Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-кс/490/1117/2025 У Х В А Л А
27.02.2025р. слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ УСБ України в Миколаївській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
25.02.2025р. у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.
Згідно повідомлення, у невстановлений досудовим слідством час, однак не пізніше 24.02.2025, у солдата ОСОБА_6 , який є військовослужбовцем Збройних Сил України та перебував на посаді механіка-водія військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з негативним відношенням до діяльності ТЦК та СП та до окремих його військовослужбовців, виник злочинний умисел на перешкоджання їх законній діяльності.
У невстановлений в ході досудового розслідування час, однак не пізніше 24.02.2025, за невстановлених обставин, ОСОБА_6 , придбав вибуховий боєприпаси, попередньо - ручну гранату дистанційної дії «Ф-1», яку зберігав за адресою своєї реєстрації та проживання, а саме: АДРЕСА_1 .
За цим, (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), в наслідок негативного сприйняття діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, передбачаючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та суспільно-небезпечні наслідки, а також бажаючи їх настання, в ОСОБА_6 виник протиправний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України.
В подальшому, ОСОБА_6 24.02.2025, о 20 год. 26 хв., з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України, негативно сприймаючи діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, передбачаючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та суспільно-небезпечні наслідки, а також бажаючи їх настання, будучи в стані алкогольного сп`яніння, привів вищевказаний вибуховий боєприпас, попередньо - ручну гранату дистанційної дії «Ф-1», в дію та перекинув його на територію 4-го відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
В результаті вибуху пошкоджень зазнали 2 службових автомобіля, які перебувають на обліку ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: автомобіль марки «Daewo», моделі «Lanos», сірого кольору, з державним номерним знаком « НОМЕР_2 » та автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Т5», кольору хакі, з державним номерним знаком « НОМЕР_3 », що призвело до їх часткового виходу з ладу та неможливості подальшої експлуатації, що, відповідно, унеможливило їх використання за призначенням при виконанні безпосередніх функціональних обов`язків військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Слідчий звернувся до суду із клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказавши в обґрунтування клопотання, що наявні ризики, передбачені п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що дійсно кинув гранату на територію ТЦК, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння після сварки з дружиною. Гранату привіз із зони бойових дій. Виявив її серед речей у рюкзаку, який друзі передали поштою.
Захисник заперечив проти обрання запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою у зв`язку із недоведеністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, просив обрати домашній арешт.
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження, приходжу до наступних висновків.
Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.
Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016р. № 5 - 328 кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.
У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Так, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відносяться до тяжких та санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.
Така підозра є обґрунтованою та підтверджується протоколом обшуку домоволодіння від 25.02.2025, за адресою: АДРЕСА_1 , в якій зареєстрований та фактично проживає ОСОБА_6 . Так, в ході проведення обшуку виявлено та вилучено особисті речі ОСОБА_6 , в яких він зафіксований на камерах відеоспостереження ІНФОРМАЦІЯ_5 перед вчиненням злочину; протоколом огляду вилучених особистих речей ОСОБА_6 від 25.02.2025; протоколом огляду місця події від 24.02.2025, в ході проведення якого встановлено, що на території ІНФОРМАЦІЯ_5 відбувався вибух невідомого вибухового боєприпаси, в результаті чого пошкоджень зазнали 2 автомобілі, які перебувають на обліку в ТЦК; протоколом огляду камер відеоспостережень, на якому зафіксовано особу, яка за сукупністю ознак зовнішнього вигляду співпадає з ОСОБА_6 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 25.02.2025, в ході проведення якого останній підтвердив, що це він особисто перекинув на територію ІНФОРМАЦІЯ_5 вибуховий боєприпаси, попередньо типу «Ф-1»; протоколом допиту ОСОБА_7 від 26.02.2025, в ході проведення якого остання підтвердила, що її чоловік ОСОБА_6 дійсно зберігав за місцем своєї реєстрації та проживання вибуховий боєприпас; власними поясненнями підозрюваного в судовому засіданні; матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
З урахуванням тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному; характеру злочину проти встановленого порядку діяльності ТЦК, вчиненого підозрюваним у стані алкогольного сп`яніння із застосуванням боєприпасу, незаконно вивезеного із зони бойових дій; враховуючи наслідки злочину - у вигляді пошкодження автомобілів ТЦК та можливі наслідки у виді загрози життю та здоров`ю працівників та відвідувачів установи; зважаючи на початкову стадію досудового розслідування та проведення заходів, направлених на встановлення повного кола свідків та інших осіб різного ступеня причетності до злочину, з`ясування походження боєприпасу, який застосував підозрюваний; беручи до уваги те, що підозрюваний, будучи діючим військовослужбовцем, достеменно усвідомлюючи продовження збройної агресії рф на території України та вчинення терористичних й диверсійних дій з боку представників рф, направлених проти діяльності ЗСУ та інших законних збройних формувань, цілеспрямовано вчинив дії, направлені на перешкоджання такої діяльності ТЦК; з огляду на те, що підозрюваний після скоєння злочину не звернувся до правоохоронних органів та не повідомляв про себе як особу, причетну до його вчинення, поки не був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, за такого ризики, передбачені п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення - є доведеними та вагомими. Вбачається, що запобігти встановленим вище ризикам, особливо в умовах воєнного стану в Україні, шляхом обрання іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не вбачається за можливе.
Зважаючи на обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, враховуючи певною мірою зухвалість вчиненого злочину, слідчий суддя керується вимогами п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України та вважає визначення розміру застави неможливим.
Керуючись ст. 183, 196 КПК України, -

Щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22.04.2025р. включно.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1