Справа № № 585/4200/24
Номер провадження 1-кп/585/626/24
У Х В А Л А

11 грудня 2024 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни обвинувальний акт в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав можливим призначити провадження до судового розгляду з участю сторін.

Захисник заперечувала проти призначення провадження до судового розгляду і заявила клопотання про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків, про що надала письмове клопотання, в якому зазначила, що до Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні 0000723 від 19.08.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. За змістом ч. З ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, зокрема, визначене в п. 3 - повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 291 обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. В процесі ознайомлення з обвинувальним актом сторона захисту виявила, що даний акт не відповідає вимогам процесуального Закону, формулювання обвинувачення є нечітким, не конкретним та в більшості абстрактним, що перешкоджає стороні захисту чітко визначити стратегію захисту та підготуватись до захисту в суді. Відповідно до обвинувального акту, за провину ОСОБА_5 ставиться вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, а саме умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для себе та іншої фізичної або юридичної особи використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, кваліфікуючою ознакою якого є завдання тяжких наслідків охоронюваним законом громадським інтересам. Відповідно до обвинувального акту, в розділі «формулювання обвинувачення», орган досудового розслідування зазначив, що Директор ДП «Роменський агролісгосп» ОСОБА_5 , у період з квітня 2022 по січень 2023 року, діючи умисно, використовуючи своє службове положення директора ДП «Роменський агролісгосп» та пов`язані із цим повноваження, з метою отримання неправомірної вигоди для себе та для інших фізичних та юридичних осіб, у порушення вимог наказу ОКАП «Сумиоблагроліс» від 02.09.2021 № 80 «Про реалізацію необробленої деревини дочірніми агролісогосподарськими підприємствами ОКАП «Сумиоблагроліс», а також постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2021 № 1433 «Про затвердження переліку видів продукції, торгівля якими здійснюється на організованих товарних ринках», зі змінами, внесеними Постановою КМУ від 26.07.2022 № 834, згідно якої Перелік доповнено видом продукції - «Деревина (лісоматеріали)», тобто без проведення відповідних електронних торгів (аукціонів), уклав ряд завідомо збиткових прямих договорів з продажу деревини, в приміщенні ДП «Роменський агролісгосп», за адресою Сумська область, м. Ромни, вул. Вахрамеєва (Фрунзе), 2 здійснив продаж деревини фізичним, та юридичним особам за цінами, зазначеними у вищевказаних прейскурантах цін на лісопродукцію, які були значно нижчими від існуючих на час їх укладання ринкових цін, унаслідок чого громадським інтересам заподіяно матеріальну шкоду. При цьому, неправомірна вигода для інших фізичних і юридичних осіб полягала у зростанні власного капіталу зазначених осіб за рахунок зменшення витрат на придбання деревини. Відповідно до вимог статей 91, 291 КПК України в обвинувальному акті викладаються фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, формулювання обвинувачення із зазначенням обставин, які, відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також правова кваліфікація дій обвинуваченого. Згідно вимог ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження. Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. З КПК України, обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК. Як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. № 8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому. Відсутність формулювання обвинувачення суттєво впливає на право обвинувачених мати повну, вичерпну інформацію про характер, обсяг і причини обвинувачення для відповідної можливості реалізації свого права на захист та підготуватися до нього. Права обвинуваченого на захист гарантується та закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення мас бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення. Як вказано в обвинувальному акті, вищевказані злочинні дії ОСОБА_5 , які полягали в укладанні завідомо збиткових договорів з продажу деревини фізичним та юридичним особам за цінами, значно нижчими від ринкових. Таким чином, директор ДП «Роменський агролісгосп» ОСОБА_5 , являючись службовою особою, діючи умисно, використовуючи свої службові повноваження всупереч інтересам служби з метою одержання для себе неправомірної вигоди, яка полягала у задоволенні особистих інтересів, обумовлених спонуканнями кар`єризму, а також з метою одержання неправомірної вигоди іншими фізичними та юридичними особами, що полягала у підвищенні їх прибутків за рахунок зменшення прибутку дочірнього підприємства, у порушення вимог наказу ОКДІІ «Сумиоблагроліс» від 02.09.2021 № 80 «Про реалізацію пообробленої деревини дочірніми агролісогосподарськими підприємствами ОКАП «Сумиоблагроліс», а також постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2021 року №1433 «Про затвердження переліку видів продукції, торгівля якими здійснюється виключно на організованих товарних ринках» із змінами, внесеними Постановою Кабінету міністрів України від 26.07.2022 №834, згідно якої Перелік доповнено видом продукції - «Деревина (лісоматеріали)», тобто без проведення відповідних електронних торгів (аукціонів) в приміщенні ДП «Роменський агролісгосп», за адресою: Сумська область, м. Ромни, вул. Вахрамесва (Фрунзе), 2 здійснив продаж необробленої деревини за договорами купівлі-продажу: №11 від 06.04.2022 у кількості 128,693 м' на суму 1 919 119,36 грн із ТОВ «ЦУНАМІ», №15 від 19.04.2022 у кількості 37,011 м' на суму 91 531,43 грн із ФОП ОСОБА_6 , №20 від 19.05.2022 у кількості 60,665 м' на суму 452 810,88 грн із ТОВ «Барлінек Інвест», №31/1 від 29.06.2022, №35 від 07.07.2022, № 4 від 16.01.2023 у кількості 114,21 м' на суму 826 046,01 грн із ТОВ «ВЕЛВУД», №34 від 05.07.2022 у кількості 19,32 м на суму 262 534,69 грн із ТОВ «Деревообробний комбінат «Сіхе Україна», №42 від 04.08.2022 у кількості 77,799 м' на суму 380 210,60 грн із ТОВ «Карбон Континент», №44 від 15.08.2022 у кількості 12,061 м на суму 200 422,02 грн із ТОВ «Успіх» за цінами, значно нижчими від існуючих на дату продажу деревини ринкових цін, унаслідок чого інтересам громади у особі Сумської обласної ради завдано матеріальну шкоду на загальну суму 1 091 721,45 грн., яка в 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, що відповідно до примітки 4 до ст. 364 КК України є тяжкими наслідками.

При цьому, у розділі «Формулювання обвинувачення зазначено, що здійснюючи реалізацію по договору №11 від 06.04.2022 у кількості 128,693 м' на суму 1919119,36 грн., із ТОВ «ЦУНАМІ», різниця між ринковою вартістю деревини встановленою висновком експерта та реальною вартістю її реалізації відповідно до договору поставки становить 375 357,01 грн., По договору №15 від 19.04.2022 у кількості 37,011 м' на суму 91 531,43 грн із ФОП ОСОБА_6 різниця між ринковою вартістю деревини встановленою висновком експерта та реальною вартістю її реалізації відповідно до договору поставки становить 7895,82 грн., По договору №20 від 19.05.2022 у кількості 60,665 м' на суму 452 810,88 грн. із ТОВ «Барлінек Інвест» різниця між ринковою вартістю деревини встановленою висновком експерта та реальною вартістю її реалізації відповідно до договору поставки становить 180673.87 грн., По договору №31/1 від 29.06.2022, №35 від 07.07.2022, №4 від 16.01.2023 у кількості 114,21 м' на суму 826 046,01 грн. із ТОВ «ВЕЛВУД» різниця між ринковою вартістю деревини встановленою висновком експерта та реальною вартістю її реалізації відповідно до договору поставки становить 366498,88 грн., По договору №34 від 05.07.2022 у кількості 19,32 м' на суму 262 534,69 грн. із ТОВ «Деревообробний комбінат «Сіхе Україна» різниця між ринковою вартістю деревини встановленою висновком експерта та реальною вартістю її реалізації відповідно до договору поставки становить 55897,11 грн., По договору № 42 від 04.08.2022 у кількості 77,799 м' на суму 380 210,60 грн. із ТОВ «Карбон Континент» різниця між ринковою вартістю деревини встановленою висновком експерта та реальною вартістю її реалізації відповідно до договору поставки становить 70663,76 грн., По договору № 44 від 15.08.2022 у кількості 12,061 м на суму 200 422,02 грн. із ТОВ «Успіх» різниця між ринковою вартістю деревини встановленою висновком експерта та реальною вартістю її реалізації відповідно до договору поставки становить 34734,64 грн.

Тобто, орган досудового розслідування визначає окремі епізоди укладення договорів, які на їх думку, були збитковими для ДП «Роменський агролісгосп», директором якого с ОСОБА_7 , але при цьому сумує розмір всіх збитків по різним договорам та визначає загальну суму збитків. Із вказаного не зрозуміло, в якому саме злочині обвинувачують ОСОБА_5 , у такому що вчинений повторно, такому що є триваючим чи продовжуваним. Розмежування вказаного впливає не тільки на побудову лінії захисту, але і на обсязі доказів, які мають бути подані суду і досліджені, і на строк притягнення до відповідальності. Сторона захисту наголошує, що в обвинувальному акті в порушення вимог п.5 ч.2 ст. 291 КК України не вірно вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 32 КК України повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Повторність, передбачена частиною першою цієї статті, відсутня при вчиненні продовжуваного кримінального правопорушення, яке складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним кримінально протиправним наміром. Продовжувані злочини можуть бути вчинені тільки шляхом активних дій і завжди є умисними. Кожний договір, який вказаний в обвинувальному акті, укладався окремо, із різними контрагентами, в різний час, на різну ціну договору та асортимент деревини, який продавався. Тобто, кожний факт реалізації продукції має окремі, відмінні істотні умови, а тому є різними епізодами вчинених діянь. Відповідно до складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, службове зловживання є злочином із матеріальним складом, об`єктивна сторона якого включає істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб. Згідно з п. 3 і п. 4 примітки до ст. 364 КК істотною шкодою вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує н.м.д.г., а тяжкими наслідками - шкода, яка перевищує н.м.д.г. у двісті п`ятдесят і більше разів. Розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, який рахується при кваліфікації діянь, станом на 2022 рік становив 1240,50 грн. Відповідно сума збитків за якої не наступає кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 364 КК України становить 124050 грн. А за обставин, викладених в обвинувальному акті, договори укладені з ФОН ОСОБА_6 (шкода 7895,82 грн.), ТОВ «Деревообробний комбінат «Сіхе Україна» (шкода 55897,11 грн.), ТОВ «Карбон Континент» (шкода 70663,76 грн.), ТОВ «Успіх» (шкода 34734,64 грн.) не є такими, які укладені при зловживання службовим становищем з метою отримання неправомірної вигоди, і за укладення їх може наступати дисциплінарна або адміністративна відповідальність, передбачена ст. 184-1 КУпАП. Кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 364 КК України у 2022 році мала наступати при вчиненні діяння, яке потягло настання збитків у розмірі вище ніж 310125 гри., а таких епізодів по обвинувальному акту лише 2, і за ч. 1 ст. 364 КК України - 1. В обґрунтування неправильності кваліфікації дій обвинуваченого сторона захисту наголошує, що службове зловживання визнається закінченим із моменту заподіяння істотної шкоди правам, свободам та інтересам фізичних чи юридичних осіб або державним чи громадським інтересам. Тобто, при поставці за кожним договором та отримання оплати за таку поставку, вже наступають наслідки, що ще раз підтверджує хибність позиції сторони обвинувачення при кваліфікації дій ОСОБА_8 відповідно до обвинувального акту. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього злочину є мета (одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи) та корисливий мотив. Такий мотив полягає у прагненні особи шляхом зловживання своїм службовим становищем одержати матеріальні блага для себе чи інших осіб, одержати або зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат, досягти іншої матеріальної вигоди. Визначення неправомірної вигоди містить примітка до ст. 3641 КК, згідно з якою нею є грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які пропонують, обіцяють, надають або одержують без законних на те підстав. Відповідно до обвинувального акту, неправомірна вигода для ОСОБА_5 полягала в особистих інтересах, а саме спонуканням кар`єризму. Відповідно до визначення «кар`єризм», наведеного в тлумачному словнику української мови, кар`єризмом є намагання зробити кар`єру, не рахуючись з інтересами громадської справи, гонитва за особистими успіхами. Тобто, кар`єризм не пов`язаний із діями третіх осіб, та не є і не може бути запропонований, одержаний чи наданий іншими особами без законних на те підстав. З урахуванням вказаного, в обвинувальному акті не викладена суб`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_5 діяння, що є неконкретним обвинуваченням, яке залишилось не встановленим прокурором і не викладеним в обвинувальному акті. Тому, стороні захисту не зрозуміло від якого злочину обвинуваченому захищатись, від повторного, триваючого чи продовжуваного, тобто чи від декількох чи від одного. Також і не зрозуміло, в інтересах яких юридичних та фізичних осіб він діяв та з якою для себе особистою метою, що обов`язково має бути вказано в обвинувальному акті в силу ст. 91 та 291 КПК України. Також, обвинувачення є неконкретним і абстрактним, ще і виходячи із того, що складене без зазначенням всіх елементів події кримінального правопорушення, конкретних дій, які начебто вчинені обвинуваченим ОСОБА_5 , та без конкретних кваліфікуючих ознак вчиненого злочину. Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у своїй постанові від 29.11.2021 по справі № 241/1510/16-к зробив висновок, що згідно сталої судової практики важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації сторони, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення с фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально - правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому. Відштовхуючись від зазначеного розуміння формулювання обвинувачення, слідчий, прокурор при викладенні даного блоку інформації мають виходити із кримінально-правової концепції розуміння складу злочину. Тобто, наведені фактичні дані в своїй сукупності повинні створювати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу дає можливість спів ставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою (постанова Верховного Суду України від 24.11.2016 року № 5-328кс16, постанова Верховного Суду від 22.09.2021 року № 51-2638км20). Саме в обвинувальному акті формалізується правова позиція сторони обвинувачення. Водночас, відсутність у сторони захисту чіткого розуміння переліку дій, які інкримінуються ОСОБА_5 з прив`язкою до конкретного складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, не надає можливість захищатись від обвинувачення та реалізувати закріплене нормами законодавства право на захист. Європейський суд з прав людини (у справі «Абрамян проти росії») більш ґрунтовно тлумачить зазначену норму, вказуючи на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, та як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. Оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Надання повної та детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та правову кваліфікацію є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 19.12.1989 у справі «Камінські проти Австрії» №9783/82 п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Нелісьс та Сассі проти Франції» №25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 р. у справі «1.11. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34). Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 року у справі «Далос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). До того ж право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп. «Ь» п. З cm. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47). В рішенні від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що обвинувачений у вчинені злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь «детальності» інформування обвинувачення залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношення обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч. 3 cт. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни. Які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення. Стаття 7 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод регламентує положення - ніякого покарання без закону. Відповідно до статті 7 КПК України, форма і зміст кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться, законність, верховенство права, забезпечення права на захист. Оскілки чинний КПК не містить чіткого переліку порушень, які с підставами для повернення обвинувального акту, їх можна вивести зі ст. 291 КПК України, адже вони є похідними від вимог, яким має відповідати відповідний обвинувальний акт. Верховний Суд України в своїх правових висновках виснував, зокрема, в Постанові від 11.11.2021 по справі № 381/837/20, за яких підстав необхідно повертати обвинувальний акт та вказав «Оскільки кримінальний процесуальний закон не містить вичерпного переліку порушень у складанні обвинувального акту, що обумовлює його повернення, норма п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК відсилає до ст. 291 цього Кодексу, що надає можливість визначити перелік порушень, які є похідними від закріплених у цій статті вимог до підсумкового документа досудового розслідування: порушення, які стосуються змісту та форми самого обвинувального акту (неправильність або відсутність в обвинувальному акті такої інформації, як дата і місце його складання та затвердження; формулювання обвинувачення; правова кваліфікація кримінального правопорушення тощо); порушення, які стосуються змісту та наявності додатків до обвинувального акту (недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування); недолучення розписки підозрюваного про отримання копії обвинувального акту тощо). В обґрунтування клопотання послалася також на ст.ст. 291, 314 КППК України.

Обвинувачений заперечував проти призначення провадження до розгляду і підтримав клопотання захисника.

Прокурор вважав що клопотання безпідставне і просив відмовити в його задоволенні.

Вислухавши думку учасників провадження, суд вважає що клопотання не може бути задоволено, оскільки вказані стороною захисту обставини можливо мають місце і більш за все мають бути враховані при вирішенні провадження, проте не можуть бути покладені судом в основу рішення про повернення провадження прокурору для усунення недоліків. Таке переконання суду ґрунтується на тих обставинах, що недоліки кваліфікації дій особи, в більшості випадків не враховуються судами вищих інстанція як обставини, які тягнуть за собою повернення обвинувального акту прокурору. При цьому суди вищих інстанцій вказують, що недоліки кваліфікації дій обвинуваченого можуть бути усунені стороною обвинувачення в ході судового розгляду шляхом зміни обвинувачення або ж відмови від обвинувачення, а відповідно, недоліки кваліфікації дій особи, яка притягується до відповідальності, не вважають підставою для повернення провадження прокурору для усунення недоліків. При цьому право обвинуваченого на необхідність здійснення повноцінного захисту від обвинувачення, мається на увазі обґрунтоване кінцеве обвинувачення, зазвичай до уваги не береться і детальний аналіз даного аспекту, в рішеннях судів вищих інстанцій, зазвичай відсутній.

На думку суду, вказані захисником обставини вірогідно існують, можливо мають бути враховані при кваліфікації дій обвинуваченого і суд не виключає що вони мають суттєве значення, але вдаючись до аналізу правильності кваліфікації дій обвинуваченого, за відсутності очевидних порушень при кваліфікації, суд має оцінити кваліфікацію дій особи на відповідність закону, що вважається судами вищих інстанцій виходом за межі повноважень суду при проведенні підготовчого судового засідання, оскільки суди вищих інстанцій вважають підставами для повернення обвинувального акту лише порушення букви закону а саме, невідповідність обвинувального акту чітко визначеним вимогам ст. 291 КПК України.

Отже, для з`ясування правильності кваліфікації дій обвинуваченого необхідно провести судовий розгляд в обсязі, запропонованому сторонами і лише за результатами дослідження доказів можна прийняти рішення щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого.

За встановлених обставин суд вважає, що підстави для повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків відсутні, і клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 291, 314 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено о 08 год.30 хв. 13 грудня 2024 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1