Справа № 344/4238/25
Провадження № 1-кс/344/2088/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу розслідування особливо важливих злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_3 , яке погоджено з прокурором Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000656 від 25.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332,КК України

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором, в обґрунтування якого посилався на те, що Слідчим управлінням ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000656, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інші невстановлені особи протягом жовтня 2024 року березня 2025 року здійснювали пошук осіб, які у період оголошеного воєнного стану на території України та впровадження загальної мобілізації, мали на меті незаконно перетнути державний кордон України, та за грошову винагороду в розмірі 9500 доларів США, організовували їх незаконний перетин державного кордону України в межах Чернівецької області із Республікою Молдова поза пунктами пропуску, проводили відповідні інструктажі, надавали засоби транспортування до визначених ними ділянок державного кордону України, для їх подальшого незаконного перетину.

Так, 06.03.2025 задокументовано факт організації ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та іншими на разі не встановленими особами, незаконного переправлення, за грошову винагороду в розмірі 9500 доларів США, через державний кордон України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лисівці, Заліщицького району, Тернопільської області, жителя м. Калуш, студента Івано-Франківської духовної семінарії УГКЦ.

Після припинення вчинення вказаного кримінального правопорушення, в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,було затримано: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю на жителя АДРЕСА_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця на жителя АДРЕСА_2 .

07.03.2025 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, та Івано-Франківським міським судом відносно останніх обрані запобіжні заходи у вигляді цілодобового домашнього арешту.

06 березня 2025, в період часу з 13:24 годин до 15:02 годин, за адресою: м. Надвірна, АЗС «Укрпетроль» було проведено обшук автомобіля марки «FordTransit», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якого, серед іншого було вилучено зазначений транспортний засіб.

Є підстави вважати, що вищезазначений автомобіль марки «FordTransit», номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_5 зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а саме використовувався як знаряддя вчинення злочину, ОСОБА_5 на даному автомобілі приїжджав на зустрічі із особами призовного віку, проводив їм інструктаж, тобто використовував у своїй злочинній діяльності.

Зазначений вище автомобіль ОСОБА_5 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, з наведеної вище мотивації.

Слідчий подав заяву у якій просив розгляд клопотання провести без його участі, просив задоволити.

Представник власника майна у судове засідання не з`явився, був належно повідомлений.

Дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а згідно з ч. 2 - документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається із матеріалів клопотання, 07.03.2025 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, та Івано-Франківським міським судом відносно останніх обрані запобіжні заходи у вигляді цілодобового домашнього арешту.

06 березня 2025, в період часу з 13:24 годин до 15:02 годин, за адресою: м. Надвірна, АЗС «Укрпетроль» було проведено обшук автомобіля марки «FordTransit», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якого, серед іншого було вилучено зазначений транспортний засіб.

06.03.2025 року слідчим слідчого відділу розслідування особливо важливих злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області винесено постанову про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні, а саме: автомобіль марки «Ford Tranzit» , номерний знак НОМЕР_1

Отже, беручи до уваги вищенаведене, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, вважаю вказаний захід забезпечення доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження, тому клопотання слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на рухоме майно з позбавленням права на користування, відчуження та розпорядження майном, що на праві приватної власності належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на автомобіль марки «Ford» моделі «Tranzit» білого кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з метою конфіскації майна як виду покарання

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1