ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/93/25 Справа № 189/2938/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , діючих в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Покровського районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2024 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000607 від 04 грудня 2024 року, щодо

ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Прага Чехія,

зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Покровського районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2024 задоволено клопотання слідчого СВ ВП №5 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , яке погоджено прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_11 , та застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 19.50 години 02 лютого 2025 року. Визначено заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 гривень.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, та ризиків можливого переховування останнього від органів досудового слідства та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Слідчим суддею також враховано, що підозрюваний ОСОБА_7 , займаючи високу посаду, менше з тим, характеризується скоріше негативно ніж посередньо, раніше судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню доньку. Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків та, в даному конкретному випадку, відповідає інтересам суспільства.

В апеляційній скарзі з доповненнями до неї захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову, якою обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у військовій частині НОМЕР_1 , або визначити заставу у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що у діях та поведінці підозрюваного відсутні підстави вважати, що існують ризики, які можуть вплинути на хід досудового розслідування або невиконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Наголошує на тому, що стороною обвинувачення не надано жодних доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Вказує на те, що при вирішенні питання при обранні такого сурового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , слідчим суддею не було враховано, що останній з 2014 року перебуває на військової службі, приймав участь в бойових діях в зоні АТО, обороняв Донецький аеропорт, має державні нагороди: «За військову службу», «За оборону рідної держави», «За сумлінну службу», «За зразкову службу», »Захиснику Батьківщини», «Честь, пошана, пам`ять». На момент затримання та повідомлення про підозру в скоєнні даного кримінального правопорушення підозрюваний є військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходить службу на. посаді командира військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «підполковник», раніше не судимий, має постійне місце мешкання, має міцні соціальні зв?язки, одружений, дружина на даний час також є військовослужбовцем, на утриманні має неповнолітню доньку, 2007 року народження, яка в військовому звані солдат навчається на кафедрі військової підготовки спеціалістів Державної спеціальної служби транспорту Українського державного університету науки і технологій, за місцем служби характеризується з позитивного боку.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що слідчий суддя належним чином не обґрунтував своє рішення в частині встановлення розміру застави та не з`ясував майновий стан підозрюваного. На переконання сторони захисту при визначенні розміру застави потрібно взяти до уваги те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, численні нагороди, є діючим військовослужбовцем та до моменту затримання виконував обов`язки із захисту Батьківщини, на його утриманні перебуває донька, яка наразі навчається у вищому навчальному закладі та потребує підтримки. Вказує на те, що покарання за злочин, у якому підозрюється ОСОБА_7 , не передбачає конфіскації майна та не є майновим.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного, який просив задовольнити вимоги апеляційних скарг захисників, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисників та просив ухвалу суду залишити без зміни, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що в провадженні СВ ВП №5 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000607 від 04 грудня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України.

05 грудня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, що виразилося у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесне ушкодження та тяжке тілесне ушкодження.

З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, протоколами допиту свідків, тестом на алкоголь №3211, а також іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

В межах даного кримінального провадження слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави щодо ОСОБА_7 .

Як слідує з наданих матеріалів, слідчим суддею належним чином і в повній мірі досліджені у сукупності наявні докази у провадженні, долучені до клопотання, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри й дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що ОСОБА_7 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286-1 КК України.

Слідчий суддя також, у відповідності до вимог ст.178 КПК України, належним чином врахував тяжкість та обставини вчиненого злочину, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та за яке передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до восьми років, дані про особу ОСОБА_7 , а саме раніше судимого, одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, який проходить службу на посаді командира військової частини НОМЕР_1 , маючого на утриманні неповнолітню дитину, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що залишаючись на свободі ОСОБА_7 матиме змогу переховуватись від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки останні є переважно військовослужбовцями та його підлеглими.

При встановленні наявності вказаного ризику апеляційний суд враховує встановлений КПК України порядок отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин ризик впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній не позбавлений права керування транспортними засобами, а тому може в черговий раз сісти за кермо в стані алкогольного сп`яніння та вчинити дорожньо-транспортну пригоду. Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_7 був раніше судимий, а саме 25 вересня 2023 року Дніпропетровським районним судом м.Дніпродзержинська за ч.1 ст.263 КК України до двох місяців арешту з відбуванням на гаупвахті, однак покарання не відбув, судимість не знята і не погашена.

Також, суд першої інстанції, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, крім даних про суворість покарання, передбаченого за злочин, в якому підозрюють ОСОБА_7 , та даних про особу підозрюваного, взяв до уваги і інші обставини кримінального провадження, а саме відмову підозрюваного від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці ДТП, негативну характеристику з місця роботи, що в сукупності є достатньо суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування від органу досудового розслідування або суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення, можливого впливу на потерпілих та свідків.

При цьому, зазначені ризики об`єктивно збільшуються з урахуванням введення в Україні військового стану через агресію Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Дані висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду провадження дійшов висновку, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Доводи захисника ОСОБА_8 про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують тримання під вартою ОСОБА_7 , та встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, стороною захисту не наведено.

Щодо посилання захисника ОСОБА_9 про те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, численні нагороди, є діючим військовослужбовцем та до моменту затримання виконував обов`язки із захисту Батьківщини, на його утриманні перебуває донька, яка наразі навчається у вищому навчальному закладі та потребує підтримки, слід зазначити, що вказані обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки та були взяті до уваги під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Твердження захисника ОСОБА_8 про те, що підозрюваний є раніше не судимою особою, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки не знаходять свого підтвердження у матеріалах судової справи.

Відомостей щодо протипоказань для перебування підозрюваного в умовах слідчого ізолятора захисником не було надано, як під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в суді першої інстанції, так і під час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції.

Разом з цим, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, та вважає доводи скарги сторони захисту щодо непомірності розміру застави обґрунтованими, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

З викладеної норми слідує, що метою застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави є те, що у разі невиконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, внесені грошові кошти будуть стягнені в дохід держави.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що принцип верховенства права є однією з основ демократичного суспільства, притаманною всім статтям Конвенції.

Невід`ємним елементом зазначеного принципу, який також є однією із загальних засад кримінального провадження, є пропорційність. Зокрема, це підтверджується абзацом 3 підпунктом 2.2. пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України у справі №3-рп/2012 від 25 січня 2012 року.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що така пропорційність обов`язково має застосовуватися судом при вирішенні питання щодо суми застави, яку у разі наявності відповідних підстав у порядку ч.8 ст. 182 КПК України слід звернути в дохід держави.

У своєму рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що в цілях ст.14 Конвенції різниця у поводженні є дискримінаційною, якщо вона не має об`єктивного та розсудливого виправдання, не переслідує законної мети і якщо запропоновані засоби не є пропорційними до переслідуваної мети (справа «Карлгайнц Шмідт проти Німеччини»).

У рішенні у справі «Істоміна проти України» від 13 січня 2022 року ЄСПЛ зазначив, що застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи на судове засідання, тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду.

У рішенні у справі «Гафа проти Мальти» від 22 травня 2018 року ЄСПЛ зазначив, що гарантія, передбачена статтею 5§3 Конвенції, покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого.

Тому суд вважає, що у разі виникнення підстав для застосування судом ч.8 ст.182 КПК України має бути дотриманий принцип пропорційності, який є невід`ємною складовою верховенства права.

З огляду на те, що застосування до підозрюваного ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави мало стимулюючий характер дотримання покладених на нього обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає, що з огляду на дані про особу підозрюваного, а саме майновий та сімейний стан, застосування суми застави, визначеної оскаржуваною ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2024 задоволено, буде явно не пропорційною, а отже несправедливою у розумінні ст.1 Першого Протоколу та п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Тому, враховуючи кількість покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків та їх співвідношення з існуючими наразі ризиками їх невиконання, а також особу підозрюваного ОСОБА_7 , раніше судимого, одруженого, військовослужбовця, маючого на утриманні неповнолітню доньку, постійне місце проживання, численні державні нагороди, апеляційний суд вважає, що розмір застави на цій стадії кримінального провадження слід зменшити, а саме до 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 211 960 гривень, що на переконання апеляційного суду, відповідатиме критеріям справедливості та співмірності (пропорційності), забезпечить справедливий баланс інтересів особи та суспільства, а тому не суперечитиме статті 1 Першого Протоколу та пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, такий розмір застави відповідає й практиці ЄСПЛ, зокрема у рішенні від 20 листопада 2010 року у справі «Мангурас проти Іспанії» суд зазначив, що перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

За наведених обставин апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги захисників слід задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, виходячи з положень ч. 5 ст. 182 КПК України, у розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , діючих в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Покровського районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ ВП №5 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , яке погоджено прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 19.50 години 02 лютого 2025 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 211 960 гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі, покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період дії цього запобіжного заходу, процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

- не спілкуватися зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому дислокується військова частина у якій він проходить військову службу, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання (перебування);

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4