КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №355/1023/22Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2593/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали об`єднаних кримінальних проваджень внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000153 та № 0002189 по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Баришівського районного суду Київської області від 12 грудня 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Баришівського районного суду Київської області від 12 грудня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України і призначено йому покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначено, шляхом часткового складання покарань, у виді позбавлення волі на строк 5 років і 1 місяць.

Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту його затримання.

По справі вирішено питання про судові витрати та речові докази.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 03 червня 2022 року о 13 год. 21 хв., знаходячись у приміщенні магазину «Єва», що належить ТОВ «Руш», розташованого за адресою: Київська область Броварський район смт. Баришівка вул. Центральна, 10а/2, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, введеного указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, взяв із торговельної полиці упаковку з чоловічою туалетною водою «ANTONIO BANDERAS» BLACK SEDUCTION ємкістю 200 мл. вартістю 879 грн. 20 коп. без урахування ПДВ, та не розрахувавшись за вказаний товар, вийшов з приміщення магазину «Єва», чим завдав ТОВ «РУШ» матеріальну шкоду на загальну суму 879 грн. 20 коп.

Крім того, 17 жовтня 2022 року близько 19 години ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні магазину ТОВ «Фора» за адресою: АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, в умовах воєнного стану, введеного указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, викрав з торгових полиць вищевказаного магазину продукти харчування та спиртні напої, які належать ТОВ «Фора», на загальну суму 796 грн. 67 коп., та не оплативши їх вартість, намагався вийти з магазину, проте злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки біля виходу з магазину ОСОБА_7 був затриманий працівниками охорони магазину з викраденими товарами.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 ,не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального провадженнята правильність кваліфікації його дій, просить вирок суду змінити, вважаючи його надмірно суворим.

За наслідками апеляційного перегляду просить призначити йому покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України, на підставі ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначити, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Також просить звільнити його на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. В іншій частині вирок залишити без змін.

До початку апеляційного розгляду захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 подала клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», згідно з яким були внесені зміни до ст. 51 КУпАП України, якими посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна. Оскільки вартість викраденого ОСОБА_7 майна не передбачає настання кримінальної відповідальності за ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, просить кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 закрити у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення обвинуваченого, який підтримав подане клопотання про закриття кримінального провадження та просив його задовольнити, прокурора, яка не заперечувала проти задоволення поданого клопотання, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП.

Положеннями ч.1 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст.51 цього Кодексу, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір викраденого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України (далі - ПК), якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розд. IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленого законом станом на 1 січня звітного податкового року.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч.1 ст.5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Колегія суддів враховує, що самим Кримінальним кодексом України не визначено розмір кримінально караного викрадення чужого майна, а тому внесені Законом № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення згідно положень ч.6 ст.3 КК України є зміною кримінального законодавства, яка пом`якшує або скасовує кримінальну відповідальність особи.

За наведених обставин Закон № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року має зворотню дію в часі і поширюється на діяння обвинуваченого ОСОБА_7 .

З урахуванням положень пункту 5 розділу XX Податкового кодексу України неоподатковуваний мінімум доходів громадян, вказаний в диспозиції норм для настання адміністративної і кримінальної відповідальності, встановлюється в розмірі податкової соціальної пільги, яка становить 1/2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня поточного року.

Згідно ст.7 Закону України 1928-IX від 02 грудня 2021 року «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2022 року становив 2481 грн.

Таким чином, кримінальна відповідальність за крадіжку, вчинену у 2022 році, з врахуванням змін, внесених Законом України № 3886-ІХ, настає за вчинення крадіжки на суму 2481грн. та більше.

Судом першої інстанції визнано доведеним вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбаченихч.4 ст.185, ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, які полягають у тому, що він, діючи в умовах воєнного стану,03 червня 2022 року таємно викрав майно, яке належить ТОВ «Руш» вартістю 879 грн. 20 коп. та 17 жовтня 2022 року повторно вчинив замах на таємне викрадення належного ТОВ «Фора» майна на загальну суму 796 грн. 67 коп.

Фактичні обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 , кримінальних правопорушень та правова кваліфікація його дій учасниками провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому судом апеляційної інстанції в цій частині не перевіряються.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Враховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_7 майна за вказаними епізодами злочинної діяльності є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2481 грн., а тому, з огляду на передбачений ст.58 Конституції України і ст.5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, вирок суду відносно нього підлягає скасуванню, із закриттям кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч.3 ст.479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст. 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Захисником ОСОБА_8 подано клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України. Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання та проти закриття кримінального провадження з наведених підстав не заперечує.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України підлягає закриттю на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України.

Відповідно до вимог ст.417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Керуючись ст.ст.376, 404,405,407,417,419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Баришівського районного суду Київської області від 12 грудня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 , - скасувати.

Кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000153 та № 0002189 по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 350 (триста п`ятдесят ) грн. віднести на рахунок держави.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме туалетну воду «ANTONIO BANDERAS» BLACK SEDUCTION ємкістю 200 мл. - залишити у власника ТОВ «РУШ», продукти харчування та напої - залишити у власника ТОВ «Фора».

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

________________ ________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4