24.12.24
Провадження № 1-в/635/1123/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4

представника лікарської комісії та установи виконання покарань ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_6 про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Білий Колодязь Вовчанського району Харківської області, громадянина України, який має середню освіту, неодружений, засуджений за вироком Військового трибуналу Мурманського гарнізону за ч. 3 ст. 89, ч. 1 ст. 218-1, ч. 1 ст. 218, ч. 3 ст. 96, ч. 2 ст. 145, ч. 3 ст. 144, ч. 2 ст. 212-1, п. «а» ст. 245 КК РФ до 7 років позбавлення волі, звільнений 19 грудня 1990 року за відбуттям строку покарання, вироком Харківського обласного суду від 05 квітня 1996 року за ч. 3 ст. 144, ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 188-1, ч. 1 ст. 222, ч. 3 ст. 140, ст. 69, ст. 190-1, ч. 2 ст. 17 п.п. «г», «в» ст. 93, п.п. «в», «г», «з» ст. 93, ст. 42 КК України 1960 року до смертної кари розстрілу з конфіскацією, ухвалою Харківського обласного суду від 15 червня 2000 року смертна кара замінена на довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 засуджений за вироком Харківського обласного суду від 05 квітня 1996 року за ч. 3 ст. 144, ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 188-1, ч. 1 ст. 222, ч. 3 ст. 140, ст. 69, ст. 190-1, ч. 2 ст. 17 п.п. «г», «в» ст. 93, п.п. «в», «г», «з» ст. 93, ст. 42 КК України 1960 року до смертної кари розстрілу з конфіскацією, ухвалою Харківського обласного суду від 15 червня 2000 року смертна кара замінена на довічне позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок строку покарання 02 лютого 1994 року.

Начальник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_6 звернувся до суду із поданням про звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування строку покарання у зв`язку з хворобою, яка визначена Переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення від подальшого відбування покарання,а саме: новоутворення IV стадії за міжнародною класифікацією TNM (з гістологічним та морфологічним підтвердженням) рак носоглотки с Т4N1Мх, IV стадії, стан без спеціального лікування; прогресія захворювання, ІІ (друга) клінічна група; больовий синдром; деструкція пухлини; ІХС; атеросклеротичний кардіосклероз; гіпертонічна хвороба ІІ ст., ризик 2, СН 0 ст.; гастроезорефлюксна хвороба; хронічний гастрит, ремісія; посттромбофлебітичний синдром гомілок, набряково-больова форма, ХВНІІ ст.; розповсюджений остеохондроз, деформуючий спондильоз, спондилоартроз шийного відділу хребта.

Представник лікарської комісії та установи виконання покарань ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала подання про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою засудженого ОСОБА_7 , просила його задовольнити, крім того вказала, що засуджений відмовляється від отримання медичної допомоги, а після обстеження йому був поставлений діагноз, що дає підстави для звернення до суду з вищевказаним поданням.

ОСОБА_7 подав суду заяву про розгляд без його участі подання про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою у відношенні нього.

Прокурор у судовому засідання заперечував проти задоволення подання державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)», оскільки при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання у зв`язку з хворобою необхідно враховувати не тільки факт наявності певного захворювання у засудженого, а всі дані про особу у сукупності, в тому числі, що характеризують ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу засудженого та його поведінку під час відбування покарання. Враховуючи, що ОСОБА_7 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, негативно характеризується, мав 42 стягнення та жодного заохочення, відсутні підстави для його звільнення від відбування покарання.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала подання про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою засудженого ОСОБА_7 , просила його задовольнити.

Суд, вислухавши думку прокурора, який вважає подання таким, що не підлягає задоволенню та інших учасників судового провадження, дослідивши подання та матеріали, додані до неї, особову справу, вважає необхідним відмовити у задоволенні подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_6 про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою засудженого ОСОБА_7 з наступних підстав.

Відповідно до вимог частини 2 статті 84 КК України, особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Частина друга статті 84 КК України передбачає можливість звільнення засудженого від покарання або від подальшого його відбування за сукупності таких умов: особа захворіла на іншу тяжку хворобу, крім психічної та така тяжка хвороба об`єктивно перешкоджає подальшому відбуванню покарання.

Захворювання передбачені Переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572.

Відповідно до статті 84 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбування покарання. При вирішенні судом питання про звільнення від подальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухиляється він від призначеного лікування, а також інші обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, за даними характеристики на засудженого, ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі перебуває з 02 лютого 1994 року. З 25 травня 2004 року відбуває покарання на секторі максимального рівня безпеки державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)», за час відбування покарання характеризується негативно, має 42 дисциплінарних стягнення, заохочень не має; на даний час засуджений перебуває на профілактичних обліках як особа схильна до втечі, суїциду; у засудженого присутні прояви неадекватної поведінки, наявні ознаки нервового збудження. Засуджений врівноважений з нестійкою психікою, не товариський, агресивна реакція на об`єктивну критику, конфліктне відношення до оточуючих, низька реактивність, агресивність висока; на заходи виховного впливу реагує посередньо, у взаємовідносинах з іншими засудженими конфліктний,за що неодноразово притягався до дисциплінарної відповідальності,у відношенні з персоналом установи не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин, та не завжди виконує поставлені законодавством вимоги; ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній; ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як високий.

Висновком лікарсько-консультативної комісії лікарів «Темнівської багатопрофільної лікарні (№ 100)» від 23 грудня 2024 року підтверджено, що засуджений ОСОБА_7 має заключний діагноз: (новоутворення IV стадії за міжнародною класифікацією TNM (з гістологічним та морфологічним підтвердженнями) рак носоглотки с Т4N1Мх, IV стадія, стан без спеціального лікування; прогресія захворювання, ІІ (друга) клінічна група; больовий синдром; деструкція пухлини; ІХС; атеросклеротичний кардіосклероз; гіпертонічна хвороба ІІ ст., ризик 2, СН 0 ст.; гастроезорефлюксна хвороба; хронічний гастрит, ремісія; посттромбофлебітичний синдром гомілок, набряково-больова форма, ХВН ІІ ст.; розповсюджений остеохондроз, деформуючий спондильоз, спондилоартроз шийного відділу хребта.

Згідно з пунктом IV.1 Переліку хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів щодо звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, наведеного у додатку 13 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції та Міністерством охорони здоров`я України № 1348/5/572 від 15 серпня 2014 року та наказом «Про затвердження Змін до деяких нормативно-правових актів № 1517/5/503 від 10 травня 2017 року), та наказу Міністерства юстиції України Міністерства охорони здоров`я України від 01 липня 2020 року № 2256/5/1491 «Порядок організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має захворювання, що може стати підставою для його звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_7 засуджений за умисне вбивство двох або більше осіб у зв`язку з виконанням потерпілим службового обов`язку; вчинене особливо небезпечним рецидивістом або особою, яка раніше вчинила умисне вбивство; також засуджений за бандитизм, крадіжку з проникненням, за грабіж, за вимагання, опір працівнику міліції, незаконне зберігання, придбання вогнестрільної за нормами КК України в редакції 1960 року, при цьому є організатором злочинного угруповання, за період відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, яким замінене покарання у виді смертної кари, характеризується негативно, перебуває на обліку як особа схильна до втечі, має середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, ризик ймовірної небезпеки для суспільства високий, мав 42 стягнення, останнє 05 січня 2023 року і жодного заохочення.

За викладених обставин, з урахуванням особи засудженого, тяжкості вчинених ним злочинів, поведінки засудженого під час відбування покарання, не зважаючи на характер захворювання, суд відмовляє в задоволенні подання, при цьому враховує, що відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес, а судове рішення повинно забезпечити не тільки права засудженого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих.

Керуючись ч. 2 ст. 84 КК України, ч. 1 п. 6 ст. 537 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_6 про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою засудженого ОСОБА_7 - відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя ОСОБА_1