Справа № 755/6014/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" квітня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду в м. Києві кримінальне провадження за № 0000281 від 24.03.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, із середньою неповною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,-

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи протягом року, а саме - 17 жовтня 2024 року, засудженим Дніпровським районним судом м. Києва за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на шлях виправлення не став та належних висновків для себе не зробив, та вчинив нове кримінальне правопорушення.

Так, 24 березня 2025 року приблизно о 16 год. 00 хв. ОСОБА_3 перебуваючи неподалік від парку «Перемога» у м. Києві, побачив на землі біля дерева фрагмент блістеру, в якому знаходилось дві таблетки білого кольору. Після чого, ОСОБА_3 підняв знайдений ним фрагмент блістеру, в якому знаходилась дві таблетки білого кольору та роздивившись його вміст, зрозумів, що в ньому міститься наркотичний засіб - метадон, тим самим вчинивши безоплатне незаконне придбання для подальшого власного вживання наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону (фенадону).

У цей час у ОСОБА_3 виник умисел, спрямований на незаконне зберігання для подальшого власного вживання наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону (фенадону). Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_3 підняв із землі знайдений ним фрагмент пластикового блістеру, всередині якого знаходились 2 таблетки білого кольору, тим самим вчинивши безоплатне незаконне придбання для подальшого власного вживання наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону (фенадону). Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_3 помістив незаконно придбаний ним фрагмент пластикового блістеру, всередині якого знаходилися 2 таблетки білого кольору, до нижньої зовнішньої правої кишені куртки, в яку на той момент був одягнений, та став незаконно зберігати наркотичний засіб при собі, для власного вживання без мети подальшого збут.

Того ж дня, а саме 24.03.2025, приблизно о 17 годині 20 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, 3 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зупинений працівниками поліції, яким повідомив, що зберігає при собі фрагмент блістеру в середині якого знаходиться 2 таблетки білого кольору. У подальшому, 24.03.2025 в період часу з 17 години 51 хвилин до 17 години 58 хвилин, під час проведення обшуку затриманої особи, що проводився на ділянці місцевості за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, 3, в присутності двох понятих, у ОСОБА_3 виявлений та вилучений фрагмент пластикового блістеру, всередині якого знаходились 2 таблетки білого кольору, які він незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.

Згідно висновку експерта від 02.04.2025: Надані на дослідження 2 (дві) таблетки білого кольору з фрагменту блістеру містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено. Надані на дослідження 2 (дві) таблетки білого кольору з фрагменту блістеру містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон). Загальна маса метадону (фенадону) у таблетках становить 0,044 г.

Метадон (фенадон) згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів». Список № 1 наркотичні засоби, обіг яких обмежено» в «Таблиці ІІ», є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

Згідно наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання наркотичного засобу метадону (фенадону), у невеликих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: 0,02 г.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним, щиро розкаявся, фактичні обставини справи не оспорював, а також підтвердив вищеописані встановлені судом обставини справи.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальних актах та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності її позиції, роз`яснивши їй положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах викладених в обвинувальних актах доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 309 КК України.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, а також враховує його вік та стан здоров`я.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Верховним Судом у постанові від 20.09.2023 по справі № 944/5954/22 наведено тлумачення прояву щирого каяття обвинуваченого.

Так, у вищевказаній постанові витлумачено, що при встановленні обставини, яка пом`якшує покарання, а саме щирого каяття, необхідно враховувати, що щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль щодо вчиненого та бажання виправити ситуацію, яка склалася. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого правопорушення. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести відповідальність за вчинене, а також ця обставина повинна знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У правовій державі покарання передусім є виправним та превентивним засобом, в якій має використовуватись не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи.

На реалізацію принципу, встановленого частиною другою статті 61 Конституції України, згідно з яким юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, спрямовані положення статті 65 КК України. Зазначений принцип, зокрема, конкретизовано у положеннях Кримінального кодексу України щодо системи покарань, звільнення від кримінальної відповідальності, звільнення від покарання та його відбування, у тому числі призначення більш суворого покарання.

Керуючись загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК України), суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання.

Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки кримінального правопорушення, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину та передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Виходячи з мети покарання й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Тобто, кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, яке застосоване до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, тобто таким, що відповідає як тяжкості вчиненого кримінального правопорушення так і конкретним обставинам його вчинення, а також особливостям особистості злочинця.

Вищевказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.05.2023 винесеній за результатами розгляду справи № 135/563/22.

На підставі викладеного, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, наявності пом`якшуючої обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, суд вважає за доцільне призначити йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі.

Крім цього, призначаючи покарання суд приймає до уваги те, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 17.10.2024, ухваленим у справі № 755/18087/24, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, призначено покарання у виді 3 років пробаційного нагляду та покладено обов`язки відповідно до ст. 59-1 КК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відтак, остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначити з урахуванням ст. ст. 71, 72 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

У порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 71, 72, ч. 2 ст. 309 КК України, ст. ст. 100, 124, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України та з урахуванням ст. 72 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання призначеного за цим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 17.10.2024 ухваленого по справі № 755/18087/24 у виді 3 років пробаційного нагляду, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту його фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

Після набрання вироком суду законної сили, речові докази по справі: фрагмент блістеру в середині якого 2 пігулки білого кольору, зовні схожі на наркотичні для власного вживання, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,044 г., який передано на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 023981 від 07.04.2025) - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави суму в розмірі 3 183 (три тисячі сто вісімдесят три) грн. 60 коп. за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/111-25/18393-НЗПРАП від 02.04.2025.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 КПК України, роз`яснити ОСОБА_3 право на звернення з клопотанням про помилування та право на ознайомлення з журналом судового засідання, а також подачу на нього своїх зауважень.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя: