Справа№ 953/2859/24
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" квітня 2025 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:
судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Куп`янськ Харківської області, громадянина України, який одружений, має неповнолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , має вищу освіту, раніше не судимий, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -
Отже, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.
До суду подано угоду між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості, укладену та підписану 14.04.2025 між прокурором Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_5 та його захисником - адвокатом ОСОБА_4 .
При укладенні угоди враховано заяву потерпілого ОСОБА_8 від 11.04.2025, в якій він зазначив, що шкода, завдана злочином йому відшкодована, претензій морального та матеріального характеру не має. Не заперечує проти укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_5 та просить її затвердити та призначити вид та розмір покарання в ній зазначені (т. 2 а.с. 14).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав, розкаявся у вчиненому та просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з прокурором.
Із змісту угоди про визнання винуватості від 14.04.2025 вбачається, що прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо всіх істотних обставин даного кримінального провадження. Обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, щиро розкаявся. При цьому сторони вважають за можливе призначити покарання ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком. Окрім того, сторони узгодили, що для виправлення ОСОБА_5 на нього протягом строку випробування необхідно покласти визначені судом обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.
При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 12.02.2025 вимогам ст.ст. 469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам КПК України, зокрема щодо змісту та порядку укладення угод, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.
При цьому суд враховує, що в судовому засіданні обвинувачений визнав повністю вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, щиро каявся, викрадене майно добровільно видав органу досудового розслідування, яким воно повернуте потерпілому, що стороною обвинувачення заявлено обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого.
Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 469 КК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.
Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України, а також відповідає положенням КК України щодо правової кваліфікації злочинів та узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.
Сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_5 не встановлено.
В судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода про визнання винуватості від 14.04.2025 не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.
Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб і є наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.
Судом враховуються данні про особу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Куп`янськ Харківської області, який має вищу освіту, одружений, має неповнолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1 , є осудною особою, на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває (т. 1 а.с. 209, 211, 212).
Узгоджене сторонами в угоді покарання відповідає вимогам статей 63, 65, 66, 69, 75, 76, 77 КК, з огляду на таке.
Верховний Суд у постанові від 19.04.2019 у справі № 443/1407/18 вказав, що загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору форми реалізації кримінальної відповідальності. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Згідно з ч. 5 ст. 65 КК у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК при призначенні покарання, обставиною які його пом`якшують, визнаються, у тому числі, щире каяття.
Згідно з судовою практикою, під щирим каяттям розуміється, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює кримінальне правопорушення, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести покарання.
Беручи до уваги викладене, суд зазначає, що поведінка та ставлення ОСОБА_5 до вчиненого ним кримінального правопорушення вказує на наявність щирого каяття. До таких висновків суд доходить з огляду на: беззастережне визнання обвинуваченим своєї вини; надання ним відповідей на всі запитання суду щодо обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення; негативне ставлення та жаль обвинуваченого щодо вчинення такого кримінального правопорушення; готовність понести покарання, обумовлене в угоді.
Крім того, як пом`якшуючу обставину суд бере до уваги, що ОСОБА_5 добровільно видав органу досудового розслідування викрадене майно, яким воно повернуте потерпілому.
Отже, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченим, осуді своїх дій, наявності відчуття жалю за скоєне, розуміння наслідків своїх дій, добровільне усунення заподіяної шкоди, про що також зазначено стороною обвинувачення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Згідно зі ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинне бути адекватним характеру скоєних дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Узгоджена між сторонами міра покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, є достатньою для виправлення обвинуваченого і відповідає загальним засадам призначення покарання.
Враховуючи викладене, беручи до уваги тяжкість вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, особу винного, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, про які зазначено вище, суд доходить висновку про можливість виправлення останнього без відбування покарання та про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням, згідно зі ст. 75 КК України з іспитовим строком та покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Отже, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження: прокурором та обвинуваченим і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення вказаного кримінального правопорушення.
За таких обставин суд вважає, що виправленню обвинуваченого ОСОБА_5 може сприяти покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості.
Враховуючи викладене, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження та роз`яснивши їм наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 КПК України, а саме, відповідно до ч. 2 ст. 473 КК України, наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1 та 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, суд вважає, що угода, укладена 14.04.2025 між прокурором Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_5 та його захисником - адвокатом ОСОБА_4 , про визнання винуватості, відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений ОСОБА_5 визнав вину, фактичні підстави для визнання вини наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.
За наведених обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_5 визначити узгоджену міру покарання в угоді про визнання винуватості.
Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Це в судовому засіданні підтвердив обвинувачений, його захисник та прокурор. Будь-яких заяв чи скарг, які б свідчили про зворотнє матеріали справи не містять.
Обвинувачений підтвердив можливість виконання всіх взятих на себе зобов`язань згідно з угодою, а суд не встановив об`єктивних перешкод до зазначеного.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні беззастережно визнав свою винуватість у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, зазначеного у формулюванні обвинувачення та угоді про визнання винуватості.
Долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 395, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд,-
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання у виді позбавлення волі звільнити з іспитовим строком на 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки у відповідності до ст. 76 КК України:
періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;
не виїжджати за межі України без погодження з представником уповноваженого органу з питань пробації.
DVD-R диски з відеозаписами камери відеоспостереження (вулиця) розташованої за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 56; DVD-R диски з відеозаписами камери відеоспостереження (вулиця) розташованої за адресою: м. Харків, вул. Мистецтв, 3, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження зберігати в матеріалах кримінального провадження;
Вирок на підставі угоди може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку суду негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1