Справа № 953/2289/25
н/п 1-кс/953/1981/25
"12" березня 2025 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
підозрюваної ОСОБА_3 ,
захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
секретар судового засідання ОСОБА_6 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, громадянки України, з вищою освітою, пенсіонерки, заміжньої, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України,
Під час досудового розслідування встановлено, що у невстановлений час, але не пізніше 24 вересня 2024 року, ОСОБА_3 , усвідомлюючи що її син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою призовного віку та підлягає мобілізації на особливий період, під час військового стану, та не має законних підстав для отримання відстрочки від призову, маючи умисел на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України, спрямованої на мобілізацію населення, порядок якої визначений Законом України «Про оборону», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з метою сприяння своєму синові в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації на незаконних підставах відшукала вагітну громадянку України ОСОБА_9 та за грошову винагороду запропонувала їй після пологів зазначити у свідоцтві про народження дитини її сина ОСОБА_8 як батька дитини ОСОБА_9 .
ОСОБА_3 , отримавши згоду від ОСОБА_9 щодо запису ОСОБА_8 у свідоцтві про народження дитини батьком її дитини - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 13 грудня 2024 року у приміщенні кафе «VILKA», що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , під час зустрічі з ОСОБА_9 передала їй частину грошової винагороди у розмірі 400 доларів США, для того, щоб після пологів у свідоцтві про народження дитини ОСОБА_9 вказала ОСОБА_8 , який вже має двох неповнолітніх дітей, як батька.
29 грудня 2024 року ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою м. Львів, Франківський район, вул. Русових, 2, у відділенні оператора надання поштових послуг «Нова Пошта» здійснила переказ грошових коштів у сумі 4200 грн до відділення оператора поштового зв`язку «Нова пошта» за адресою м. Харків, пров. Пискунівський, 4, на ім`я ОСОБА_9 в якості частини грошової винагороди для того, щоб після пологів, у свідоцтві про народження дитини вказала ОСОБА_8 як батька.
10 березня 2025 року ОСОБА_3 з метою реалізації свого протиправного умислу, спрямованого на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, прибула до Центру надання адміністративних послуг Київського району м. Харкова для здійснення реєстраційних дій щодо народження дитини та зазначення у свідоцтві про народження ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком дитини - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для чого надала нотаріально посвідчену довіреність від 07 березня 2025 року, видану ОСОБА_8 , якою останній уповноважив свою матір - ОСОБА_3 здійснити дії, пов`язані з визнанням батьківства дитини, народженої ОСОБА_9 ; нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_8 від 07 березня 2025 року про визнання батьківства стосовно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та внесення відомостей про батька до актового запису про народження дитини.
Після подання документів про реєстрацію народження дитини, протиправна діяльність ОСОБА_3 , спрямована на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, була припинена працівниками правоохоронних органів.
10 березня 2025 року ОСОБА_3 затримана співробітниками правоохоронних органів у порядку ст. 208 КПК України.
11 березня 2025 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.
Слідчий зазначає, що обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_3 підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема: даними нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_11 про визнання батьківства від 07.03.2025; даними нотаріально посвідченої довіреності, виданої ОСОБА_8 від 07.03.2025; даними протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтроль особи від 13.12.2024; даними протоколів про результати контролю за вчиненням злочину від 14.12.2024, 03.01.2025; даними протоколів огляду особи перед початком слідчого експерименту від 10.12.2024, 03.01.2025; даними протоколів добровільної видачі від 10.12.2024, 03.01.2025; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 10.01.2025; даними протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії «зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж» від 09.01.2025.
Слідчий стверджує про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи той факт, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину у сфері основ національної безпеки України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, що може спонукати підозрювану переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин. ОСОБА_3 може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Крім того, підозрювана може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні та інших осіб, причетних до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, з метою спонукання їх давати неправдиві покази. Окрім того, обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення дають підстави вважати, що вона схильна до здійснення протиправної діяльності та, перебуваючи на волі, може продовжити вчиняти протиправну діяльність.
Прокурор ОСОБА_2 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначив, що пред`явлена ОСОБА_3 підозра є обґрунтованою, оскільки ґрунтується на зібраних під час досудового розслідування доказах.
Підозрювана ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечувала.
Захисники адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечували, посилаючись на те, що пред`явлена їх підзахисній підозра за ч. 1 ст. 114-1 КК України є необґрунтованою, а заявлені прокурором та слідчим ризики є не доведеними та не підтвердженими жодними доказами. Зауважили на тому, що підозрюваній ОСОБА_3 інкримінується вчинення дій, спрямованих на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період. Разом з тим підозрювана не вчиняла жодних дій, спрямованих на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань. Зазначили, що підозрювана має стійкі соціальні та родинні зв`язки, постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягалася та є законослухняною громадянкою. Також зауважили на тому, що підозрювана не має на меті переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а тому просили відмовити у задоволенні клопотання. Акцентували увагу на тому, що підслідність вказаного кримінального правопорушення визначена за ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області, тоді як положеннями ст. 216 КПК України чітко визначено, що слідчі органи безпеки здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених, у тому числі ст. 114-1 КК України.
З інформації з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості вбачається, що відомості до Реєстру внесені за ч. 1 ст. 114-1 КК України.
Положеннями ч. 2 ст. 216 КПК України встановлено, що слідчі органи безпеки здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 201, 258-258-6, 265-1, 305, 328, 329, 330, 332-1, 332-2, 333, 334, 359, 422, 435-1, 436, 436-2, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 442-1, 443, 444, 446, 447 Кримінального кодексу України.
За змістом ч. 5 ст. 36 КПК України встановлено, що генеральний прокурор (особа, яка виконує його обов`язки), керівник обласної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування або за наявності об`єктивних обставин, що унеможливлюють функціонування відповідного органу досудового розслідування чи здійсненням ним досудового розслідування в умовах воєнного стану.
За таких обставин слідчий судді вважає, що у вказаному кримінальному провадженні підслідність визначена відповідно до положень КПК України.
10 березня 2025 року о 12 годині 42 хвилин ОСОБА_3 затримана у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.
11 березня 2025 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.
Кримінальним процесуальним Кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Підставою для звернення з даним клопотанням стало те, що у діях ОСОБА_3 вбачаються ознаки кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, і під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у п.175 рішення ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Слідчий суддя вважає, що обґрунтованість підозри у скоєнні ОСОБА_3 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, підтверджується зібраними на даний час доказами, а саме: даними нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_11 про визнання батьківства від 07.03.2025; даними нотаріально посвідченої довіреності, виданої ОСОБА_8 від 07.03.2025; даними протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтроль особи від 13.12.2024; даними протоколів про результати контролю за вчиненням злочину від 14.12.2024, 03.01.2025; даними протоколів огляду особи перед початком слідчого експерименту від 10.12.2024, 03.01.2025; даними протоколів добровільної видачі від 10.12.2024, 03.01.2025; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 10.01.2025; даними протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії «зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж» від 09.01.2025.
Слідчий суддя відхиляє доводи сторони захисту про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_3 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, з огляду на те, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, слідчий суддя, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
При цьому, слідчий суддя зазначає, що факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.
Так, слідчий суддя зауважує, що повідомлена ОСОБА_3 підозра ґрунтується на зібраних під час досудового розслідування та перевірених під час судового розгляду клопотання про застосування до останньої запобіжного заходу доказах. Слідчий суддя вважає підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, обґрунтованою, докази можливої причетності ОСОБА_3 до вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень достатніми.
З огляду на такий обсяг відомостей кримінального провадження, який об`єктивно свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні в матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_3 до вчинення кримінального правопорушення.
При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
У судовому засіданні стороною обвинувачення підтверджений ризик того, що ОСОБА_3 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки вона підозрюється у вчиненні тяжкого злочину у сфері основ національної безпеки України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, до того ж ризик переховування від суду та слідства зростає в умовах воєнного стану та війни.
Слідчий суддя зазначає, що тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Так, слідчий суддя враховує, що на даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання слідчого судді, остання може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, тому альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку підозрюваної.
Крім того, підтверджений ризик того, що підозрювана ОСОБА_3 може впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, враховуючи процедуру отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні.
Одночасно з цим, слідчий суддя зауважує, що стороною обвинувачення під час судового розгляду клопотання не доведений ризик знищення, сховання або спотворення будь-яких з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з підстав відсутності у клопотанні жодних обґрунтувань на підтвердження їх існування, зокрема не зазначено, які саме речі, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може знищити, спотворити або сховати підозрювана; також стороною обвинувачення не доведений ризик того, що підозрювана може продовжити вчиняти протиправну діяльність, з огляду на те, що вона раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Так, слідчий суддя відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України враховує дані про особу підозрюваної ОСОБА_3 , яка має зареєстроване місце мешкання, однак у м. Львові, пенсіонерка, раніше не судима, проте підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення у сфері основ національної безпеки України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років .
Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, обґрунтованість підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені слідчим та прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.
Слідчий суддя, враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 , а також відомості про особу підозрюваної у їх сукупності, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_3 вважає за необхідне застосувати до неї запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Під час розгляду клопотання вивчалась можливість застосування стосовно ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, однак, з огляду на встановлені обставини, зокрема, те, що ОСОБА_3 хоча і є раніше не судимою, але на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти основ національної безпеки, вчиненого в умовах воєнного стану, покарання за яке, за умови визнання її винуватою, передбачене у виді позбавлення волі на строк до восьми років, що свідчить про надзвичайно високу суспільну небезпечність таких дій, слідчий суддя дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, щоб запобігти спробам вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.
Отже, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_3 вважаю за необхідне застосувати до неї запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Даних щодо неможливості застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.
Враховуючи положення ч.ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, а також беручи до уваги підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, слідчий суддя вважає за можливе не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_3 при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання його під вартою, оскільки останній повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, що дає право слідчому судді не застосовувати до підозрюваної інших запобіжних заходів в період дії воєнного стану.
Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 197 КПК України,
Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" у межах строку досудового розслідування до 08 травня 2025 року включно без визначення розміру застави.
Строк дії ухвали встановити до 08 травня 2025 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_3 - у той же строк, але з моменту вручення їй ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Повний текст ухвали складений 13 березня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1