

Однак, враховуючи те, що станом на день розгляду подання ОСОБА_5 за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 01.02.2022 року фактично відбув покарання у виді позбавлення волі терміном у 2 роки 10 місяців 4 дні, тобто, з врахуванням правил п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, засуджений відбув максимальне можливий термін покарання, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

Отже, з урахуванням положень Закону №3886-ІХ та правових висновків об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 року, можна дійти висновку, що засуджений ОСОБА_5 , на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, підлягає звільненню від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 01.02.2022 року, у зв`язку з у зв`язку з усуненням караності діянь (повної та часткової).

На підставі викладеного суд вважає, що подання начальника колонії підлягає задоволенню.

Роз`яснити засудженому, що від покарання або його частини, що особа законно відбула на підставі вищевказаних вироку суду до декриміналізації вчинених ним діянь, він не може бути звільнений, а понесені особою правообмеження у цьому разі не підлягають відшкодуванню чи компенсації.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України,

У Х В А Л И В:

Подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія №14» ОСОБА_6 , про приведення у відповідність до положень Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року вироку Біляївського районного суду Одеської області від 01.02.2022 року, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, призначеного вироком Біляївського районного суду Одеської області від 01.02.2022 року за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, у зв`язку з усуненням караності діянь.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1