Провадження №1-кп/524/894/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2024 Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представника потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження №0001588 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Долина Івано-Франківської області, українки, громадянки України, освіта вища, працюючої: Депертамент освіти виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, головний бухгалтер, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.137 КК України,

та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Дмитровичі Мостиського району Львівської області, українки, громадянки України, освіта вища, працюючої: ФОП ОСОБА_11 , магазин «Ілона», продавець, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.137 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов обвинувальний акт від 22.11.2024 року та реєстр матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню за фактом вчинення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 137 КК України.

Прокурор просить призначити справу до судового розгляду, вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття справи, внесення подання про визначення підсудності немає. Крім того, у судовому засіданні прокурор заявила клопотання про обрання відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та покладення обов`язків, передбачених ст.. 194 КПК України, посилаючись на вагомість доказів обвинувачення, тяжкість покарання, що їм загрожує у разі визнання їх винуватими, наявних ризиків переховування обвинувачених від суду, незаконного впливу на свідків. Також просила доручити Крюківському районному відділу Філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України скласти досудову доповідь щодо обвинуваченої ОСОБА_4 та Автозаводському районному відділу Філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України скласти досудові доповіді щодо обвинувачених.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисники адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтримали позицію прокурора щодо можливості призначення справи до судового розгляду. Щодо заявленого прокурором клопотання про обрання запобіжного заходу заперечували. Вказали на відсутність ризиків кримінального провадження. Зазначили, що доводи сторони обвинувачення обґрунтовуються припущеннями та не підтверджені доказами. Просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Обвинувачена ОСОБА_5 заперечувала проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту. Заявила клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, оскільки при його затвердженні не були враховані всі фактичні обставини, встановлені під час досудового розслідування. Щодо клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу заперечувала та просила відмовити в його задоволенні.

Захисник адвокат ОСОБА_8 проти призначення кримінального провадження до судового розгляду не заперечував. У задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 просив відмовити. Посилався на те, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст.. 177 КПК України.

Представник потерпілої ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_9 та представник потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 адвокат ОСОБА_10 просили призначити кримінальне провадження до судового розгляду , клопотання про обрання обвинуваченим запобіжних заходів підтримали.

Заслухавши прокурора, обвинувачених, їх захисників, представників потерпілих, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.

Дане кримінальне провадження підсудне Автозаводському районному суду м. Кременчука.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 щодо невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та повернення його прокурору не підлягає задоволенню, оскільки в обвинувальному акті від 22.11.2024 року викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і частини статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення із зазначенням часу, місця, способу, форми вини, мотивів і мети вчинення кримінального правопорушення, наслідків, а також інших обставин, які підлягають обов`язковому доказуванню в кримінальному провадженні.

Вирішення питання щодо відповідності формулювання обвинувачення (виклад фактичних обставин), кваліфікації дій обвинуваченого не пов`язані з підготовкою до судового розгляду, відповідно до вимог статей 314-316 КПК України, а отже суд не може виходити за межі питань пов`язаних із підготовчим судовим засіданням.

Наведені в клопотанні підстави, з урахуванням положень ст.91 КПК України, на думку суду не є підставою для повернення обвинувального акту, а є предметом дослідження при розгляді провадження по суті під час судового розгляду.

Таким чином, суд не вбачає істотних порушень вимог ст. 291 КПК України, які б давали безумовні підстави для висновку про необхідність повернення цього акта прокурору і неможливості призначення судового розгляду кримінального провадження на його підставі, в зв"язку з чим, суд вважає, що під час підготовчого засідання не встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, а тому провадження підлягає призначенню до судового розгляду.

Відповідно до ст.27 КПК України кримінальне провадження не потребує закритого судового засідання і може розглядатися у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

Згідно ст. 314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду. Досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі. Досудова доповідь щодо неповнолітнього обвинуваченого віком від 14 до 18 років складається незалежно від тяжкості вчиненого злочину, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Оскільки нижня межа санкції кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 137 КК України не перевищує п`яти років позбавлення волі, суд доходить висновку, про необхідність доручити органу пробації скласти досудову доповідь на обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Щодо заявленого прокурором клопотання про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та покладення обов`язків передбачених ст.. 194 КПК України, суд встановив наступне.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

В силу ч. 1 та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України запобіжний захід є заходом забезпечення кримінального провадження, що застосовується з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом та полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України (п. 1 ч. 1 та ч. 3 ст. 176, ч. 1 ст. 179 КПК України).

Положення ч. 5 та ч. 6 ст. 194 КПК України визначають правові підстави та перелік обмежувальних заходів (обов`язків), які покладаються на підозрюваного, обвинуваченого одночасно із застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Ризиком у контексті кримінального провадження можливість особи вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому.

Отже ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формі або формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При визначенні імовірності переховування ОСОБА_4 від суду, суд враховує співставлення можливих негативних наслідків для обвинуваченої у вигляді її можливого ув`язнення у майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі доводять, що цей ризик є достатньо високим. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Оцінюючи можливість впливу на свідків суд враховує те, що згідно з передбаченою КПК України процедурою отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України), суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

Водночас, суд враховує, що наразі кримінальне провадження перебуває на стадії судового провадження, стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України відкриті матеріали кримінального провадження, у тому числі протоколи допиту свідків з наданими показаннями, тому існує ймовірність того, що обвинувачена може впливати на них з метою спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, для того щоб він зміг уникнути кримінальної відповідальності або ж мінімізувати її.

Таким чином, є підстави вважати про обґрунтовану наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливість ОСОБА_4 незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Заслухавши доводи учасників судового провадження, оцінюючи суспільну небезпечність та тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, має міцні соціальні зв`язки, її стан здоров`я, матеріальне становище, з метою запобіганням ризикам, що передбачені ст..177 КПК України, а саме запобіганням спробам обвинуваченої переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, суд вважає необхідним обрати відносно обвинуваченої запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та покласти на неї обов`язки передбачені ст.. 194 КПК України на строк не більше двох місяців.

Щодо обов`язків з передбачених статтею 194 КПК України, які будуть покладені на обвинувачену ОСОБА_4 суд зазначає, що з метою мінімізації ризиків, встановлених у судовому засіданні, наявні підстави покладення на обвинувачену обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до прокурора чи суду за першою вимогою;

- утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та іншні документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

При цьому суд не може погодитися зі стороною обвинувачення про необхідність покладення на обвинувачену обов`язку не відлучатися із місця проживання без дозволу прокурора або суду , оскільки такий обов`язок не передбачений ч.5 ст. 194 КПК України, а тому в цій частині клопотання прокурора не підлягає задоволенню.

Суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_4 не може перетнути державний кордон враховуючи те, що вона працює в органах місцевого самоврядування.

Так, указом Президента України введено у дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23 січня 2023 року «Про деякі питання щодо перетину державного кордону України в умовах воєнного стану». В результаті чого Кабінет Міністрів Україні постановою № 69 від 27 січня 2023 року вніс зміни до Правил перетинання державного кордону громадянами України. Враховуючи зміни, у разі введення в Україні воєнного стану члени Кабінету Міністрів України, перші заступники та заступники міністрів, керівники центральних органів виконавчої влади, їх перші заступники та заступники, Державний секретар Кабінету Міністрів України, його перший заступник та заступники, Керівник Апарату Верховної Ради України, його перший заступник та заступники, державні секретарі міністерств, Керівник Офісу Президента України та його заступники, керівники інших допоміжних органів і служб, утворених Президентом України, та їх заступники, Голова Служби безпеки, його перший заступник та заступники, Голова та члени Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, Голова та члени Рахункової палати, Голова та члени Центральної виборчої комісії, голови та члени інших державних колегіальних органів, Секретар Ради національної безпеки і оборони України, його перший заступник та заступники, народні депутати України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини та його представники, Голова Національного банку України, його перший заступник та заступники, Постійний Представник Президента України в Автономній Республіці Крим та його заступники, голови місцевих держадміністрацій, їх перші заступники та заступники, судді Конституційного Суду України, судді, прокурори, керівники інших державних органів та їх заступники, депутати місцевих рад, а також керівники структурних підрозділів державних органів та органів місцевого самоврядування і працівники, які заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, керівники державних унітарних підприємств та їх заступники, голова та члени виконавчих органів господарських товариств, у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток) належать державі, голова та члени виконавчих органів господарських товариств, у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток) належать господарським товариствам, частка держави в яких становить 100 відсотків, у тому числі дочірніх підприємств, мають право перетинати державний кордон на підставі відповідних рішень про службові відрядження. Разом із тим, стороною захисту не надано підтвердження того, ОСОБА_4 обіймає відповідну посаду та відноситься до категорій публічних службовців, яким заборонено виїзд за кордон.

Посилання сторони захисту на сумлінне та добросовісне виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків у межах кримінального провадження, не спростовує доводів сторони обвинувачення щодо необхідності застосування запобіжного заходу, який достатньою мірою буде гарантувати виконання обвинуваченою покладених на неїо обов`язків та забезпечить її належну процесуальну поведінку у цьому кримінальному провадженні.

Щодо заявленого прокурором клопотання про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та покладення обов`язків передбачених ст.. 194 КПК України, суд встанови наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

В силу ч. 1 та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України запобіжний захід є заходом забезпечення кримінального провадження, що застосовується з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом та полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України (п. 1 ч. 1 та ч. 3 ст. 176, ч. 1 ст. 179 КПК України).

Положення ч. 5 та ч. 6 ст. 194 КПК України визначають правові підстави та перелік обмежувальних заходів (обов`язків), які покладаються на підозрюваного, обвинуваченого одночасно із застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Ризиком у контексті кримінального провадження можливість особи вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому.

Отже ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формі або формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При визначенні імовірності переховування ОСОБА_5 від суду, суд враховує співставлення можливих негативних наслідків для обвинуваченої у вигляді її можливого ув`язнення у майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі доводять, що цей ризик є достатньо високим. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Оцінюючи можливість впливу на свідків суд враховує те, що згідно з передбаченою КПК України процедурою отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України), суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

Водночас, суд враховує, що наразі кримінальне провадження перебуває на стадії судового провадження, стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України відкриті матеріали кримінального провадження, у тому числі протоколи допиту свідків з наданими показаннями, тому існує ймовірність того, що обвинувачена може впливати на них з метою спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, для того щоб він зміг уникнути кримінальної відповідальності або ж мінімізувати її.

Таким чином, є підстави вважати про обґрунтовану наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливість ОСОБА_5 незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Заслухавши доводи учасників судового провадження, оцінюючи суспільну небезпечність та тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, має міцні соціальні зв`язки, її стан здоров`я, матеріальне становище, з метою запобіганням ризикам, що передбачені ст..177 КПК України, а саме запобіганням спробам обвинуваченої переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, суд вважає необхідним обрати відносно обвинуваченої запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та покласти на неї обов`язки передбачені ст.. 194 КПК України на строк не більше двох місяців.

Щодо обов`язків з передбачених статтею 194 КПК України, які будуть покладені на обвинувачену ОСОБА_5 суд зазначає, що з метою мінімізації ризиків, встановлених у судовому засіданні, наявні підстави покладення на обвинувачену обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до прокурора чи суду за першою вимогою;

- утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та іншні документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

При цьому суд не може погодитися зі стороною обвинувачення про необхідність покладення на обвинувачену обов`язку не відлучатися із місця проживання без дозволу прокурора або суду , оскільки такий обов`язок не передбачений ч.5 ст. 194 КПК України, а тому в цій частині клопотання прокурора не підлягає задоволенню.

Посилання сторони захисту на сумлінне та добросовісне виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків у межах кримінального провадження, не спростовує доводів сторони обвинувачення щодо необхідності застосування запобіжного заходу, який достатньою мірою буде гарантувати виконання обвинуваченою покладених на неїо обов`язків та забезпечить її належну процесуальну поведінку у цьому кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 27, 31, 32, 33, 177, 179, 194, 314-316 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Кримінальне провадження №0001588 по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.137 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Автозаводского районного суду м. Кременчука на 11 год. 00 хв. 03 грудня 2025 року.

Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово.

Викликати в судове засідання учасників судового провадження.

Клопотання прокурора про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання задовольнити частково.

Обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до прокурора чи суду за першою вимогою;

- утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та іншні документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

ОСОБА_4 повідомити про покладені на неї обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Встановити строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_4 до 24 лютого 2025 року включно.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 покласти на прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.

Клопотання прокурора про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання задовольнити частково.

Обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:

- прибувати до прокурора чи суду за першою вимогою;

- утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та іншні документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

ОСОБА_5 повідомити про покладені на неї обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Встановити строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_5 до 24 лютого 2025 року включно.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 покласти на прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.

Доручити Автозаводському районному відділу Філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України надати досудову доповідь з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання обвинуваченій ОСОБА_5 в строк до 03 грудня 2025 року.

Доручити Крюківському районному відділу Філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України надати досудову доповідь з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання обвинуваченій ОСОБА_4 в строк до 03 грудня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_20