Справа №359/4168/25
Провадження №1-кп/359/536/2025
У Х В А Л А

за наслідками проведення підготовчого засідання

14 квітня 2025 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

за наслідками проведення підготовчого провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією в кримінальному провадженні №0000553, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.03.2024 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль Київської області, громадянина України, українця, неодруженого, з вищою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , на посаді кравця господарчого відділення господарчого взводу матеріального забезпечення, старшого сержанта, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого,

по обвинуваченню у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

розглянувши заявлені клопотання,

в с т а н о в и в :

В провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 щодо вчинення ним зазначеного кримінального правопорушення.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав за можливе призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акта немає, і провадження підсудне цьому суду. Окрім цього, подав клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК не перестали існувати.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти призначення справи до судового розгляду, однак зазначив, що було порушено вимог КПК під час визначення органу досудового розслідування. З цих підстав обвинувачений подав усну скаргу на постанову заступника керівника Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 від 27.12.2024 року про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування, оскільки Офіс Генерального прокурора не має права уповноважувати прокурорів спеціалізованих прокуратур у сфері оборони на визначення підслідності або доручення здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.407,408 КК України іншому органу досудового розслідування.

Проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу заперечував.

Захисник адвокат ОСОБА_5 підтримав думку обвинуваченого. Також зазначені, що ризики, які прокурор наводить в клопотання про продовження запобіжного заходу надумані та нічим не доводяться, тому просив відмовити в його задоволенні.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дійшов до наступних висновків.

Суд вважає, що дане кримінальне провадження відповідно до ст. ст. 32, 33 КПК України підсудне Бориспільському міськрайонному суду Київської області.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п. 4-8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України або зупинення провадження, не має.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Розгляд вказаного кримінального провадження необхідно здійснювати одноособово у відкритому судовому засіданні, оскільки обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Коло осіб, що беруть участь у судовому засіданні, на даній стадії є наступним: прокурор, обвинувачений та його захисник.

Щодо скарги обвинуваченого ОСОБА_4 суд зазначає наступне.

Статтею 36 КПК України передбачено, що Генеральний прокурор та уповноважені ним прокурори мають повноваження щодо організації досудового розслідування, у тому числі щодо визначення підслідності у виключних випадках, якщо це необхідно для ефективності досудового розслідування або у зв`язку з іншими обставинами.

Відповідно до вимог ст.615 КПК України в умовах воєнного стану Генеральний прокурор (особа, яка виконує його обов`язки) або уповноважені ним прокурори з метою забезпечення ефективності досудового розслідування своєю вмотивованою постановою мають право визначити підслідність або доручити здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень, передбачених статтями 407 і 408 Кримінального кодексу України, іншому органу досудового розслідування.

Прокурори спеціалізованих прокуратур у сфері оборони на підставі внутрішнього розподілу повноважень, наказів та доручень Генерального прокурора можуть виконувати окремі функції, в тому числі пов`язані з організацією досудового розслідування. Закон прямо не забороняє таку делегацію.

У постанові про доручення досудового розслідування відсутні ознаки перевищення повноважень, а її зміст відповідає вимогам КПК України, зокрема щодо обґрунтованості, належності та допустимості процесуального рішення.

З огляду на вказане суд вважає, що підстави для скасування процесуального рішення відсутні.

Щодо клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу, суд дійшов наступного висновку.

Так, 04.04.2025 року ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14.04.2025 року.

В підготовчому судовому засіданні, суд, в порядку ст.314 КПК України, має право, серед іншого, вирішити питання про призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст. 177 КПК України).

Частиною другою статті 177 КПК передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як вбачається з п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 p. N 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч.1 ст.194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; а також враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі, наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Додатково, суд враховує, що запобіжний захід не є мірою покарання, а сама лише тяжкість кримінального правопорушення і покарання за нього, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою, оскільки нормами КПК та відповідно практикою застосування Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це не визнається.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину. Враховуючи дану обставину, під тяжкістю покарання яке загрожує обвинувачуваному, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4,5 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, він може переховуватись від судового слідства, незаконно впливати свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше вчиняв аналогічний злочин.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною, яка підтримує державне обвинувачення, суд приходить до переконання, що ступінь ризиків, які були встановлені судом, не змінилися. Під впливом тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_4 , він дійсно може переховуватися від суду, впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

В той же час, суд приймає до уваги те, що останній має постійне місце проживання, обвинувачений у судовому засіданні зазначив про те, що під час розгляду попередньої кримінальної справи не порушував умов явки до суду та в подальшому не уникав відбування покарання. Окрім того, обвинувачений зазначив, що не має на меті переховуватися від суду та розуміє наслідки неявки на судові засідання виходячи з позиції сторони обвинувачення та зобов`язується не порушувати встановлені судом обов`язки.

Таким чином, враховуючи наявність обвинувачення ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, обсяг пред`явленого обвинувачення, всі ризики, передбачені КПК України, суд вважає, що прокурором не доведено, що тримання під вартою є виключно тим запобіжним заходом, який зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 Кримінального процесуального кодексу України строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора.

В цьому випадку, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 слід відмовити, та вважає достатнім на даній стадії кримінального провадження, з урахування того, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання в м.Бориспіль, соціальні зв`язки, обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 22.00 год. до 07.00 год. наступного дня терміном на два місяці, з покладенням обов`язків, визначених ст. 194 КПК України.

Щодо клопотання ОСОБА_4 про витребування з Верховної Ради України інформації щодо голосування за створення державних органів влади суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

У своєму клопотанні обвинувачений просить витребувати інформацію з Верховної Ради України щодо голосування за створення низки державних органів. При цьому, не обґрунтовано, яким чином така інформація має істотне значення для вирішення питань, що будуть досліджуватися судом у цьому провадженні.

При цьому, зазначена інформація знаходиться у вільному доступі в Інтернет мережі.

Суд вважає, що вказана інформація не є необхідною для всебічного та об`єктивного розгляду справи відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.

Таким чином, витребування такої інформації суд вважає недоцільним, з огляду на що клопотання обвинуваченого задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 31, 35, 110, 128, 177-194, 216, 218, 290, 291, 303, 314, 315, 350, 376, 615 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Закінчити підготовче провадження.

У задоволенні скарги ОСОБА_4 (заявленої в усному порядку) на постанову від 27.12.2024 року заступника керівника Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування, - відмовити.

Призначити кримінальне провадження №0000553, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.03.2024 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по обвинуваченню у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, - до судового розгляду.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні за участю прокурора, обвинуваченого, його захисника.

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - відмовити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту терміном на два місяці, з визначенням наступних обов`язків: не залишати місця проживання ( АДРЕСА_1 ) в період часу з 22.00 год. до 07.00 год. наступного дня; з`являтись до суду в судові засідання на виклики; повідомляти суд про необхідність зміни свого місця проживання та засобів зв`язку; не спілкуватись зі свідками в кримінальному провадженні №0000553, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.03.2024 року; здати на зберігання до органів влади закордонний паспорт, інший документ що надає право на виїзд за межі території України.

Термін дії обов`язків зважаючи на обраний запобіжний захід становить до 24.00 год. 13.06.2025 року.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти в залі суду негайно.

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про витребування з Верховної Ради України інформації щодо голосування за створення державних органів влади за переліком, - відмовити.

Ухвала суду про відмову у задоволенні клопотання про продовження обвинуваченому дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з моменту проголошення ухвали суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині ухвала суду оскарженню не підлягає.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 16.04.2025 року.

Суддя : ОСОБА_1