Справа № 953/2599/24
н/п 1-кс/953/677/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2025 р. Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_7 , за матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000265 від 16.02.2024, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харків Харківської області, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із вищою освітою, одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей, не судимого, працюючого начальником конструкторського відділу АТ «Укренергомашини»,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 111-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_7 , за матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000265 від 16.02.2024, про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання слідчий вказує, що ОСОБА_4 будучи громадянином України, але не маючи патріотичних переконань, у ситуації, що склалася, в умовах військового стану, керуючись антидержавницькими мотивами вирішив стати на шлях вчинення протиправної діяльності з надання допомоги держави-агресору рф.

З цією метою ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час, разом з громадянином України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домовилися про вчинення спільних умисних дій направлених на вчинення кримінального правопорушення проти основ національної безпеки, шляхом надання допомоги представнику держави-агресора рф громадянину рф ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо здійснення пошуку та збору робочих схем та креслень комплектуючих до турбін потужністю 200 1000 МВт (серії К-200, К-300, К-500, К-1000), та іншої службової документації АТ «Укренергомашини» () та інших підприємств, задіяних у проектуванні та виготовлені комплектуючих частин, які використовуються у будівництві та експлуатації ГЕС, АЕС, ТЕС, в тому числі на території держави-агресора.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на пособництво державі- агресору шляхом збору та передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави агресора, ОСОБА_4 , займаючи посаду начальника конструкторського відділу енергозапчастин та організації проектних робіт АТ «Українські енергетичні машини», маючи доступ до вказаних матеріальних ресурсів чи інших активів, перебуваючи на території м. Харкова, більш точне місце не встановлено в невстановлений період часу, проте не пізніше лютого 2023 року, умисно вчиняв умисні дії, направлені на реалізацію свого умислу, шляхом пошуку та збору робочих схем та креслень комплектуючих до турбін потужністю 200 1000 МВт (серії К-200, К-300, К-500, К-1000), та службової документації АТ «Укренергомашини» () достовірно будучи обізнаним, що зібрані ним вказані схеми, креслення та інша службова документація АТ «Укренергомашини» через ОСОБА_8 , за встановленим каналом зв`язку за допомогою мережі інтернет, буде передана представнику держави-агресора рф- ОСОБА_9 .

Продовжуючи реалізацію спільного з ОСОБА_8 злочинного умислу, діючи за попередньою змовою групою осіб з останніми, ОСОБА_4 , передав ОСОБА_8 , для подальшої передачі предаствинку держави-агресора, робочі схеми та креслення комплектуючих до турбін потужністю 200 1000 МВт (серії К-200, К-300, К-500, К-1000), розроблених розроблених АТ «Укренергомашини» (), після чого останній, перебуваючи у копіювальному центрі «НОН-СТОП», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Римарська, 30, 26.02.2024, 28.02.2024, 01.03.2024, 04.03.2024, 05.03.2024, 06.03.2024, 08.03.2024, 11.03.2024, 18.03.2024 та 29.03.2024, здійснив копіювання отриманої напередодні від ОСОБА_4 документації, після чого, перебуваючи за місцем свого проживання АДРЕСА_2 , за допомогою використання мережі Інтернет передав отримані ним від ОСОБА_4 робочі схеми та креслення комплектуючих до турбін потужністю 200 1000 МВт (серії К-200, К-300, К-500, К-1000), розроблених розроблених АТ «Укренергомашини» тобто інші активи, представнику держави-агресора рф громадянину вказаної держави ОСОБА_9 .

Виконавши всі дії які вважав за необхідне для досягання своєї мети, ОСОБА_4 , діючи умисно та добровільно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на пособництво державі-агресору, шляхом добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів чи інших активів у вигляді робочих схем та кресленнь комплектуючих до турбін потужністю 200 1000 МВт (серії К-200, К-300, К-500, К-1000), розроблених розроблених АТ «Укренергомашини» (), представникам держави-агресора рф, усвідомлюючи факт того, що такі дії завдадуть шкоду державі Україна, передав ОСОБА_8 , для подальшої передачі представнику держави-агресора рф ОСОБА_9 вищевказані копії робочих схем та креслень комплектуючих до турбін потужністю 200 1000 МВт (серії К-200, К-300, К-500, К-1000), розроблених АТ «Укренергомашини» ().

Таким чином, ОСОБА_4 у зазначений вище період часу підозрюється у вчиненні за попередньою змовою групою осіб дій які містять склад кримінального правопорушення - злочину, - пособництво державі-агресору, основними складовими взаємозв`язаними ознаками та мотивами якого є:

- спеціальний антидержавницький мотив - вчинення діяння на шкоду державі Україна;

- об`єктивна сторона цього злочину у формі активних дій;

- мета - заподіяння шкоди Україні, оскільки враховуючи повномасштабне вторгнення держави-агресора рф на території України виникла реальна загроза завдання шкоди Україні через передачу матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави агресора, в умовах триваючої військової агресії з боку рф.

Враховуючи вищевикладене, передача представникам держави-агресора рф робочих схем та креслень деталей, комплектуючих до турбін потужністю 200 1000 МВт (серії К-200, К-300, К-500, К-1000), розроблених АТ «Укренергомашини» () та іншими підприємствами, задіяними у проектуванні та виготовленні комплектуючих частин, які використовуються у будівництві та експлуатації ГЕС, АЕС, ТЕС, призведе до завдання шкоди Україні шляхом створення умов для функціонування енергетичної галузі економіки держави-агресора, а отже і забезпечення працездатності оборонного комплексу російської федерації, забезпечення її міцних конкурентних позицій на світовому ринку в сфері виготовлення та постачання комплектуючих для об`єктів атомної, теплової та гідроелектрогенерації, при цьому зменшивши роль українських підприємств в даних процесах, тим самим створивши ризики обмеження експорту та неотримання податків від реалізації українських товарів та надання послуг.

Крім цього, вказане вище створить передумови до забезпечення сталої роботи російських ГЕС, АЕС, ТЕС, завдяки яким здійснюється видобуток електричної енергії, необхідної для безперебійного функціонування військово-промислового комплексу російської федерації, що дає їй можливість в умовах повномасштабного вторгнення в Україну збільшувати та розвивати свої потужності для виготовлення зброї, боєприпасів, вибухових речовин, інших засобів масового ураження, ремонту та будівництва військової техніки, засобів радіоелектронної боротьби, безпілотних літальних апаратів, тощо.

- вчинення злочину групою осіб, за попередньою змовою між собою, оскільки була домовленість про спільне вчинення кримінального правопорушення заздалегідь, тобто, мала місце наявність добровільної згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони;

- спільні дії співучасників, в ході яких вони спиралися один на одного, а між їхніми діями наявний причинний сталий зв`язок;

- усвідомленість співучасників того, що спільними діями вони вчиняють злочин проти основ національної безпеки держави Україна, бажали та свідомо допускали і передбачали настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій;

- здійснення підривної діяльності проти України у вигляді пособництва державі-агресору у проведенні такої діяльності, а саме: збирання і передача представнику держави-агресора рф копій робочих схем та креслень комплектуючих до турбін потужністю 200 1000 МВт (серії К-200, К-300, К-500, К-1000), розроблених АТ «Укренергомашини» ().

- добровільний характер протиправної, злочинної діяльності, здійснений з власного бажання, без будь-якого фізичного чи психічного примусу;

Таким чином ОСОБА_4 своїми умисними і протиправними діями підозрюється у вчиненні за попередньою змовою групою осіб пособництва державі-агресору шляхом добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора рф, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

15.04.2024 о 22 год 51 хв ОСОБА_4 затриманий слідчим слідчого відділу Управління СБ України у Харківській області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України.

16.04.2024 громадянину України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України, тобто у вчиненні державної зради, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України в умовах воєнного стану на шкоду, економічній безпеці України шляхом надання іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

27.12.2024 громадянину України ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, тобто у вчиненні пособництва державі-агресору рф у формі добровільного збору та передачі матеріальних ресурсів представнику держави-агресора рф, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

17.04.2024 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова підозрюваному обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13.06.2024 включно без визначення розміру застави.

Строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, з урахуванням його складності, постановою заступника керівника Харківської обласної прокуратури продовжено до 3 місяців, тобто до 16.07.2024.

10.06.2024 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова підозрюваному продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 16.07.2024 включно без визначення розміру застави.

11.07.2024 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, з урахуванням його складності, продовжено до 6 місяців, тобто до 16.10.2024.

Цього ж дня ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова підозрюваному продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 08.09.2024 включно без визначення розміру застави.

04.09.2024 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова підозрюваному продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 16.10.2024 включно без визначення розміру застави.

10.10.2024 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, з урахуванням його виняткової складності, продовжено до 10 місяців, тобто до 16.02.2025.

Цього ж дня ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова підозрюваному продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 08.12.2024 включно без визначення розміру застави.

03.12.2024 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова підозрюваному продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 31.01.2025 включно без визначення розміру застави.

Однак, завершити досудове розслідування до цього часу не представляється можливим, оскільки для всебічного повного та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, необхідно здійснити низку додаткових процесуальних та слідчих дій, а саме:

- отримати тимчасовий доступ до документів операторів зв`язку з метою встановлення місць перебування підозрюваних під час безпосереднього вчинення ними злочинних дій;

- здійснити процесуальні дії, направлені на розсекречення матеріальних носіїв інформації, які використовувались в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій, задля унеможливлення в ході судового розгляду вказаного провадження визнання недопустимими доказів, отриманих за результатами проведення НСРД;

- вирішити питання щодо остаточної правової кваліфікації дій підозрюваних з урахуванням отриманих та з`ясованих фактичних обставин;

- повідомити про змінену підозру в остаточній редакції;

- виконати інші слідчі та процесуальні дії, необхідність у яких може виникнути за наслідками проведення вищезазначених процесуальних дій, виконати вимоги ст. ст. 290, 291, 293 КПК України з підозрюваними і їх захисниками;

- надати стороні захисту необхідний час для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження;

- скласти обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування.

Обставинами, які перешкоджали здійснити вищевказані слідчі та процесуальні дії раніше є виняткова складність кримінального провадження, тривалість проведення судових експертиз, які звершені наприкінці грудня 2024 року, тривалим часом проведення дослідження спеціалістами АТ «Укренергомашини» та проведення на вказаному підприємстві службового розслідування, великий обсяг та специфіка проведення слідчих та процесуальних дій, що пов`язана з опрацюванням та аналізом отриманих доказів у сфері енергетичної безпеки держави, правильна робота з якими необхідна для забезпечення належної якості досудового розслідування.

Проте, в разі їх проведення, результати цих слідчих та процесуальних дій матимуть значення для судового розгляду, оскільки вони направлені на документування протиправної діяльності підозрюваних та в подальшому будуть доказами у провадженні.

Враховуючи викладене, а також те, що підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері основ національної безпеки України, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна виникає необхідність у продовженні строку тримання під вартою останнього, оскільки встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити клопотання, за підстав, вказаних в ньому.

Підозрюваний та захисники в судовому засіданні не погодилися з даним клопотанням. ОСОБА_4 відмовився надавати будь-які пояснення з приводу клопотання, адвокати просили змінити запобіжний захід на більш м*який запобіжний захід (домашній арешт) та врахувати тривалий строк перебування під вартою.

Слідчий суддя, вислухавши думки учасників кримінального провадження, та дослідивши надані матеріали, встановив наступне.

СБУ в Харківській області проводиться досудове розслідування за №0000265 від 16.02.2024, за ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 111-2 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання або продовження запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу слідча суддя зобов`язана встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідча, прокурор;- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідча суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідча суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_4 27.12.2024 було повідомлено про змінену підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 111-2 КК України.

За результатами розгляду даного клопотання застосування запобіжного заходу слідчою суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність станом на теперішній час підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 111-2 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів, зібраних станом на теперішній час:

- протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які повідомили, що будучи працівниками копіювального центру надавали послуги ОСОБА_8 з виготовлення електронних копій креслень з подальшим їх відсиланням замовнику на вказані ним месенджери або адресу електронної пошти;

- протоколами допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які повідомили, що їх діяльність пов`язана зі сферою енергетики та АТ «Українські енергетичні машини», і що ОСОБА_8 неодноразово прохав надати консультації стосовно наявних у нього робочих схем та креслень комплектуючих до турбін потужністю 200 1000 МВт (серії К-200, К-300, К-500, К-1000), а також за можливості прохав знайти та принести інші схеми та креслення комплектуючих до турбін високого тиску, що використовуються на ТЕЦ, ГЕС, АЕС, за які обіцяв грошову винагороду. Крім того ОСОБА_8 постійно наполягав на продажі за валюту США виробів (щіткотримачів на генератори турбін високого тиску, тощо), які за чинним законодавством дозволено продавати лише на ринку України і які входять до підсанкційного з рф списку товарів, які він в подальшому хотів відправляти до рф;

- протоколами за результатами проведення негласної (слідчої) розшукової дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 04.03.2024, 05.04.2024, 22.05.2024, якими зафіксовано листування у месенджарах ОСОБА_15 , ОСОБА_4 з ОСОБА_8 щодо передачі останньому незаконно отриманих на АТ «Українські енергетичні машини» креслень вказаного підприємства, а також задокументовано переговори між вищезазначеними особами щодо відпрацювання ОСОБА_8 завдання ОСОБА_15 та ОСОБА_4 з переліком конкретних креслень, які необхідно отримати для передачі в рф;

- протоколом за результатами проведення негласної (слідчої) розшукової дії аудіоконтроль особи від 05.04.2024, в якому задокументовано проведення ОСОБА_8 за участі представника держави-агресора рф, а також ОСОБА_4 та ОСОБА_15 спільних аудіоконференцій, на яких представником рф відпрацьовувались конкретні завдання підозрюваним, строки їх виконання, надавався перелік номенклатури деталей, креслення яких необхідно передати рф, а також здійснювалось консультування підозрюваним громадянина рф на предмет нюансів у подальшому використанні відомостей, які містяться у переданих кресленнях;

- протоколом за результатами проведення негласних (слідчих) розшукових дій від 30.05.2024, в якому зафіксовано розмови ОСОБА_4 з ОСОБА_8 щодо передачі останньому незаконно отриманих на АТ «Українські енергетичні машини» креслень вказаного підприємства, а також задокументовано переговори між вищезазначеними особами щодо відпрацювання ОСОБА_8 завдання ОСОБА_4 з переліком конкретних креслень, які необхідно отримати для передачі в рф, здійснено негласне обстеження робочого кабінету ОСОБА_4 , де виявлено підготовлені для передачі ОСОБА_8 креслення, а також здійснено аудіоконтроль робочого кабінету ОСОБА_4 , в ході якого задокументовано його злочинні дії з пошуку та накопичення креслень для подальшої передачі ОСОБА_8 ;

- висновком спеціаліста від 09.04.2024, в якому встановлено номенклатуру деталей (виробів), зображених на кресленнях, які ОСОБА_8 копіював у свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 та передавав представнику держави-агресора рф, а також зазначена шкода, завдана Україні такими протиправними діями підозрюваного;

- протоколами обшуків від 15.04.2024, за результатами яких у підозрюваних ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_15 виявлено та вилучено креслення АТ «Українські енергетичні машини», а також комп`ютерну та іншу техніку, яка використовувалась як засіб зв`язку в ході вчинення злочину та на якій містяться відомості про накопичення вищезазначених креслень та їх передачу державі-агресору рф;

- протоколом огляду від 04.07.2024, в ході якого оглянуто мобільні телефони, вилучені у ОСОБА_8 під час обшуків, де виявлено збережені електронні копії креслень АТ «Українські енергетичні машини» та факт його листування з ОСОБА_4 , ОСОБА_15 та представником держави-агресора рф ОСОБА_16 ;

- протоколом огляду від 05.07.2024, в ході якого оглянуто комп`ютерну техніку, вилучену у ОСОБА_8 під час обшуку, де виявлено збережені електронні копії креслень АТ «Українські енергетичні машини» та факт його листування з ОСОБА_4 , ОСОБА_15 та представником держави-агресора рф ОСОБА_16 ;

- протоколом огляду від 20.06.2024, в ході якого оглянуто комп`ютерну техніку та мобільні телефони, вилучені у ОСОБА_4 під час обшуків, де виявлено збережені електронні копії креслень АТ «Українські енергетичні машини» та факт його листування з ОСОБА_8 ;

- протоколом огляду від 02.07.2024, в ході якого оглянуто комп`ютерну техніку та мобільні телефони, вилучені у ОСОБА_15 під час обшуків, де виявлено збережені електронні копії креслень АТ «Українські енергетичні машини» та факт його листування з ОСОБА_8 ;

- відповіддю на запит слідчого від Харківської обласної військової адміністрації, в якій зазначено факт завдання шкоди економічній безпеці України злочинними діями ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_15 ;

- відповіддю на запит слідчого від Міністерства енергетики, в якій зазначено факт завдання шкоди енергетичній безпеці України злочинними діями ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_15

- висновками за результатами проведення судових фоноскопічних експертиз;

- висновком спеціалістів працівників АТ «Укренергомашини»;

- службовим розслідуванням АТ «Укренергомашини».

Слідча суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про продовження запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується.

Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідча суддя дійшла висновку про наявність обґрунтованої підозри, на даній стадії проведення досудового розслідування кримінального провадження, щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 111-2 КК України за викладених у клопотанні обставин. Даних стороною захисту на спростування зазначеного не надано станом на теперішній час.

Вказане може бути підставою для продовження заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор слідча суддя зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Звертаючись з клопотанням, слідчий посилається на існування ризиків, передбачених п.п. 1,2,3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Дослідивши всі представлені відомості та надавши їм належну оцінку, слідчий суддя вважає встановленими станом на теперішній час існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_4 через тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, розуміючи складність проведення досудового розслідування, зокрема в умовах дії воєнного стану, усвідомлюючи неможливість повного контролю державною владою кордонів та території України в умовах Збройної агресії Російської Федерації проти України, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, зокрема на тимчасово окупованих частинах території України та на території Російської Федерації; може незаконно впливати на інших підозрюваних, оскільки вказані особи знайомі, підтримують особисті дружні відносини, діяли за попередньою змовою групою осіб, та на свідків у даному кримінальному проваджені; маючи зв`язки з представниками держави-агресора рф, може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

У справі «Стогмюллер проти Автрії» №1602/62 від 10.11.1969 року Суд зазначає, що існує ціла сукупність обставин при врахуванні ризику переховування особи, зокрема, очікуваний важкий вирок або особливий характер затримання особи або відсутність міцних зв`язків у країні, що дає підстави вважати, що наслідки та ризики втечі можуть бути визнані менш небезпечними, ніж продовження тюремного ув`язнення (п. 15).

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Вищезазначене дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного на свідків.

Також, слідча суддя вважає встановленим і станом на теперішній час ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, враховуючи пред*явлене обвинувачення та специфіку матеріалів, які є предметом кримінального правопорушення, з врахуванням триваючого воєнного стану в Україні.

Ризик, передбачений п.2 ч.1 ст. 177 КПК України в черговий раз слідча суддя вважає недоведеним та неконкретним, оскільки за матеріалами кримінального провадження проведені обшуки, вилучені матеріали, проведені експертизи та дослідження, а інших доказів на підтвердження наявності даного ризику під час судового розгляду не надано.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні по справі від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків та враховуючи строки перебування підозрюваного в умовах тривання під вартою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, за яким тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. При цьому, також зазначено, що судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками, в даному випадку є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, можливість переховування від суду, вчинення іншого правопорушення.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими в даному випадку, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Судом в даному провадженні під час повної оцінки всіх доводів враховані всі надані відомості щодо особи підозрюваного ОСОБА_4 та враховано, що він є громадянином України, з вищою освітою, не судимий, зареєстрований та проживає в м. Харкові, одружений, дітей або непрацездатний інших осіб на утриманні немає, дружина і дочка проживають в рф, тобто не має стійких соціальних зв*язків, працює на посаді начальника конструкторського відділу АТ «УКренергомашини». Таким чином, слідчою суддею враховані його наявні соціальні зв*язки, як в Україні, так і за межами України в Російській Федерації, що також оцінено у сукупності із тяжкістю пред*явленої підозри та тяжкістю ймовірного покарання, а тому суд вважає доведеним наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, всі зазначені дані про особу підозрюваного не зменшують існування встановлених ризиків в умовах воєнного стану та за наявністю суспільного інтересу, а відтак не здатні на даному етапі кримінального провадження перешкоджати вчинити йому дії, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Отже, слідча суддя вважає, що на цей час існують правові підстави для продовження саме такого запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, на строк досудового розслідування. Інших обставин, які перешкоджають перебуванню підозрюваного в умовах тримання під вартою, в тому числі і за станом здоров*я суду під час розгляду клопотання надано не було.

Також, слідчою суддею враховані обставини, що перешкоджають у найкоротший строк закінченню досудового розслідування, які вказані вище та виняткову складність даного кримінального провадження, що також впливає на визначення обставин, які враховуються під час вирішення питання запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Враховуючи наявність встановлених в даному судовому засіданні ризиків, а також те, що даний злочин, що інкриміновано є злочином проти основ національної безпеки України, який вчинений під час дії воєнного стану, а отже у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав як інтересів суспільства так і держави в цілому, оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання винуватим у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, наявність встановлених ризиків за ст. 177 КПК України, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, навіть за наявності наданих даних по особі підозрюваного та терміну перебування в у мовах тримання під вартою, і слідчий суддя продовжує відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування. Об*єктивних даних на спростування даних висновків слідчого судді під час розгляду даного клопотання стороною захисту не надано.

А тому, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному, даних про особу підозрюваного, слідча суддя вважає, що з урахуванням характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, наявність суспільного інтересу в умовах воєнного часу та злочинів проти основ національної безпеки України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

При цьому слідча суддя зазначає, що при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідча суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, не пов*язані з триманням під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Слідчий суддя при постановленні даної ухвали, керуючись ч.ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України, що дає право слідчому судді не застосовувати до підозрюваного інших запобіжних заходів в період дії воєнного стану та враховуючі надані дані по особистості підозрюваного та наявність у нього зв*язків з рф.

В розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів»

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 206, 211, 213, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого, погоджене прокурором задовольнити.

Продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» на 24 дня тобто до 16 лютого 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Зобов`язати старшого слідчого в ОВС 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_7 повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_4 про продовження взяття під варту останнього.

Встановити строк дії ухвали до 16.02.2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя