Справа №760/5150/25 1-кп/760/2746/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі колегії суддів : головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Києві кримінальне провадження відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м.Києва, громадянина України, одруженого, має на

утриманні неповнолітню дитину, не працює, зареєстрований та

проживає в АДРЕСА_1 , не

судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.146 ч.3, п.3,12, 115 ч.2 КК України,відомості про злочин внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000417 від 09.05.2019 року ,-

за участю: прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

в с т а н о в и в :

Відповідно до обвинувального акту від 27.11.2019 року ОСОБА_7 обвинувачується в наступному.

Так, у серпні 2014 року, раніше знайомі ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , Особа_1 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), Особа_2 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), Особа_3 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) та Особа_4 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), на грунті сталих неприязних відносин, які склалися між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 , при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, попередньо домовилися про спільне протиправне викрадення останнього, при чому узгодили спільний план дій для досягнення злочинного результату, розподіливши між собою злочинні ролі.

Відповідно до розподілених ролей ОСОБА_9 , спільно з ОСОБА_10 , Особою_1 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), Особою_2 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), Особою_3 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) та Особою_4 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), мали викрасти ОСОБА_11 ,перевезти його до попередньо узгодженого місця, розташованого в лісовій зоні Київської області Таращанського району, де передати ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та іншим невстановленим особам (матеріали відносно яких виділено в окреме провадження) з метою подальшого продовження незаконного позбавлення волі ОСОБА_11 та нанесення йому тілесних ушкоджень з метою отримання необхідної інформації та покарання за висловлювання в адресу ОСОБА_9 та інших осіб.

Так,маючи єдиний умисел спрямований на викрадення людини та незаконне позбавлення її волі, відповідно до раніше розподілених та узгоджених ролей ОСОБА_9 09.08.2014 року приблизно о 01 год. 00 хв. перебуваючи неподалік від церкви розташованої біля будинку АДРЕСА_2 , діючи спільно з ОСОБА_10 та за попередньою змовою з Особою_1 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), Особою_2 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), Особою_3 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) та Особою_4 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), шляхом заподіяння фізичних страждань, викрали ОСОБА_11 , після чого посадили останнього до багажного відділення автомобіля ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_9 , та незаконно утримуючи ОСОБА_11 у вказаному автомобілі перевезли до сміттєзвалища, розташованого неподалік м.Сквира, Київської області,де стали незаконно утримувати, тим самим позбавивши волі,що супроводжувалось заподіянням фізичних страждань.

Після чого, ОСОБА_9 продовжуючи свої злочинні дії, реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи спільно з ОСОБА_10 та Особою_1 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), Особою_2 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), Особою 3 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) та Особою_4 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) посадили ОСОБА_11 до автомобіля «Шевроле Авео» д.н.з. НОМЕР_2 , яким користувався ОСОБА_10 , та незаконно утримуючи останнього у вказаному автомобілі, перевезли його до цвинтаря, розташованого неподалік с. Ями, Сквирського району, Київської області, де продовжили незаконно утримувати, тим самим позбавивши волі, що супроводжувалось заподіянням фізичних страждань.

В подальшому на цвинтар до зазначених вище осіб, згідно раніше узгодженого плану, на автомобілі «Шкода Октавія» д.н.з. НОМЕР_3 , приїхав ОСОБА_7 , з іншими невстановленими особами (матеріали відносно яких виділено в окреме провадження), які спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , Особою_3 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) та Особою_4 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), розуміючи протиправність своїх дій, відповідно до раніше узгодженого злочинного плану, з метою подальшого умисного протиправного позбавлення волі, достовірно знаючи про те, що останній був викрадений, відповідно до відведеної ролі, здійснюючи супровід автомобіля «Шевроле Авео» д.н.з. НОМЕР_2 , в якому і перебував ОСОБА_11 , перевезли до іншого раніше узгодженого місця, розташованого біля озера в лісовій зоні, неподалік від смт. Тараща, Київської області, де з метою подальшого позбавлення волі та насильницького утримання передали під контроль ОСОБА_12 та інших невстановлених осіб (матеріали відносно яких виділено в окреме провадження).

(Вироком Сквирського районного суду Київської області від 30.06.2015 у справі №376/62/15-к, яким набрав законної сили, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, стосовно ОСОБА_11 )

Так, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 в період часу з ранку 09.08.2014 року до пізнього вечора 09.08.2014 року, здійснювали фізичну охорону, раніше викраденого ОСОБА_11 , та спільно з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами (матеріали відносно яких виділено в окреме провадження), насильно утримували в автомобілі «Шевроле Авео» д.н.з. НОМЕР_3 , яким користувався ОСОБА_10 , при чому ОСОБА_12 протягом тривалого часу спричиняв ОСОБА_11 фізичних страждань шляхом нанесення тілесних ушкоджень, а саме колото-різані рани на обох руках та на лівій нозі, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень, які утворились від гострого колюче-ріжучого предмету, типу клинка ножа і мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, чим виснажив останнього та подолав його супротив.

В подальшому, відповідно до раніше спланованого злочинного плану, щодо незаконного утримання ОСОБА_11 , та згідно розподілених ролей, ОСОБА_12 з невстановленими досудовим розслідуванням особами (матеріали відносно яких виділено в окреме провадження), умисно, з метою подальшого незаконного позбавлення волі ОСОБА_11 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи про можливе настання тяжких наслідків у вигляді значної шкоди для здоров`я ОСОБА_11 , пізнього вечора 09.08.2014 року, користуючись фізичною виснаженістю останнього, помістили ОСОБА_11 до полімерного пакету, горловину якого щільно зав`язали, чим обмежили можливість вільного пересування та орієнтування в місці перебування, після чого, з метою подальшого транспортування в інше місце помістили ОСОБА_11 до багажного відділення автомобіля «Шевроле Авео», яким користувався ОСОБА_10 .

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_7 з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами (матеріали відносно яких виділено в окреме провадження), відповідно до розподілених ролей, усвідомлюючи та бажаючи подальше протиправне утримання та незаконне позбавлення волі ОСОБА_11 , з подальшим настанням тяжких наслідків щодо останнього, в період часу з пізнього вечора 09.08.2014 року до раннього ранку 10.08.2014, на невстановленому автомобілі, з метою запобігання викриття їх спільної злочинної діяльності, здійснили супровід автомобіля «Шевроле Авео» д.н.з. НОМЕР_3 , в багажнику якого насильно утримувався ОСОБА_11 , з лісової зони, неподалік від смт. Тараща, Київської області до парку на вул. Уманській 14 в м. Києва, де 10.08.2014 року труп ОСОБА_11 виявлено зі слідами насильницької смерті.

Таким чином, ОСОБА_7 , обвинувачується в незаконному позбавленні волі, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань, що спричинило тяжкі наслідки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст.146 КК України.

Крім того, у серпні 2014 року, раніше знайомі ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , Особа_1 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), Особа_2 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), Особа_3 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) та Особа_4 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) на грунті сталих неприязних відносин, які склалися із ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 , при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, попередньо домовилися про спільне протиправне викрадення останнього, при чому узгодили спільний план дій для досягнення злочинного результату, розподіливши між собою злочинні ролі.

Відповідно до розподілених ролей ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_10 , із залученням Особи_1 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), Особи_2 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), Особи_3 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) та Особи_4 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), мали викрасти ОСОБА_11 , перевезти його до попередньо узгодженого місця, розташованого в лісовій зоні Київської області Таращанського району, де передати ОСОБА_7 та іншим невстановленим особам (матеріали відносно яких виділено в окреме провадження) з метою подальшого незаконного позбавлення волі ОСОБА_11 та нанесення йому тілесних ушкоджень з метою отримання необхідної інформації та покарання за висловлювання в адресу ОСОБА_9 та інших осіб.

Так, маючи єдиний умисел спрямований на викрадення людини та незаконне позбавлення її волі, відповідно до раніше розподілених та узгоджених ролей ОСОБА_9 09.08.2014 року приблизно о 01 год. 00 хв. перебуваючи неподалік від церкви розташованої біля будинку АДРЕСА_2 , діючи спільно з ОСОБА_10 та за попередньою змовою з Особою_1 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), Особою_2 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), Особою_3 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) та Особою_4 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), шляхом заподіяння фізичних страждань, викрали ОСОБА_11 , після чого посадили останнього до багажного відділення автомобіля ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_9 , та незаконно утримуючи ОСОБА_11 у вказаному автомобілі перевезли до сміттєзвалища, розташованого неподалік м.Сквира, Київської області, де стали незаконно утримувати, тим самим позбавивши волі, що супроводжувалось заподіянням фізичних страждань.

Після чого, ОСОБА_9 продовжуючи свої злочинні дії, реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи спільно з ОСОБА_10 та Особою_1 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), Особою_2 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), Особою_3 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) та Особою_4 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) посадили ОСОБА_11 до автомобіля «Шевроле Авео» д.н.з. НОМЕР_2 , яким користувався ОСОБА_10 , та незаконно утримуючи останнього у вказаному автомобілі, перевезли його до цвинтаря, розташованого неподалік с.Ями, Сквирського району,Київської області, де продовжили незаконно утримувати, тим самим позбавивши волі, що супроводжувалось заподіянням фізичних страждань.

В подальшому на цвинтар до зазначених вище осіб, згідно раніше узгодженого плану на автомобілі «Шкода Октавія» д.н.з. НОМЕР_3 , приїхали ОСОБА_7 з іншими невстановленими особами (матеріали відносно яких виділено в окреме провадження), які спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та Особою_3 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) та Особою_4 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), розуміючи протиправність своїх дій, відповідно до раніше узгодженого злочинного плану, з метою подальшого умисного протиправного позбавлення волі,що супроводжувалось заподіянням фізичних страждань ОСОБА_11 , достовірно знаючи про те, що останній був викрадений, продовжили незаконно утримувати ОСОБА_11 , чим позбавляючи його волі, перевезли до раніше узгодженого місця, розташованого в лісовій зоні Київської області Таращанського району.

(Вироком Сквирського районного суду Київської області від 30.06.2015 у справі №376/62/15-к, яким набрав законної сили, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, стосовно ОСОБА_11 )

Так, ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньо змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами (матеріали відносно яких виділено в окреме провадження), незаконно позбавивши волі, утримував ОСОБА_11 та спричиняв йому тілесні ушкодження до 10.08.2018 року, чим в сукупності та спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 спричинив синці на обличчі, на обох руках, на обох ногах, на груді зліва та на правій лопатці; садна на обличчі, на животі та на обох ногах; забійні рани на нижній губі зліва; колото-різані рани на обох руках, на лівій нозі; субарахноїдальні крововиливи лобно-тім`яної долі правої півкулі, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень, а також колото-різані рани на обох руках та лівій нозі утворились від гострого колюче-ріжучого предмету, типу клинка ножа і мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, чим виснажив останнього та подолав його супротив.

В цей же час, ОСОБА_7 та інші невстановлені особи (матеріали відносно яких виділено в окреме провадження), зрозумівши можливі правові наслідки вчинених ними дій, у вигляді кримінальної відповідальності, а також переймаючись можливою подальшою помстою за спричинені тілесні ушкодження з боку ОСОБА_11 , вирішили вбити останнього, інсценувавши його самогубство, шляхом повішання.

Після цього з метою реалізації свого злочинного умислу та доведення злочину до кінця на автомобілі «Шевроле Авео» д.н.з. НОМЕР_2 , під супроводом автомобіля «Шкода Октавія» д.н.з. НОМЕР_3 , продовжуючи насильно утримувати ОСОБА_11 , який через отриманні тілесні ушкодження та виснаження не міг вчиняти активних дій супротиву, з метою подальшого приховання свого злочину та інсценування самогубства, перевезли останнього до паркової зони за адресою: м. Київ, вул. Уманська, 14.

Продовжуючи свої злочинні дії направлені на умисне позбавлення життя ОСОБА_13 , перебуваючи у вищевказаному парку 10.08.2018 року приблизно о 04 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , за попередньо змовою з ОСОБА_12 та невстановленими досудовим розслідуванням особами (матеріали відносно яких виділено в окреме провадження),перемістив ОСОБА_11 з автомобіля та діючи, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді протиправного заподіяння смерті ОСОБА_11 , підвісили останнього за шию на раніше підготовленій мотузці до дерева, чим затягнувши петлю мотузки на шиї ОСОБА_11 вчинили усі дії, для досягнення свого злочинного умислу.

Внаслідок зазначених протиправних дій, після спричинення

ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та іншими невстановленими особами (матеріали відносно яких виділено в окреме провадження) тілесних ушкоджень, згідно висновку судово-медичної експертизи № 2374 від 29.12.2014, ОСОБА_11 помер на місці внаслідок механічної асфіксії, яка за критерієм небезпеки для життя має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, не характерних для само спричинення, які потягли за собою смерть потерпілого та мають прямий причинний зв`язок з нею.

Таким чином, ОСОБА_7 , обвинувачується в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій викраденій людині, скоєному за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 3 п. 12 ч. 2 ст.115 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 повністю та добровільно визнав себе винним у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.146 ч.3,п.п.3,12 ч.2 ст.115 КК України при вищевикладених обставинах, та у вчиненому розкаявся .

Обвинувачений ОСОБА_7 та прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами,які ведуть боротьбу з організованою злочинністю,Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні № 0000417 від 09.05.20194 року 07.11.2024 року уклали угоду про визнання винуватості на наступних умовах.

Обвинувачений ОСОБА_7 повністю та беззастережно визнає себе винуватим,критично оцінює свою злочинну поведінку,в тому числі шляхом повного визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність, активно сприяє розкриттю вчинених злочинів; добровільно своїми активними діями надає та в подальшому зобов`язується надавати визнавальні та викривальні показання органу досудового розслідування та суду в з`ясуванні обставин причетності інших осіб до вчинення вищевказаних злочинів,що має істотне значення для повного їх викриття.

Також,відповідно до вказаної угоди ОСОБА_7 зобов`язується надати визнавальні та викривальні показання суду в з`ясуванні обставин винуватості у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень,згідно обвинувального акту від 27.11.2019,причетності іншого обвинуваченого ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,Особи1, Особи 2,

Особи 3 та Особи 4, а також інших осіб до вчинення вищевказаних злочинів,що має істотне

значення для повного їх викриття.

Сторони дійшли угоди про призначення ОСОБА_7 покарання за ст.146 ч.3, п.п.2,12 ч.2 ст. 115 КК України :

-за ст.146 ч.3 КК України - у виді 7 років позбавлення волі;

-за п.п.3,12 ч.2, ст.115 КК України - у виді 13 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України остаточне покарання призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 13 років позбавлення волі.

Крім того, як обвинувачений, так і прокурор згодні з тим, що в разі затвердження судом угоди, їх права на оскарження обмежені у відповідності до ст.ст.394 и 424 КПК України .

Також обвинувачений ОСОБА_7 повідомлений, що в разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор має право на протязі встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду, який затвердив угоду про примирення з клопотанням про скасування вироку.

Сторонам відомо та зрозуміло, що у відповідності до вимог ст.473 КПК України наслідком укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора та обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями ч.4 ст.394 та ч.3 ст.424 КПК України,а для підозрюваного, обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України.

Сторонам відомо і зрозуміло,що обмеженнями у відповідності до

ч.4 ст.394 КПК України є право оскарження вироку суду першої інстанції на підставі даної угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості:

-обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

-прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Сторонам відомо і зрозуміло,що обмеженнями у відповідності до

ч.3 ст.424 КПК України є право оскарження в касаційному порядку вироку суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судового рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги:

-засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою статті 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення засудженому наслідків укладення угоди;

-прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Суд, вислухав учасників процесу та вивчивши угоду про визнання винуватості від 07 листопада 2024 року відносно ОСОБА_7 приходить до висновку,що вона підлягає затвердженню.

Суд вважає, що угода відповідає вимогам ст.471 КПК України,вона була підписана сторонами добровільно і відсутні підстави вважати,що при цьому застосовувалось насильство, погрози,обіцянки.

Права обвинуваченого ОСОБА_7 не порушені,угода підписана в присутності його захисника, він повністю визнав себе винним.

Обставинами,що пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнається розкаяння у вчиненому,перше притягнення до кримінальної відповідальності.

Обставин, які б обтяжували його покарання судом не встановлено.

Умови угоди не протирічать вимогам КПК України, не порушують прав, свобод та інтересів сторін, інших осіб та держави.

Крім того,суд вважає, що виконання ОСОБА_7 обов`язків по угоді можливе.

Також суд вважає необхідним строк покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відраховувати ,з врахуванням вимог ст.72 ч.5 КК України.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду (в порядку вирішення виключної правової проблеми),висловленого у постанові від 29.08.2018 року у справі № 663/537/17 :

- що якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-V111 ( зворотна дія Закону № 838- V111 як такого,який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч.1 ст.5 КК України).

- якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 (включно) і щодо неї продовжували застосуватись заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року,тобто після набрання чинності Законом № 2046- V111,то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838- V111.

В такому разі Закон № 838- V111 має переживаючу ( ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону №2046- V111 є неправильним,оскільки зворотна дія Закону № 2046- V111 як такого, що «Іншим чином погіршує становище особи»,відповідно до ч.2 ст.5 КК України не допускається.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 374, 375 , 471,474, 475 КПК

України,-

З а с у д и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 07 листопада 2024 року між прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами,які ведуть боротьбу з організованою злочинністю,Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні № 0000417 від 09.05.2019 року.

Визнати ОСОБА_7 винуватим за ст.ст.146 ч.3, п.п. 3,12 ч.2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання :

- за ч.3 ст.146 КК України - у виді 7 років позбавлення волі;

- за п.п.3,12 ст.115 ч.2 КК України - у виді 13 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України остаточне покарання призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді - 13 років позбавлення волі.

Строк покарання рахувати з 15.12.2018 року в порядку ч.5 ст.72 КК України, із розрахунку,що 1 день тримання під вартою відповідає 2 дням позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком чинності залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 7793,5 гривень.

Вирок може бути оскаржений до Київського Апеляційного суду через районний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення на підставах ,передбачених ст.394 ч. 3 КПК України.

Копія вироку негайно вручається учасникам кримінального провадження.

Головуючий суддя :

Судді :