Дата документу 19.03.2025 Справа № 337/6104/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №337/6104/24 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/807/197/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 19 березня 2025 року у м.Запоріжжя в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Запоріжжя, який неодружений, неповнолітніх дітей не має, військовослужбовець певної військової частини, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 - в режимі відеоконференції (EASYCON),

підозрюваного ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 , в режимі відеоконференції (EASYCON),

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_9 .

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 23 лютого 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням у ДУ Запорізький слідчий ізолятор строком в межах строку досудового розслідування до 19 квітня 2025 року включно без визначення розміру застави.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що характер та ступінь тяжкості діяння, в якому підозрюється ОСОБА_6 , сукупність інших обставин однозначно свідчить про наявність конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, у зв`язку з цим, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання слідчого та вважав за необхідне обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та обрати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

В обґрунтування своїх вимог в апеляційній скарзі зазначає, що обраний підозрюваному запобіжний захід є занадто суворим, і необхідно застосувати до останнього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник вказує, що його підзахисний не має на меті уникати кримінальної відповідальності, оскільки свою вину у вчиненому злочині визнає частково. Останній не виконав наказ і залишив місце служби через те, що морально не був готовий до його виконання в умовах воєнного стану.

Захисник вказує, що немає підстав вважати, що підозрюваний буде продовжувати злочинну діяльність, вчинить новий злочин, або буде переховуватись від слідства.

Захисник вважає, що, хоча підозра є обґрунтована, проте суд не врахував, що ОСОБА_6 не був готовий до виконання бойового завдання в умовах воєнного стану, оскільки його поставили виконувати інші обов`язки в обслуговуванні, де він не мав достатньої військової підготовки, оскільки був призваний на військову службу після 24 лютого 2022 року за мобілізацією.

Захисник посилається на те, що слідчим суддею не було прийнято до уваги те, що підозрюваний раніше не судимий, має на утриманні матір похилого віку та постійне місце проживання. Також, підозрюваний стверджує, що не має наміру ухилятись від військової служби, бажає продовжувати службу та проситиме командування направити його для виконання бойового завдання безпосередньо в зону бойових дій. Він не намагатиметься переховуватись і сприятиме слідству у з`ясуванні обставин цієї справи, оскільки особисто зацікавлений у тому, щоб ця справа якнайшвидше завершилась і він мав можливість продовжувати військову службу.

Згідно з ухвалою слідчого судді, слідчий СВ відділення поліції №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області лейтенант поліції ОСОБА_10 звернулася до суду з клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 01 серпня 2022 року наказом командира певної військової частини ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу певної військової частини, та він вважається таким, що приступив до виконання обов`язків за посадою.

Будучи військовослужбовцем військової служби ОСОБА_6 згідно з вимогами ст. ст. 9, 11, 16, 28, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів (начальників), беззастережно, неухильно точно та у встановлений строк виконувати їх накази, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

В свою чергу, ОСОБА_6 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, 28 грудня 2022року ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби, діючи в умовах воєнного стану, після закінчення лікування, не з`явився до місця служби, а саме місце розташування певної військової частини у певному районі, при цьому ОСОБА_6 свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв.

Умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.4 ст.408 КК України, дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

За цим фактом розпочато досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001167 від 11 серпня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

У ході досудового розслідування 21 листопада 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Заслухавши доповідь судді; аргументи підозрюваного ОСОБА_6 , його захисників, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглядаючи оскаржувану ухвалу у межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

На думку колегії суддів, слідчий суддя в цілому дотримався цих вимог закону при розгляді клопотання.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження убачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного, доводи його захисника, прокурора, слідчого та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , тяжкість інкримінованого останньому кримінального правопорушення, суворість можливого покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вказаному кримінальному правопорушенні, дані про особу підозрюваного, а також конкретні обставини вказаного кримінального правопорушення.

Як убачається з наданих матеріалів провадження та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри в апеляційній скарзі не оспорюється та підтверджується доданими до клопотання доказами, зазначеними як в самому клопотанні так і в ухвалі слідчого судді.

Перевіряючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, про які вказано у клопотанні, слідчий суддя фактично дійшов висновку про те, що ризики, передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, існують, а саме ризики того, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно вливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Як зазначено вище, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, яке є особливо тяжким злочином, за який передбачено суворе покарання виключно у виді позбавлення волі на тривалий строк - від п`яти до дванадцяти років.

З оскаржуваної ухвали убачається, що слідчий суддя врахував окрім іншого ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення, обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у якому він підозрюється та дані, які характеризують особу підозрюваного.

З огляду на фактичні обставини провадження, ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення та суворість можливого покарання, а також враховуючи відомості про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про доведеність ризиків, вказаних у клопотанні, та про те, що інші запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання цих ризиків.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі стороною захисту, та ті, що заявлені при апеляційному розгляді, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Твердження сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, перевірялися слідчим суддею та спростовані в оскаржуваній ухвалі.

Обставини, на які посилається сторона захисту, а саме те, що підозрюваний раніше не судимий, має на утриманні матір похилого віку, постійне місце проживання, бажає продовжувати службу, на думку колегії суддів, правильність висновків слідчого судді не спростовують, оскільки суттєво не зменшують встановлених ризиків.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_6 не був готовий до виконання бойового завдання в умовах воєнного стану, оскільки його поставили виконувати інші обов`язки в обслуговуванні, де він не мав достатньої військової підготовки, на думку колегії суддів, мають перевірятися в ході досудового розслідування у встановленому законом порядку та оцінюватись у сукупності з іншими доказами.

Ці доводи самі по собі висновків слідчого судді не спростовують і не є достатньою підставою для застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

З матеріалів провадження та з оскаржуваної ухвали убачається, що всі обставини, що мають значення для правильного вирішення клопотання, слідчим суддею дослідженні повно і всебічно.

Щодо твердження апелянта про те, що обраний підозрюваному запобіжний захід є занадто суворим, і необхідно застосувати до останнього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, колегія суддів звертає увагу на таке.

Як зазначено вище, обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, прокурором доведено.

Враховуючи фактичні обставини провадження та відомості про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов правильного висновку про неможливість запобігти встановленим ризикам шляхом застосування до підозрюваного іншого ніж тримання під вартою запобіжного заходу.

Також, слідчим суддею враховано положення ч.8 ст.176 КПК України, відповідно до яких під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених в т.ч. статтею 408 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

З урахуванням того, того, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, а також приймаючи до уваги обставини та підстави, визначені у статтях 177, 178 КПК України, слідчий суддя, застосовуючи до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, правомірно не визначив розмір застави, що не суперечить вимогам ч.4 ст.183 КПК України.

В ході апеляційного розгляду, стороною захисту надано копії певних документів, зі змісту яких убачається, що підозрюваний проходив певне обстеження, і лікування у 2022 році.

Проте, на думку колегії суддів, інформація, яка міститься у вищевказаних документах, не свідчить про неможливість знаходження підозрюваного в умовах установи попереднього ув`язнення за станом здоров`я на цей час.

Дані про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження теж відсутні.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі стороною захисту та ті, що заявлені під час апеляційного розгляду, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції теж не спростовують.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а доводи апелянта про протилежне суперечать матеріалам провадження і змісту цієї ухвали.

Разом з цим, відповідно до вимог ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

При цьому, виходячи з системного аналізу положень кримінального процесуального законодавства, в т.ч. вищевказаної статті, строк тримання під вартою слідчим суддею визначається в межах строку досудового розслідування.

Як убачається із наявних матеріалів, строк досудового розслідування у цьому провадженні з урахуванням періоду його зупинення у зв`язку з оголошенням розшуку підозрюваного, завершується 08 квітня 2025 року.

На викладене слідчий суддя уваги не звернув та застосував щодо підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, який значно перевищує строки досудового розслідування.

Таким чином, вказана ухвала в зазначеній частині підлягає зміні на підставі ст.ст.407-409 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 409, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 23 лютого 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням у ДУ Запорізький слідчий ізолятор строком в межах строку досудового розслідування до 19 квітня 2025 року включно без визначення розміру застави, змінити в частині строку дії ухвали, встановивши цей строк до 08 квітня 2025 року включно.

У решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4