МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/1230/24
Провадження № 1-кс/945/130/25
УХВАЛА

Іменем України

02 квітня 2025 року м.Миколаїв

Суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві заяву судді Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_6 про самовідвід під час розгляду заяви судді Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_7 про самовідвід від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.114-2, ч.1 ст.161 КК України,

встановив:

22.05.2024 року до Миколаївського районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.114-2, ч.1 ст.161 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2023 року за № 0000311.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2024 року вказане кримінальне провадження розподілено та передано головуючому судді

ОСОБА_6 .

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19.03.2025

року задоволено заяву судді Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_6 про самовідвід під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.114-2, ч.1 ст.161 КК України. Відведено суддю Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.114-2, ч.1 ст.161 КК України.

Розпорядженням №2 керівника апарату "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ" призначено повторний автоматизований розподіл справи №945/1230/24.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2025 року вказане кримінальне провадження розподілено та передано головуючому судді ОСОБА_7 .

21.03.2025 року головуючий суддя ОСОБА_7 заявила про самовідвід у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.114-2, ч.1 ст.161 КК України, на підставі п.4 ч.1 ст.75 КПКУкраїни.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2025 року вказана заява про самовідвід розподілена та передана головуючому судді

ОСОБА_6 .

24.03.2025 року на адресу суду надійшла заява судді ОСОБА_6 про самовідвід під час розгляду заяви судді Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_7 про самовідвід від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.114-2, ч.1 ст.161 КК України. В обґрунтування заяви суддя ОСОБА_6 посилається на те, що ухвалою суду її було відведено від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , вважає, що на п.4 ч.1 ст.75 КПК, а тому вона не має права брати участі під час розгляду заяви судді ОСОБА_8 про самовідвід, для забезпечення достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у безсторонності судді ОСОБА_6 .

В судове засідання суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_6 не з`явилася і правом надання пояснень не скористалася.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення заяви судді ОСОБА_6 , посилаючись на її безпідставність.

Обвинувачена ОСОБА_5 вважала, що заяву судді ОСОБА_6 слід задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 підтримав позицію своєї підзахисної.

Розглянувши заяву про самовідвід, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя дійшов такого.

Відповідно до положень ч.1 ст.75 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Крім того, згідно з приписами ст.76 КПК України не допускається повторна участь судді, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій.

Отже, кримінальним процесуальним законом визначений вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 pоку № 2006/23, перед розглядом справи (про який відомо, що він відбудеться, або це тільки передбачається) суддя утримується від будь-яких коментарів, що могли б, виходячи з розумної оцінки ситуації, якимось чином вплинути на хід цієї справи чи поставити під сумнів справедливе ведення процесу. Суддя утримується від публічних та інших коментарів, оскільки це може перешкодити неупередженому розгляду справи щодо певної особи чи питання (п. 2.4).

Конституцією України встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, і що однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом (ст. ст. 126, 129).

Згідно із зазначеними положеннями Конституції України судові рішення і відповідно дії або бездіяльність суддів з питань здійснення правосуддя (пов`язаних із підготовкою й розглядом справ у судових інстанціях) можуть оскаржуватись у визначеному порядку до суду вищої інстанції.

У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року №8 «Про незалежність судової влади» роз`яснено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством.

Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб?єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного суді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об?єктивним у цій справі, та (її) об?єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обгрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Вештайн проти Швейцарії»).

Проте, між суб?єктивною та об?єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об?єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об?єктивний критерій), а також може бути пов?язана з питанням його або її особистих переконань (суб?єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб?єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об?єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях «Делкурт проти Бельгії», «Персак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 заявила самовідвід під час розгляду заяви судді Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_7 про самовідвід від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.114-2, ч.1 ст.161 КК України, оскільки суддю ОСОБА_6 було відведено від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 .

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, положення п.1 ст.6 Конвенції, ч.1 ст.21 КПК, суддя ОСОБА_6 , яку було ухвалою суду відведено від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , на підставі п.4 ч.1 ст.75 КПК, не має права брати участі під час розгляду заяви судді ОСОБА_8 про самовідвід, для забезпечення достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у безсторонності судді ОСОБА_6 .

Крім того, така позиція судді ОСОБА_6 узгоджується з позицією Верховного Суду,

висловленою у постанові №277/599/15-к від 17 вересня 2019 року.

Згідно з положеннями ч.1 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя вважає, що вищевказані обставини можуть викликати сумнів у неупередженості судді ОСОБА_6 , а тому її заява про самовідвід є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 75, 76, 80, 81 Кримінального процесуального кодексу України, суддя

постановив:

Заяву судді Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_6 про самовідвід під час розгляду заяви судді Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_7 про самовідвід від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.114-2, ч.1 ст.161 КК України задовольнити.

Відвести суддю Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_6 від розгляду заяви судді Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_7 про самовідвід від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.114-2, ч.1 ст.161 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошений 04 квітня 2025 року о 09 годині 00 хвилин.

Суддя ОСОБА_1

04.04.2025