Справа № 481/489/25
Провадж.№ 1-кс/481/167/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2025 року слідчий суддя Новобузького районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , законного представника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новий Буг клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 , на підставі матеріалів кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000009 від 02.04.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, про арешт майна,

Установив:

07.04.2025 року до Новобузького районного суду Миколаївської області надійшло клопотання прокурора Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 про арешт майна, в обґрунтування якого зазначено, що в провадженні СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000009 від 02.04.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

24.03.2025невідомі особи незаконно заволоділи транспортним засобом, а саме легковим автомобілем марки ВАЗ 21063, з державним номерним знаком ж НОМЕР_1 , який перебуває у власності ОСОБА_7 , що знаходився в приміщенні гаражу, який розташований на території подвір`я домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

25.03.2025в ході огляду території балки в с. Миколаївка, Казанківської територіальної громади, Баштанського району, Миколаївської області, що розташована на відстані близько 300 метрів від території домоволодіння ОСОБА_7 зі східної сторони на польовій дорозі виявлено автомобіль ВАЗ 21063 синього кольору, з державним номерним знаком - ж НОМЕР_1 . На момент огляду двері автомобіля зі сторони місця водія та багажник автомобіля були у відчиненому стані. Під час огляду транспортного засобу вилучено: змив з ручок дверей автомобіля зі сторони місця водія, який поміщено до паперового конверту, горловина якого скріплена клейкою стрічкою з написом NPU 3235318; змив з рульового керування транспортного засобу, який поміщено до паперового пакету, горловина якого скріплена клейкою стрічкою з написом NPU 3235317; на поверхні даху транспортного засобу виявлено та вилучено два сліди низу підошви взуття , які були перенесені на два фрагменти дактилоскопічної чорної плівки та поміщені до спец-пакету НПУ - WAR 1399647. За допомогою магнітної кисті та магнітного порошку чорного кольору виявлено один слід відбитків пальців рук з поверхні переднього капоту транспортного засобу, один слід відбитків пальців рук з поверхні даху транспортного засобу, один слід відбитків пальців рук з поверхні заднього капоту транспортного засобу та один слід відбитків пальців із зовнішньої сторони двері транспортного засобу зі сторони місця водія. Вищевказані чотири сліди перенесено до чотирьох фрагментів клейкої стрічки типу скотч та наклеєні на таблицю, яка є додатком до протоколу огляду місця події. Дана таблиця поміщена до пакету НПУ - WAR 0002241.

В ході досудового розслідування, було встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, причетні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

05.04.2025 ОСОБА_4 добровільно надала взуття, а саме кросівки білого кольору свого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для проведення огляду та порівняльного дослідження.

05.04.2025 проведено огляд вищевказаних кросівок в приміщенні кабінету №56 СПД №1 ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області. В ході огляду кросівок, у внутрішній частині яких частково проглядається розмір, а саме лише перша цифра - 4, також на низу підошви взуття виявлено візерунки у вигляді трикутників різного розміру, візуально схожі на вилучені сліди низу підошви взуття, які було перенесено на фрагменти дактилоскопічної плівки. Дані кросівки поміщено до спец-пакету WAR1541279.

Постановою слідчого від 05.04.2025 вказані вилучені кросівки було визнано речовим доказом та долучено до кримінального провадження.

Враховуючи, те що вилучені кросівки білого кольору, відповідає критеріям ст. 98 КПК України, оскільки є предметом вчинення кримінального правопорушення, визнаний слідчим у кримінальному провадженні речовим доказом, з метою попередження втрати, зникнення, відчуження, приховування або пошкодження речового доказу, а також з метою проведення судової трасологічної експертизи, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане тимчасово вилучене майно.

В судове засідання прокурор ОСОБА_6 не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просила справу слухати без її участі, клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_3 та його законний представник ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що воно обґрунтоване і підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим (прокурором) вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Диспозиція ч.1 ст.286 КК України передбачає кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження,

Як вбачається з матеріалів в провадженні ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000009, відомості про яке внесені 02.04.2025 року до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.03.2025 невідомі особи незаконно заволоділи транспортним засобом, а саме легковим автомобілем марки ВАЗ 21063, з державним номерним знаком ж НОМЕР_1 , який перебуває у власності ОСОБА_7 , що знаходився в приміщенні гаражу, який розташований на території подвір`я домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

05.04.2025 слідчим СВ ВП № 1 Баштанського РВП ГУНІП в Миколаївській області кросівки білого кольору, визнано речовим доказом.

Досудовим розслідуванням встановлено, що вилучені кросівки мають значення речового доказу в кримінальному провадженні.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт вказаного майна з дотриманням строків, встановлених ч. 5 ст.171 КПК України

Слідчий суддя погоджується з думкою прокурора, що зазначене в клопотанні майно, підпадає під ознаки майна, передбаченого статтею 98 КПК України, відповідно до тієї фабули, яка зазначена у витягу з ЄРДР у вказаному кримінальному проваджені і ці обставини доведено прокурором доданими до клопотання доказами, а відтак існують реальні підстави для накладення арешту на це майно, яке вилучене 05.04.2025 року у ОСОБА_4 , з метою збереження такого і використання його як доказів у кримінальному провадженні.

Разом з тим, необхідно зазначити, що на цьому етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Також, слідчий суддя, встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає вимогам ч.2 ст.170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника (володільця) майна, про які йдеться в клопотанні прокурора.

Отже, слідчий суддя, перевіривши вище зазначене майно, на яке прокурор просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане майно у вигляді заборони користування та розпорядження ним, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати наявність існування ризиків, передбачених ч.11 ст.170 КПК України.

Керуючись ст.ст. 98,170-173 КПК України, слідчий суддя

Постановив:

Клопотання прокурора Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 , на підставі матеріалів кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000009 від 02.04.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, про арешт майна, задовольнити.

Накласти арешт у вигляді заборони користування, розпорядження майном, вилученим 05.04.2025 в ході проведення слідчих дій, а саме на кросівки які належать ОСОБА_3 , та які поміщені до спец-пакету WAR 1541279.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала в повному обсязі проголошена 09.04.2025 року о 10:30 год.

Слідчий суддя