Справа № 134/97/25
УХВАЛА

Іменем України

10 лютого 2025 року с-ще Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль в режимі відеоконференції подання начальника державної установи «Крижопільський виправний центр (№ 113)» відносно засудженого ОСОБА_4 про уточнення щодо звільнення від відбування покарання у зв`язку із усуненням караності вчиненого діяння згідно Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024,

встановив:

17 січня 2025 року до Крижопільського районного суду Вінницької області надійшло подання начальника ДУ «Крижопільський виправний центр (№ 113)» відносно засудженого ОСОБА_4 про уточнення щодо звільнення від відбування покарання у зв`язку із усуненням караності вчиненого діяння.

В обґрунтування подання вказано, що ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2024 року ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Димитровського міського суду Донецької області від 25 лютого 2021 року, у зв`язку із усуненням караності вчиненого ним діяння згідно Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року. Відповідно до вказаної ухвали ОСОБА_4 слід вважати засудженим за вироком Димитровського міського суду Донецької області від 19 січня 2021 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України, з урахуванням ч. 1 ст. 70, ч. 1, ч. 4 ст. 71 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією майна.

В зв`язку з цим представник виправного центру, посилаючись на ст. ст. 537, 539 КПК України, просить роз`яснити з якого терміну слід відраховувати час відбування покарання ОСОБА_4 після застосування до нього положень Закону № 3886-IX від 18.07.2024 та просить вказати який остаточний термін покарання засуджений ОСОБА_4 має відбувати у вигляді обмеження волі в ДУ «Крижопільський виправний центр (№ 113)».

Представник ДУ «Крижопільський виправний центр (№ 113)» в судове засідання, яке відбувалося в режимі відеоконференції із даною установою, не з`явився, про час та місце розгляду подання повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі.

Засуджений ОСОБА_4 при вирішенні подання поклався на розсуд суду, при цьому вважає, що йому невірно обчислюється строк покарання.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення подання.

Заслухавши пояснення засудженого, думку прокурора, ознайомившись із матеріалами подання та особової справи засудженого, суд дійшов наступних висновків.

Так, згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що вироком Димитровського міського суду Донецької області від 25 лютого 2021 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки. Остаточне покарання ОСОБА_4 визначено за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком, та покарання, призначеного за вироком Димитровського міського суду Донецької області від 19 січня 2021 року, та призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі на строк шість років чотири місяці з конфіскацією майна. Строк відбуття покарання ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з 25 лютого 2021 року. У строк остаточно призначеного покарання ОСОБА_4 зараховано покарання, частково відбуте за вироком Димитровського міського суду Донецької області від 19 січня 2021 року, а саме: період часу з 11 вересня 2020 року по 24 лютого 2021 року включно.

Судом також встановлено, що вироком Димитровського міського суду Донецької області від 19 січня 2021 року у справі № 226/1830/20 (який було враховано при визначенні ОСОБА_4 остаточного покарання у кримінальному провадженні про його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України) ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених частиною третьою статті 185, частиною другою статті 190 і частиною другою статті 289 КК України та призначити йому покарання: за частиною третьою статті 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки три місяці; за частиною другою статті 190 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік три місяці; за частиною другою статті 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років три місяці з конфіскацією майна. Відповідно до частини першої статті 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років дев`ять місяців з конфіскацією майна. За сукупністю вироків по даному кримінальному провадженню та вироку Димитровського міського суду Донецької області від 11 червня 2020 року, на підставі частин першої і четвертої статті 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на шість років з конфіскацією майна.

Окрім того, судом встановлено, що вироком Димитровського міського суду Донецької області від 11 червня 2020 року у справі № 226/770/19, залишеним без змін ухвалою Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року, (який було враховано при визначенні ОСОБА_4 остаточного покарання у кримінальному провадженні про його обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України) Бублика визнано винним за ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 19 січня 2024 року ОСОБА_4 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на строк 2 роки 11 місяців 23 дні.

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 12 березня 2024 року засудженому ОСОБА_4 зараховано у строк покарання, призначеного за вироком Димитровського міського суду Донецької області від 25 лютого 2021 року, час слідування під вартою до ДУ «Крижопільський виправний центр (№ 113)» з 26 січня 2024 року по 23 лютого 2024 року за правилами ст. 72 КК України, виходячи із співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Засуджений ОСОБА_4 з 23 лютого 2024 року відбуває покарання у виді обмеження волі в ДУ «Крижопільський виправний центр (№ 113)».

Порядок відбування покарання у виді обмеження волі визначений Главою 13 Кримінально-виконавчого кодексу України.

Частиною 1 ст. 58 КВК України передбачено, що строк покарання у виді обмеження волі обчислюється з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2024 року ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Димитровського міського суду Донецької області від 25 лютого 2021 року, у зв`язку із усуненням караності вчиненого ним діяння згідно Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року. Згідно вказаної ухвали ОСОБА_4 слід вважати засудженим за вироком Димитровського міського суду Донецької області від 19 січня 2021 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України, з урахуванням ч. 1 ст. 70, ч. 1, ч. 4 ст. 71 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією майна.

Вказана ухвала в апеляційному порядку не оскаржувалася та 29.10.2024 року набрала законної сили.

Слід зазначити, що суд саме звільняє засудженого від відбування покарання, а не приводить вирок суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення у випадку декриміналізації діянь, за які особа була засуджена, фактично є скасуванням або зміною вироку, що виходить за межі повноважень суду, який не ухвалював зазначений вирок, на стадії його виконання.

Отже, вироком Димитровського міського суду Донецької області від 25 лютого 2021 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки. Остаточне покарання ОСОБА_4 визначено за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком, та покарання, призначеного за вироком Димитровського міського суду Донецької області від 19 січня 2021 року, у вигляді позбавлення волі на строк шість років чотири місяці з конфіскацією майна.

Таким чином, після застосування до засудженого ОСОБА_4 положень Закону № 3886-IX від 18.07.2024 він мав би відбувати покарання у виді позбавлення волі строком 6 (шість) років.

Після заміни ОСОБА_4 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на строк 2 роки 11 місяців 23 дні, він продовжив відбувати покарання уже у виді обмеження волі в ДУ «Крижопільський виправний центр (№ 113)», куди прибув 23 лютого 2024 року, тобто 23 лютого 2024 року - початок строку покарання у виді обмеження волі.

При цьому на підставі ст. 72 КК України ОСОБА_4 зараховано у строк відбування покарання час слідування під вартою до ДУ «Крижопільський виправний центр (№ 113)» з 26 січня 2024 року по 23 лютого 2024 року, виходячи із співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Суд звертає увагу на те, що уповноважена особа виправного центру на підставі відповідних документів та особової справи засудженого не позбавлена можливості самостійно визначити дату початку строку відбування покарання та строк відбування покарання загалом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ухвала Крижопільського районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2024 року, якою до ОСОБА_4 застосовано положення Закону № 3886-IX від 18.07.2024 року, є зрозумілою та не потребує додаткових роз`яснень, у зв`язку з чим у задоволенні подання начальника ДУ «Крижопільський виправний центр (№ 113)» слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд -

постановив:

У задоволенні подання начальника державної установи «Крижопільський виправний центр (№ 113)» відносно засудженого ОСОБА_4 про уточнення щодо звільнення від відбування покарання у зв`язку із усуненням караності вчиненого діяння згідно Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя