УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2024 року місто Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 захисника ОСОБА_4 підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 погоджене з прокурором Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Угольні Копі, Анадирського району, Магаданської області, рф, громадянина України, із вищою освітою, лікаря-хірурга «Одеської обласної клінічної лікарні Одеської обласної ради», зі слів раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .,

якому повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до Київського районного суду м. Одеси з клопотанням погодженим з прокурором Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 ..

Згідно вказаного клопотання вбачається, що 04.12.2024 приблизно о 19:10 годині, водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи технічно справним автомобілем марки «INFINITI QX50», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював на ньому рух по горизонтальній, асфальтобетонній, сухого стану дорожнього покриттю ділянці проїзної частини проспекту Князя Володимира Великого, з боку вул. Марсельської в напрямку вул. Кишинівської в Пересипському районі м. Одеси, у темну пору доби, в умовах зовнішнього міського електроосвітлення дорожнього покриття, з ввімкненим ближнім світлом фар.

На зазначеній ділянці проїзної частини організовано двосторонній рух, по дві смуги в кожному напрямку, протилежні напрямки якого поділені розділовою розміткою 1.3 (подвійна суцільна лінія).

Автомобіль, під керуванням ОСОБА_5 , рухався у лівій смузі свого напрямку руху з невстановленою слідством швидкістю руху та наближався до не регульованого пішохідного переходу позначеного дорожніми знаками 5.35.1 і 5.35.2 «Пішохідний перехід» і дорожньою розміткою 1.14.1 («зебра») Правил дорожнього руху України, який знаходиться навпроти будинку № 72 по проспекту Князя Володимира Великого.

Наближаючись до зазначеного нерегульованого пішохідного переходу, водій ОСОБА_5 , у порушення п.п. 1.5., 1.7., п/п б), д) п. 2.3., п. 12.1. «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), далі Правил, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, був неуважний, за дорожньою обстановкою постійно не стежив, не переконався, що на проїзній частині відсутні пішоходи, які можуть створити для нього небезпеку, відволікався від керування транспортним засобом, внаслідок чого, не своєчасно виявив небезпеку для свого руху на пішохідному переході у вигляді пішохода похилого віку з явними ознаками інвалідності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину вказаної дороги, справа наліво, відносно напрямку руху автомобіля по не регульованому пішохідному переході, у зв`язку з чим, ОСОБА_5 порушуючи вимоги п. 18.1 Правил, маючи об`єктивну і реальну можливість недопущення дорожньо-транспортної пригоди, заходів, що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації не вжив, а навпаки, маючи технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, не вжив належних і своєчасних заходів до зменшення швидкості свого руху аж до зупинки керованого ним автомобіля, не зменшив його швидкість, а навпаки продовжив рух у зазначеному швидкісному режимі та допустив наїзд правою передньою частиною кузову автомобіля, на пішохода похилого віку ОСОБА_7 .

Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди пішохід похилого віку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманих травм загинула на місці пригоди.

Отже, водій ОСОБА_5 шляхом належного виконання вимог пунктів: 1.5., 1.7., п/п б), д) п. 2.3., п. 12.1., 18.1. «Правил», гарантовано мав технічну можливість запобігти ДТП і саме його фактичні дії перебувають у причинному зв`язку з настанням події цієї пригоди і наслідками у вигляді смерті пішохода похилого віку.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання не заперечували.

Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Підозра ОСОБА_5 обґрунтовується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.12.2024, схемою та фототаблицею до нього; протоколами допитів свідків; речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження.

За такого, слідчий суддя, приходить до висновку про обґрунтованість підозри по кримінальному провадженню №0001454 від 04.12.2024 року відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України.

Слідчий суддя приходить до висновку, що у ОСОБА_5 мають місце процесуальні ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме він може переховуватись від органу досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків.

На наявність зазначених ризиків вказує те, що ОСОБА_5 із врахуванням презумції невинуватості обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, яке призвело до невідворотніх наслідків у вигляді загибелі людини. За вказане кримінальне правопорушення передбачено покарання від 3 до 8 років позбавлення волі. Усвідомлюючи тяжкість інкримінованого йому злочину, будучи обізнаним про покарання, яке загрожує йому в разі визнання винним за вироком суду, підозрюваній з метою уникнення кримінальної відповідальності може вжити заходів до переховування від органів досудового розслідування, суду, для уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

Слідчий суддя погоджується з доводами слідчого про те, що з огляду на військову агресію проти України в уповноважених органів ускладнене здійснення належного контролю за перетином особами державного кордону України. Зазначена обставина свідчить про можливість його перетину, у тому числі поза офіційними пунктами пропуску. А тому існуючі законодавчі обмеження для виїзду громадян України за кордон, на що звертала увагу сторона захисту, не виключають такої можливості.

Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_5 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, не маючи стримуючих факторів у вигляді міцних соціальних зв`язків та маючи значні матеріальні ресурси для тривалого перебування за кордоном, чому буде надано оцінку далі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Викладене переконує слідчого суддю в обґрунтованості доводів слідчого щодо наявності цього ризику.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів у кримінальному провадженні

Під час оцінки цього ризику слідчий суддя виходить з того, що:

- по-перше, показання свідків, як тих, що вже допитані в ході досудового розслідування, так і тих, які можуть бути допитані у подальшому, є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування у цьому кримінальному провадженні;

- по-друге, встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Наведені обставини свідчать про обґрунтованість доводів прокурора в частині наявності ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою підбурення їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання неправдивих показань чи відмови від дачі показань на користь підозрюваної.

Враховуючи викладене, оскільки в судовому засіданні прокурором доведено обставин, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК України, вважаю, що запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 зможе обрання запобіжного заходу у вигляді не цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою; утримуватися від спілкування із свідками у цьому кримінальному провадженні, поза межами проведення досудового розслідування, або не під час судового засідання, тобто за відсутності слідчого, прокурора, слідчого судді; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, якщо такий є, а також інші документи, що дають право на виїзд з України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 193, 194 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 погоджене з прокурором Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді нецілодобового домашнього арешту строком до 05 лютого 2025 року включно.

У зв`язку із застосуванням зазначеного вище запобіжного заходу заборонити підозрюваному ОСОБА_5 залишати місце свого проживання: АДРЕСА_2 , протягом періоду із 22 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв. наступного дня, за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги.

У зв`язку із застосуванням зазначеного вище запобіжного заходу відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти строком до 05 лютого 2025 року включно на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

- утримуватися від спілкування із свідками у цьому кримінальному провадженні, поза межами проведення досудового розслідування, або не під час судового засідання, тобто за відсутності слідчого, прокурора, слідчого судді;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, якщо такий є, а також інші документи, що дають право на виїзд з України.

У разі порушення підозрюваним ОСОБА_5 вказаних обов`язків, а також його процесуальних обов`язків підозрюваного за клопотанням сторони обвинувачення слідчим суддею (судом) може бути вирішено питання про зміну запобіжного заходу на більш суворий.

На ухвалу протягом п`яти днів з моменту її оголошення до Одеського апеляційного суду може бути подано апеляцію, подача якої не зупиняє дії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1