Справа № 478/159/25 Провадження № 1-кп/478/50/2025
В и р о к

І м е н е м У к р а ї н и

07 березня 2025 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі головуючої судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду с-ще Казанка кримінальне провадження №0000561 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Севастополь АР Крим, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України вважається таким, що не має судимості,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В с т а н о в и в:

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину за наступних обставин.

07.12.2024 року близько 22 год. ОСОБА_4 знаходячись з дозволу власника ОСОБА_6 в приміщенні квартири, розташованої по АДРЕСА_2 , діючи в умовах воєнного стану, введеного в Україні відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, який в подальшому був неодноразово продовжений, реалізуючи умисел, спрямований на викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон марки «Motorola», модель E13, вартістю 4078 грн. 80 коп., в чохлі-книжці ArmorStandart G-Case, вартістю 304 грн. 20 коп., яким розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду в розмірі 4383 грн, яку відшкодовано.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

На підставі ст. 474 КПК України до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена 28 лютого 2025 року між прокурором Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 .

Потерпілим ОСОБА_7 надано письмову згоду прокурору на укладення з підозрюваним ОСОБА_4 угоди про визнання винуватості.

Виходячи із змісту даної угоди, ОСОБА_4 , повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Даним кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_7 завдано матеріальну шкоду в розмірі 4383 грн, яка обвинуваченим ОСОБА_4 відшкодована повністю.

Згідно угоди, сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять ) років. Згідно положень ст.75 КК України, вважають за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Відповідно до ч.3 ст.75 КК України тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Згідно до ч.2, ч.4, ч.5 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

У підготовчому судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину та підтвердив обставини вчинення злочинних дій, викладені в обвинувальному акті. Цілком розуміє свої права, визначені в п.п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, характер обвинувачення, вид узгодженого покарання та усвідомлює наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України.

На підставі пояснень обвинуваченого суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок, дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам КПК України та відсутність підстав для відмови в затвердженні укладеної угоди, викладених в ч.7 ст.474 КПК України.

При призначенні покарання, суд згідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Злочин вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 в силу ст.12 КК України є тяжким злочином.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає, що узгоджене сторонами покарання цілком відповідає ступеню тяжкості та обставинам вчиненого злочину.

Враховуючи особу ОСОБА_4 , який не вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання, правову позицію прокурора щодо призначення покарання із звільненням засудженого від його відбування з випробуванням, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства. Отже, в порядку передбаченому ст.75 КК України ОСОБА_4 доцільно звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням на нього відповідних обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та визнання обвинуваченого ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, з призначенням обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Відповідно до вимог ст.124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 належить стягнути на користь держави процесуальні витрати в розмірі 3183 грн 60 коп., пов`язані із залученням експерта.

Керуючись ст.ст.314, 370, 374, 474, 475 КПК України, суд

У х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 лютого 2025 року між прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_8 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000561 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді у позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі положень ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю два роки не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені п.1 і п.2 ч.1 ст.76 КК України, що на нього покладаються, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Речові докази: мобільний телефон марки «Motorola», модель E13, який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_9 , залишити останньому, як законному володільцю.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) грн 60 коп., пов`язані із залученням експерта.

Міра запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 не обиралася.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, прокурором виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1