провадження №1-в/947/522/24
У Х В А Л А

17 грудня 2024 року м.Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну покарання,

В С Т А Н О В И В :

1. Зміст подання.

На адресу суду від імені засудженого ОСОБА_3 надійшло клопотання наступного змісту: «прохання до Київського районного суду м.Одеси надати мені можливість відбути решту покарання за справою №947/24672/23 у місцях позбавлення волі та звільнитися від військової повинності. Вів себе весь час чемно, нічого не порушував. Я служу з лютого 2022 року. Прошу, задовольнити мій позив та дозволити звільнитись зі служби за судовим вироком. Документи передам у військову частину, із заявою на звільнення, після чого буду готовий відправитись у місця перебування покарання. Прошу задовольнити моє прохання та дати можливість відбути покарання до 22.10.2025, - саме до цієї дати було призначене покарання, і я його досі відбуваю службовим утриманням. Прошу Вас урахувати термін відбування службового утримання при розгляді можливості зміни заходу покарання».

2. Позиції учасників судового розгляду.

В судове засідання особа, яка подала клопотання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча про місце та час розгляду клопотання була повідомлена належним чином.

Прокурор, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності. У задоволенні клопотання просив відмовити, оскільки заміна покарання у виді службового обмеження не передбачена законодавством.

3. Мотиви та висновки суду.

Відповідно до ч.5 ст.539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Ознайомившись з клопотанням, суд виходить з наступного.

Вироком Київського районного суду міста Одеси від 22.09.2023 року, ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та із застосуванням ст.69 КК України, було призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 (два) роки. Відповідно до ст.58 КК України, замість покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки ОСОБА_3 було призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком 2 (два) роки, із відрахуванням з суми його грошового забезпечення 10 (десяти) відсотків в доход держави.

Частиною 1 ст.537 КПК України, передбачено, що час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: 1) про відстрочку виконання вироку; 2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; 2-1) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби; 3) про заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким; 4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років; 5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років; 6) про звільнення від покарання за хворобою; 7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення; 7-1) про застосування до засуджених примусового годування; 8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком; 9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку; 10) про заміну покарання відповідно до ч.5 статті 53, ч.3 статті 57, ч.1 статті 58, ч.1 статті 62 КК України; 11) про застосування покарання за наявності кількох вироків; 12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді; 13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України; 13-1) про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань; 13-2) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери); 13-3) про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням; 13-4) про звільнення від відбування покарання у зв`язку з прийняттям рішення про передачу особи для обміну як військовополоненого; 14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

При цьому, ч.1 ст.58 КК України встановлює, що покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк.

Тож, суд робить висновок, що питання про зворотну заміну покарання у вигляді службового обмеження на покарання у вигляді позбавлення волі з одночасним звільненням з військової служби КПК України не передбачено, а тому клопотання засудженого є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Одночасно, суд звертає увагу засудженого, що санкція ч.5 ст.407 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. А судом, при призначенні покарання засудженому, було враховано декілька обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, з`явлення із зізнанням, вступ добровольцем до лав Збройних Сил України з самого початку військової агресії проти України, продовження проходження служби у Збройних Силах України після повернення до військової частини та бажання надалі захищати територіальну цілісність України, а також клопотання особового складу другої стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 перед судом про призначення ОСОБА_3 покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

У зв`язку з вищевикладеним, замість покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, ОСОБА_3 й було призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком 2 (два) роки, із відрахуванням з суми його грошового забезпечення 10 (десяти) відсотків в доход держави.

Суд наголошує, що призначене судом покарання є остаточним та заміні не підлягає, окрім випадків звільнення від покарання за хворобою, звільненню від призначеного судом покарання за діяння, караність якого законом усунена або якщо призначена засудженому міра покарання, перевищує санкцію нового закону, а також звільнення від покарання на підставі закону України про амністію або акта про помилування.

На підстав викладеного, ст.ст.537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. У задоволенні клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну покарання відмовити.

2. Ця ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ця ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд міста Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на цю ухвалу зупиняє набрання нею законної сили та її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Суддя ОСОБА_1