н/п 1-кп/766/1022/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2025 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора (в режимі відеоконференції): ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника (в режимі відеоконференції): ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Херсона, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.11.2021 під №0000913 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , з професійно-технічною освітою, неодруженого, неповнолітніх утриманців не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимого:

- вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 06.10.2011 за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- вироком Комсомольського районного суду м. Херсона від 09.08.2012 за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ст. 79, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі (звільнився 11.07.2014 за відбуттям строку покарання);

- вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 29.11.2019 за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки (ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.11.2021 скасовано звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки);

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину),

передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и в:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність,

що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення

ОСОБА_4 06.11.2021 близько 11:30 години, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , де на той час знаходились ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , реалізуючи умисел на вчинення умисного вбивства ОСОБА_6 , який раптово виник на ґрунті ревнощів, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно наніс два удари ножем ОСОБА_6 в область лівого переднього боку грудної клітини, в результаті чого спричинив останній легкі тілесні ушкодження, а також тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя, які перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_6 .

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 115 КК України як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

ІІ. Позиція сторін кримінального провадження

Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду свою вину визнав частково, зазначивши про відсутність умислу на вбивство. Вказав, що потерпіла ОСОБА_9 була його співмешканкою і вони до моменту її смерті проживали разом приблизно один рік. Жили в квартирі АДРЕСА_4 .

У денний час 06.11.2021, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , належній ОСОБА_7 , вживали спиртне зі свідками у даному кримінальному провадженні, проте у стані алкогольного сп?яніння він не перебував. Всі перебували в кімнаті, при цьому він та потерпіла поруч один з одним сиділи на підлозі, а свідки на дивані. Він випив буквально пару чарок, вживала спиртне і ОСОБА_9 . Чи бігав на кухню за ножем не пам`ятає, оскільки все різали тут же на столі в кімнаті. Все відбувалось «як у тумані», бо коли отямився, то побачив потерпілу, яка лежала без свідомості. Пам`ятає, що перед тим про щось сперечався з ОСОБА_10 . Намагався надати потерпілій першу медичну допомогу та одразу викликав швидку, бо ОСОБА_11 була ще живою. Зазначив, що момент нанесення ударів потерпілій не пам`ятає. Смерті потерпілій не бажав, оскільки планував проживати з нею і далі.

ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Обставини, вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення підтверджено наступними дослідженими та перевіреними судом доказами, заявленими стороною обвинувачення.

Відповідно до висновку експерта №1608 від 01.12.2021 на підставі судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при експертизі трупа виявлені наступні ушкодження:

1 група: проникаюче колото-різане поранення черевної стінки з наскрізним ушкодженням лівої частки печінки; не проникаюче колото-різане поранення грудної клітини. Зазначені вище ушкодження виникли прижиттєво, в короткий проміжок часу, від дії колючо-ріжучого предмета по типу клинка ножа, який мав лезо та обух з нечітко вираженими ребрами, про що свідчить наявність та характер ран, дані медико-криміналістичної експертизи, найбільша ширина клинка до рівня занурення складає біля 25 мм.

Проникаюче колото-різане поранення черевної стінки з наскрізним ушкодженням, лівої частики печінки перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Непроникаюче колото-різане поранення грудної клітини в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебуває, має ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричиняють нетривалий розлад здоров`я.

2 група синці обличчя, живота, верхніх кінцівок, садно шиї виникли від травматичної дії тупих предметів, в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають, мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Смерть наступила в результаті проникаючого колото-зрізаного поранення з наскрізним ушкодженням лівої частки печінки, що ускладнилось гострою крововтратою, що підтверджується наявністю та характером ушкодження, недокрів`ям внутрішніх органів, виявленням плям Мінакова під ендокардом, набряком головного мозку і м`яких мозкових оболонок, гострими гемодинамічними порушеннями внутрішніх органів, даними судово-гістологічної експертизи внутрішніх органів.

Судово-токсикологічною експертизою крові трупа етиловий спирт знайдений у концентрації в крові 2,69 проміле, що викликає алкогольне сп`яніння середнього ступеню.

Експерт ОСОБА_12 , допитана суду, додатково зазначила, що місце, куди було спричинено потерпілій тілесне ушкодження, що мало своїм наслідком насіння смерті, характеризується відсутністю так званих «твердих тканей», а навпаки характеризується значною кількістю кров`яних капілярів, що і зумовило значну крововтрату. Крім того визначальною є та обставина, що глибина раньового каналу становить 11 см, що у свою чергу і може свідчити про застосування сили при нанесенні удару.

Допитані судом свідки надали такі показання:

Свідок ОСОБА_7 вказав, що 06.11.2021 приблизно об 11:00 годині в його квартирі АДРЕСА_5 зібрались ОСОБА_13 , ОСОБА_11 (потерпіла), він та ОСОБА_14 . Всі разом вживали спиртне. Стіл стояв в кімнаті біля канапи, на якій сидів він, а обвинувачений з потерпілою сиділи на підлозі навпроти нього. Між обвинуваченим та потерпілою зав`язалась словесна суперечка, яку він зі свого боку намагався припинити, але вони не реагували.

Сварка тривала хвилин до 10, під час якої ОСОБА_13 сходив на кухню, звідки одразу повернувся з ножем, яким і заподіяв тілесне ушкодження потерпілій в область грудної клітини зліва. Потерпіла впала на спину, було багато кров, яку обвинувачений з ОСОБА_15 намагались припинити, приклавши рушника до рани, викликали швидку допомогу. Лікарів зустрічав обвинувачений і постійно просив їх врятувати потерпілу.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що 06.11.2021 приблизно об 11:00 годині в квартирі АДРЕСА_5 , де проживав ОСОБА_7 , зібрались ОСОБА_13 , ОСОБА_11 (потерпіла), він та ОСОБА_16 . Всі разом вживали спиртне. Стіл стояв в кімнаті біля канапи, на якій сидів він, а обвинувачений з потерпілою сиділи на підлозі навпроти нього. Чи була між потерпілою та обвинуваченим суперечка пригадати вже не може.

Проте в якійсь момент обвинувачений вскочив з підлоги та побіг на кухню, повернувшись звідки наніс потерпілій два удари ножем в ліву частину грудної клітини. Дійсно він намагався зупинити кров потерпілій, яка від ударів впала на спину і викликав швидку.

Свідок ОСОБА_17 дав показання про те, що на момент подій 6.11.2021 проживав в сусідній квартирі АДРЕСА_5 . До нього прийшов сусід та розповів про те, що відбулось в його квартирі, вказавши, що ОСОБА_13 вбив потерпілу. Він заходив до квартири, коли там вже були представники поліції, але до нього ніхто не говорив вже.

IV. Оцінка доказів. Мотиви суду щодо висунутого обвинувачення

За наслідками судового розгляду, суд приходить до висновку, що досліджені докази є належними, допустимим і достатніми, зокрема такими, що повністю доводять обсяг інкримінованих обвинуваченому протиправних дій, ставити їх під сумнів жодних підстав немає. Дослідженого обсягу доказів на переконання суду цілком достатньо для оцінки дій обвинуваченого, які органом досудового розслідування в наведеній частині були кваліфіковані вірно, що також знайшло своє підтвердження і в суді.

Щодо позиції обвинуваченого про відсутність умислу на вбивство та позиції сторони захисту в частині необхідності кваліфікації дій останнього як необережне вбивство, суд звертає увагу на наступне.

Для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ущкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю. Якщо винний діяв з умислом на вбивство, тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має (п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 №2 « Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи»).

У випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настаня таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесною ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст. 119 чи ст. 128 КК. Вбивство чи заподіяння тілесних ушкоджень, внаслідок злочинної самовпевненості необхідно відмежовувати від учинення цих діянь із непрямим умислом (коли винна особа передбачала і свідомо припускала настання відповідних наслідків, не розраховуючи при цьому на якість, конкретні обставини, які могли б його відвернути), а вбивство чи заподіяння тілесних ушкоджень внаслідок злочинної недбалості від невинного заподіяння шкоди (коли особа не передбачала настання відповідних наслідків, не повинна була і (або) не могла його передбачати) (п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи»).

За ч. 3 ст. 25 КК необережність є злочинною недбалістю, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинна була і могла їх передбачити. Необережність є кримінальною протиправною самовпевненістю, якщо особа передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення (ч. 2 ст. 25 КК).

Водночас ніщо в даному кримінальному провадженні не свідчить про наявність у ОСОБА_4 (в момент вчинення діяння) обґрунтованого розрахунку на конкретні обставини, здатні як об`єктивно, так і на його думку, відвернути настання наслідків. Та обставина, що ним була викликана швидка допомога та вживались заходи до зупинення кровотечі не свідчить про відсутність умислу на заподіяння смерті в момент нанесення відповідного удару, а за викладених учасниками події обставин, свідчить лише про бажання усунути вже ті наслідки, які наступили.

З урахуванням установлених судом фактичних обставин відсутні жодні відомості, які б давали можливість оцінити психічне ставлення обвинуваченого до наслідків, спричинених його діями, за яких він не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків у виді смерті під час вчинення інкримінованих дій.

З огляду на викладене вище, нанесення обвинуваченим за встановлених судом обставин хоча і лише одного удару ножем, проте глибиною раневого каналу біля 11 см в ліву частину тулубу, саме по собі вказує на відсутність необережного ставлення до наслідків. Крім того суттєвою є і та обставина, що обвинувачений скористався не ножем, який вірогідно міг перебувати біля нього на столі, враховуючи обстановку, яка передувала заподіянню смерті потерплій, а вийшов до кухні і повернувся фактично із заздалегідь заготовленим знаряддям злочину.

За наведених вище причин судом не вбачається підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_4 на ч. 1 ст. 119 або ч. 2 ст. 121 КК України.

V. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

Під час судового розгляду ОСОБА_4 свою вину визнав частково, не заперечуючи факту заподіяння смерті потерпілій, але поставивши під сумнів наявність умислу саме на вбивство. У вчиненому розкаявся, а тому до обставин, що пом`якшують покарання суд відносить його щире каяття. Обставинами, що обтяжують покарання є рецидив злочинів, оскільки останній не відбув покарання за попереднім вироком суду.

VІ. Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, покарання за останнім за часом вироком не відбув, допустив порушення умови іспитового строку, визначеного судом, до затримання мав постійне та зареєстроване місце проживання, сім`ю.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №239 від 09.12.2021 ОСОБА_4 психічним захворюванням і сенсі ч. 2 ст. 19 КК України не страждав і не страждає, виявляє психопатичні риси характеру. У період часу, що цікавить слідство, у нього не було будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, тоді міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 не потребує. У ОСОБА_4 виявлені відповідний до норми рівень інтелекту, риси характеру збудливого типу. Зазначені у ОСОБА_4 риси характеру збудливого типу не носять вираженого характеру, не могли суттєво вплинути на його поведінку під час вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення. ОСОБА_4 з урахуванням його індивідуально-психологічних особливостей потенційно міг правильно сприймати досліджувані по провадженню події, можу давати відносно них правильні свідчення, міг усвідомлювати характер своїх дій та керувати ними.

Оскільки за вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 29.11.2019 ОСОБА_18 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, який за ухвалою суду від 25.11.2021 було скасовано, при вирішенні питання про призначення покарання має бути враховано вимоги ч. 1 ст. 71 КК України, відповідно до правил якої якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

VІІ. Вирішення питань, пов`язаних з цивільним позовом

При вирішенні заявлених потерпілою ОСОБА_19 позовних вимог про відшкодування завданої матеріальної шкоди на загальну суму 20 000 гривень, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. На захист інтересів неповнолітніх осіб та осіб, визнаних у встановленому законом порядку недієздатними чи обмежено дієздатними, цивільний позов може бути пред`явлений їхніми законними представниками.

Якщо в судове засідання не прибув цивільний позивач, його представник чи законний представник, суд залишає цивільний позов без розгляду, крім випадків, встановлених цією статтею. Цивільний позов може бути розглянутий за відсутності цивільного позивача, його представника чи законного представника, якщо від нього надійшло клопотання про розгляд позову за його відсутності або якщо обвинувачений чи цивільний відповідач повністю визнав пред`явлений позов (ч. 1 ст. 326 КПК України).

Враховуючи ту обставину, що позивач або її представник до суду із заявою про розгляд та вирішення заявлених позовних вимог до суду не звертались, заяв та клопотань у зв`язку з вирішенням позовної заяви не подавали, для участі в судовому розгляді жодного разу не прибули, суд вважає за необхідне позовну заяву потерпілої залишити без розгляду.

VІІІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

За відсутності заборон визначених зазначеною нормою, з огляду на те, що арешт майна було застосовано лише з метою збереження речових доказів, суд вважає за можливе скасувати раніше обрані заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, проте лише в частині тих речових доказів, які не підлягають знищенню.

Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується, а гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку (п. п. 3, 5 ч. 9 ст. 100 КПК України).

Оскільки в розпорядження суду відповідні відомості надані не були, проте судом з власної ініціативи було відновлено ухвали слідчих суддів щодо речових доказів, суд не позбавлений можливості вирішити питання щодо арешту майна лише у відповідній частині, так і щодо відповідних речових доказів у даному кримінальному проваджені.

Частиною 2 ст. 122 КПК України визначено, що залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким установам із Державного бюджету України. При цьому, згідно з положеннями ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки стороною обвинувачення було покладено в основу обвинувачення під час судового розгляду лише один висновок судово-медичного експерта, з обвинуваченого підлягають стягненню лише витрати на залучення відповідного експерта.

Керуючись ст. ст. 100, 122, 124, 128, 170-174, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді 9 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати не відбуте покарання за вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 29.11.2019 і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.

* Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання в порядку виконання вироку після набрання законної сили.

* На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в період з 06.11.2021 по 11.11.2022, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

* Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 7 907 гривень 48 копійок.

* Витрати на залучення експерта в загальному розмірі 33 257 гривень 67 копійок віднести на рахунок держави.

* Позов ОСОБА_19 про стягнення завданої матеріальної шкоди на загальну суму 20 000 гривень залишити без розгляду.

* Скасувати арешт майна, накладений на підставі ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 15.11.2021 (справа №766/21536/21), а саме: куртку чорного кольору з вставками оранжевого кольору; светр у смужку синього чорного та білого кольору, штани чорного кольору; кросівки чорного кольору «Nike».

Речові докази:

- куртку чорного кольору з вставками оранжевого кольору; светр у смужку синього чорного та білого кольору, штани чорного кольору; кросівки чорного кольору «Nike» - повернути законному власнику, а саме: ОСОБА_4 ;

- СПУ на 3-х «СТ»; футболку просочену кров`ю, еластичний бінт просочений кров`ю; кухонний ніж зі слідами РБК; 5 (п`ять) кухонних ножів знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений та захисник мають право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копія вироку негайно після судового засідання вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_20