479/291/24
В И Р О К

і м е н ем У к р а ї н и

02 грудня 2024 року смт.Криве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ;

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, інформація про яке внесена до ЄРДР за №0000093 від 21 грудня 2023 р., по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, паспорт НОМЕР_1 , орган, що видав 4828, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, маючого на утримані неповнолітню дитину 2016 року народження, освіта середня спеціальна за спеціальністю кухар, раніше не судимого, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді стрільця 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -

учасники судового розгляду:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

24 жовтня 2022 року на виконання Указу Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 року "Про загальну мобілізацію", у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності військових частин Збройних Сил України та інших формувань, громадянина України ОСОБА_3 призвано на військову службу за мобілізацією. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 24 жовтня 2022 року №135 солдата ОСОБА_3 призначено на посаду солдата резерву військової частини НОМЕР_3 . Вказаним наказом ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини НОМЕР_3 та поставлено на всі види забезпечення, та визначено таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 06 грудня 2022 року №529 солдата ОСОБА_3 , призначено на посаду стрільця 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , ВОС-100 шпк "солдат". Вказаним наказом ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини НОМЕР_2 та поставлено на всі види забезпечення, та визначено таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Згідно положень п.4 ч.1 ст.24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

З 24 жовтня 2022 року, тобто з моменту відправлення ОСОБА_3 у військову частину з територіального центру комплектування та соціальної підтримки набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби. Таким чином, на момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 мав статус військовослужбовця по мобілізації.

Судом встановлено, що 20 жовтня 2023 року близько 21.00 год.,обвинувачений перебував в приміщенні житлового будинку, розташованому по АДРЕСА_1 , з дозволу власниці будинку ОСОБА_7 .. В цей час, до приміщення зазначеного будинку зайшов потерпілий ОСОБА_5 , та між ним і ОСОБА_3 виникла суперечка, в ході якої у обвинуваченого виник злочинний умисел, направлений на нанесення умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, розуміючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_3 , діючи умисно, кулаком правої руки наніс один удар в область обличчя ОСОБА_5 , внаслідок чого останній упав на підлогу. Внаслідок вищезазначених умисних дій ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді травматичного видалення 37, 11 зубів, перелом кореня 22 зуба, перелом коронки 27 зуба, рухливість 23, 24 зубів третього ступеня, що відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, як ті, що спричинили стійку втрату працездатності (більше 10%, але менше 33%). Нанесені ОСОБА_3 тілесні ушкодження ОСОБА_5 перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із тими наслідками, що настали.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав, пояснивши, що 20 жовтня 2023 року близько 21.00 год. конфлікт першочергово стався в словесному порядку. Вподальшому суперечка переросла в штовханину, після чого він дійсно кулаком правої руки наніс один удар в область обличчя ОСОБА_5 , внаслідок чого останній упав на підлогу. Починаючи з 20 жовтня 2023 року, з потерпілим не спілкувався. Цивільний позов визнав в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав вимоги цивільного позову, просив суд врахувати, що з 20 жовтня 2023 року обвинувачений вибачення не просив,не приймав участі у його лікуванні, будь-яких коштів відмовляється надавати.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, об`єктивно підтверджується належними та допустимими доказами у їх сукупності, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000093 від 21 грудня 2023 року щодо реєстрації кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_5 про нанесення йому тілесних ушкоджень, правова кваліфікація - ч.1 ст.122 КК України;

- заявою про кримінальне правопорушення від 21 грудня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_5 заявив про спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_3 20 грудня 2023 року;

- висновком експерта №459-М від 25 грудня 2023 року за яким, у ОСОБА_5 виявлено: травматичне видалення 37,11 зубів, перелом кореня 22 зуба, перлом коронки 27 зуба, рухливість 23,24 зубів третього ступеня, що відносяться до категорії середнього ступня тяжкості, як ті, що викликали стійку втрату працездатності (більше 10 але менше 33%). Синці і садна відносяться до категорій легких тілесних ушкоджень; вищевказані тілесні ушкодження при падінні з висоти власного зросту утворитися не могли;

Суд, вислухавши прокурора, обвинуваченого, потерпілого, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим вищевказаних обставин обвинувачення, не маючи сумніву щодо добровільності та істинності позиції учасників судового провадження, в тому числі і щодо наслідків розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, вирішив обмежитись дослідженням лише тих доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

Оцінивши зібрані у справі докази, які узгоджуються між собою, суд вважає, що вина ОСОБА_3 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечне для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він за місцем проживання характеризується посередньо, військовозобов`язаний, має постійне місце проживання, неодружений, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Згідно висновку Первомайського районного сектору №1 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській області ОСОБА_3 має середній ризик ймовірності вчинення повторного правопорушення. Орган пробації вважає, що виправлення цієї особи можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

До обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст.65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обвинуваченим вчинено умисний нетяжкий злочин, обставини та мотиви вчинення, наслідки його вчинення для потерпілого, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, вказані дані про особу обвинуваченого, висновок Первомайського районного сектору №1 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській області про середній рівень ймовірності вчинення обвинуваченим повторного правопорушення. Також суд враховує правову позицію прокурора, думку потерпілого, який просив призначити обвинуваченому покарання, пов`язане з обмеженням волі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що для виправлення та перевиховання, а також для попередження вчинення ОСОБА_3 нових злочинів необхідним та достатнім буде визначити йому покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства, а тому призначає йому покарання в межах санкції ч.1 ст.122 КУпАП у виді позбавлення волі, і вважає можливим з урахуванням положень ст.75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених положеннями ст.76 КК України.

Крім того, у даному провадженні ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної вчиненням кримінального правопорушення в загальній сумі 21300 грн., а також стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 2500 грн..

Під час вирішення питання щодо цивільного позову, суд керується положеннями ст.ст.128, 129 КПК України, ст.13 ЦПК України, ст.ст.1166, 1167 ЦК України, та приходить до наступного.

Так, відповідно положення ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно положень ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Судом встановлено, що внаслідок скоєного обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення дійсно було заподіяно матеріальну та моральну шкоду, підстави цивільного позову доведені.

Отже, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими у суді доказами та такими, що підлягають задоволенню, оскільки суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 за інкримінованою йому статтею КК України.

Крім того, підлягають стягненню підтверджені витрати по оплаті правової допомоги в розмірі 2500 грн..

Речові докази відсутні.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 у даному провадженні не затримувався, запобіжні заходи у відношенні нього не обиралися.

Керуючись ст.ст.374-376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_3 винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2(два) роки, зобов`язавши його у відповідності до ст.76 КК України:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди від злочину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 1300 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 20 000 грн., та в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 2500 грн., а всього суму 23 800 грн..

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Миколаївського апеляційного суду через Кривоозерський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду у відповідності з вимогами ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

СУДДЯ: