У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ)

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі ВКЗ)

захисника ОСОБА_7 (в режимі ВКЗ)

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000489 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Балтського районного суду Одеської області від 17 жовтня 2024 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України, не судимого,

-обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Балтського районного суду Одеської області від 17 жовтня 2024 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.

Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати від дати набрання вироком законної сили та відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбування ним покарання період попереднього ув`язнення з 17.05.2023 до 01.01.2024 та з 17.10.2024 до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Задоволено частково цивільний позов ОСОБА_8 та стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 14 548 грн 39 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про речові докази.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_7 просить вирок змінити в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років із застосуванням ст. 75 КК України і покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обвинувачений ОСОБА_7 вважає, що вирок суду є незаконним та просить його змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_6 .

Зазначив, що суд першої інстанції безпідставно прийняв до уваги показання сестри потерпілої ОСОБА_9 , а також доньок потерпілої - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . По-перше, вони не були прямими свідками спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_12 . Про цей факт їм стало відомо від осіб, які теж не були прямими свідками цієї події. В судових засіданнях вони давали показання про те, що раніше ОСОБА_6 також бив потерпілу. Однак такі показання не могли бути прийняті судом, як доказ вини ОСОБА_6 , так як не відносяться до суті обвинувачення.

Вважає, що показання ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 не могли слугувати як характеристика ОСОБА_6 , так як не можуть бути об`єктивними у зв`язку з тим, що вони є близькими родичами потерпілої і внаслідок вчинення ОСОБА_6 щодо неї насильницького злочину, могли дати такі показання з метою призначення ОСОБА_6 максимально суворішого покарання. Також зазначає, що судом безпідставно взято до уваги характеристику на ОСОБА_6 , надану секретарем Балтської міської ради ОСОБА_15 (дату видачі характеристики не надано).

Вказує, що відповідно до даної характеристики ОСОБА_6 зарекомендував себе з негативної сторони, офіційно не працевлаштований, участь в громадських зборах і необхідних роботах, що проводяться на прилеглій території, не приймає, зловживає алкогольними напоями, за місцем мешкання постійно збираються особи, які зловживають алкогольними напоями.

Зазначив, що вказана характеристика не конкретизована, носить загальний характер. В ній не вказано, з якого джерела секретарем отримано дану інформацію, чи вона сприймала вказані факти самостійно. Не вказано, в яких саме громадських зборах не приймав участь ОСОБА_6 , з якого приводу вони проводились і коли саме.

Вказав, що відповідно до наданої суду довідки ОСОБА_6 не перебуває на обліку у лікаря - нарколога, тому інформація про зловживання ним алкогольними напоями є не підтвердженою. Також є не підтвердженою інформація, про те, що за місцем мешкання ОСОБА_6 постійно перебувають особи, які зловживають алкогольними напоями, так як не вказано анкетних даних жодної такої особи, не вказано жодної дати таких зборів, ці факти не підтверджені документально (наприклад повідомленнями або заявами до поліції про протиправну поведінку ОСОБА_6 та інших осіб).

Також вважає, що судом безпідставно взята до уваги досудова доповідь відносно ОСОБА_6 від 16.10.2023, так як вона не обґрунтована. Відповідно до вказаної доповіді ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий. Раніше ОСОБА_6 вчинив злочин ще 28.03.2016, за що був засуджений Балтським районним судом 24.05.2015 за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік. Відповідно до ухвали Балтського районного суду від 01.06.2017 ОСОБА_6 звільнено від покарання, призначеного вищевказаним вироком. На момент вчинення ним злочину 16.05.2023, він не мав судимості відповідно до ст. 89 КК України.

Вказав, що на момент розгляду судом кримінального провадження, суду не надавалася інформація про притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за вчинення інших кримінальних правопорушень.

Також вказав, що відповідно до доповіді, ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюється як дуже високий. До даного висновку особа, яка складала доповідь, прийшла на підставі характеристики на ОСОБА_6 , наданою Балтською міською радою, яку захисник вважає необґрунтованою, та характеристики на ОСОБА_6 , наданою ДУ «Одеський слідчий ізолятор», яка є посередньою, історії правопорушень та наявність високої ймовірності вчинення повторного правопорушення.

На думку апелянта, у особи, яка склала доповідь, не було жодних підстав дійти такого висновку, так як з моменту складання даної досудової доповіді 16.10.2023 пройшов достатньо великий проміжок часу, а з 01.01.2024 до 17.10.2024 ОСОБА_6 перебував на волі, і за цей час він не вчинив жодних дій, які б вказували на те, що він становить небезпеку як для суспільства, так і для окремих осіб.

Зазначив, що суд при призначенні покарання ОСОБА_6 прийняв до уваги показання (пояснення родичів потерпілої, характеристики та досудову доповідь), які склали у суду негативне враження про особу обвинуваченого, у зв`язку із чим йому було призначено занадто суворе покарання.

Вважає, що ОСОБА_6 своєю належною поведінкою в період судового розгляду довів, що не несе жодної небезпеки як для суспільства, так і для окремих осіб, тобто став на шлях виправлення і його виправлення можливе без позбавлення волі.

На думку захисника, у суду були всі підстави призначити йому мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 75 КК України і покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

16 травня 2023 року приблизно о 20:00 годині ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в коридорі житлового будинку за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин в процесі сварки зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс потерпілій серію ударів (щонайменше два) в область обличчя та голови, внаслідок чого спричинив їй тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму у вигляді забою головного мозку важкого ступеня з тривалим сопорозно-коматозним станом, пірамідної недостатності, моторної афазії, астенії, травматичного субарахноїдального крововиливу з крововиливом в шлуночки мозку та «симптом окулярів - позитивний», які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння. Його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 вважала вирок суду законним та обґрунтованим, просила залишити його без змін.

Потерпіла ОСОБА_8 належним чином повідомлена про дату та час апеляційного розгляду до суду не з`явилась. Її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд встановив таке.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за обставин, встановлених судом, є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, правильно кваліфікував дії обвинуваченої ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України. Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, колегія суддів не проводить їх аналіз відповідно до ст. 404 КПК України, та перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Що стосується призначеного обвинуваченому покарання, яке оспорює захисник, який просить пом`якшити призначене призначити покарання до мінімального розміру, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 121 КК України, і про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як передбачено ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, судом першої інстанції дотримані вимоги ст. ст. 50, 65 КК України.

Суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжкими. Також при призначенні покарання ОСОБА_6 враховані дані про його особу, а саме те, що він за місцем проживання характеризується негативно, як особа, що зловживає спиртними напоями, за місцем проживання якого збираються особи, що зловживають спиртними напоями, у якого із співмешканкою ОСОБА_8 постійно виникали конфлікти.

Також враховані обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, зокрема, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування завданого збитку потерпілій, надання допомоги потерпілій безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.

Обставинами, що обтяжують покарання, суд визнав вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та щодо особи, з якою він перебував у сімейних відносинах.

Також судом першої інстанції враховано досудову доповідь Подільського РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області, згідно якої виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе у разі призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України, та не знайшов підстав звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, так як тільки такий вид покарання за умови його реального відбування буде відповідати меті покарання.

Колегія суддів погоджується з цим висновком, та вважає, що при призначенні покарання судом першої інстанції дотримані вимоги ст. ст. 65-67 КК України, призначене покарання у виді позбавлення волі на визначений у вироку строк передбачено санкцією ч.1 ст. 121 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Немає підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 до мінімального розміру, визначеного санкцією ч. 1 ст. 121 КК України, та для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України про що просить апелянт, з таких підстав.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , посилаючись на те, що суд при призначенні покарання ОСОБА_6 прийняв до уваги показання (пояснення родичів потерпілої, характеристики та досудову доповідь), які склали у суду негативне враження про особу обвинуваченого, у зв`язку із чим йому було призначено занадто суворе покарання. Крім цього, захисник не погоджується з характеристикою ОСОБА_6 за місцем його проживання та досудовою доповіддю, які враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання.

Разом з тим, ці характеристики і досудова доповідь надані компетентними особами та сумніватися в їх достовірності у суду немає підстав.

Згідно цієї характеристики та досудової доповіді, обвинувачений ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується негативно, як особа, що зловживає спиртними напоями, за місцем проживання якого збираються особи, що зловживають спиртними напоями, а виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства.

Щодо доводів апелянта про те, що показання ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 не могли слугувати як характеристика ОСОБА_6 , так як не можуть бути об`єктивними у зв`язку з тим, що вони є близькими родичами потерпілої, то такі доводи не є слушними, з огляду на таке.

Так, факт нанесення потерпілій тілесних ушкоджень підтверджується не лише показаннями цих свідків, а й іншими матеріалами кримінального провадження, зокрема висновками експертів №38 від 25.07.2023, №10 від 14.03.2024 та №148 від 30.07.2024, якими встановлено характер та ступень тяжкості тілесних ушкоджень, спричинених обвинуваченим ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_8 . Тому колегія суддів не вбачає підстав сумніватися у достовірності та правдивості показань цих свідків, у тому числі, з огляду на те, що вони є родичами потерпілої.

Також не виникають сумніви в об`єктивності висновків органу пробації, які містяться у досудовій доповіді Подільського РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області щодо неможливості виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі на певний строк. Ці висновки є вмотивованими, та ґрунтуються на даних про особу винного, зокрема, його характеристиці, а також бесіді з обвинуваченим, даних щодо обставин справи (надано обвинувальний акт) окрім того, враховано обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Незважаючи на наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення покарання ОСОБА_6 та для його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, враховуючи обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, тяжкі наслідки від вчиненого злочину та негативні дані про особу обвинуваченого.

Колегія суддів вважає, що покарання, яке призначив обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції, відповідатиме в повній мірі принципу невідворотності покарання, яке має бути співмірним тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та полягати в даному випадку в суттєвих обмеженнях прав засудженого за вчинення тяжкого злочину.

Є також неможливим виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання, а тому колегія суддів не знаходить підстав для його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Тому, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 424, 532 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Балтського районного суду Одеської області від 17 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3