09.04.2025
Справа №642/255/22
Провадження №1-кс/642/63/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря- ОСОБА_2 ,

прокурора- ОСОБА_3 ,

обвинуваченого- ОСОБА_4 ,

захисника- ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000135 від 17.03.2021 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, неодруженого, на утриманні малолітніх не має, зареєстрований та фактично мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України, -

встановив:

В провадженні Ленінського районного суду м. Харкова знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000135 від 17.03.2021, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 України, ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що, 04.01.2021 приблизно о 12.00 він знаходився у павільйоні «Ремонт телефонів», що розташований у підземному переході станції метро «Холодна гора» м. Харків, де надавав послуги з ремонту техніки. В цей час до нього підійшла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та попросила ОСОБА_4 відремонтувати її мобільний телефон. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, ОСОБА_4 , приховуючи свої справжні наміри, запевнив потерпілу ОСОБА_6 у тому, щоб вона залишила йому свій мобільний телефон для ремонту, та щоб повернулася забрати його через декілька днів. Таким чином, ОСОБА_4 , з метою присвоєння мобільного телефону, викликав у потерпілої ОСОБА_6 впевненість про обов?язковість передачі йому мобільного телефону. Потерпіла ОСОБА_6 , будучи введена в оману обіцянками ОСОБА_4 , виходячи з довіри до останнього і помилкової впевненості в добросовісності його дій щодо наміру відремонтувати її мобільний телефон, знаходячись за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 144а, а саме біля павільйону «Ремонт телефонів». у підземному переході станції метро «Холодна гора», передала ОСОБА_4 свій мобільний телефон марки «SAMSUNG Galaxy A10s», 2/32 Gb, в корпусі червоного кольору, імей 1 - НОМЕР_1 , імей 2 - НОМЕР_2 , вартістю згідно висновку експерта № 6 - 1539 (одна тисяча п?ятсот тридцять дев`ять) грн. 00 коп. У подальшому ОСОБА_4 , створивши у потерпілої ОСОБА_6 невірне уявлення про подальшу долю мобільного телефону, повідомляючи їй неправдиві відомості, що мобільний телефон знаходиься у нього на ремонті, хоча він уже був на той час закладений до ломбардного відділення, розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 1539 (одна тисяча п?ятсот тридцять дев`ять) грн. 00 коп.

Вищевказані дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за епізодом від 04.01.2021 за ч. 1 ст. 190 КК України, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000135 від 17.03.2021 у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, тобто у зв`язку з декриміналізацією закону, який встановлював відповідальність за вчинення крадіжки, розмір якої не перевищує 3028 грн.

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Суд, вислухавши думку сторін, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора з таких підстав.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі № 0306/7567/12 за загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Частиною 6 ст. 3 КК України встановлено норму, за якою зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024 року, внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема викладено у новій редакції ст.. 51 КУпАП. З огляду на внесені зміни дрібним викраденням чужого майна вважається викрадення майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Тобто, з 09.08.2024 змінився «розмір крадіжки», який визначає кримінальну відповідальність за такі дії (раніше для кримінальної відповідальності вартість викраденого майна складала 302,8 грн.).

Таким чином внесені Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і Закон має зворотну дію у часі.

Вартість майна, зазначеного у обвинувальному акті відносно ОСОБА_4 на момент вчинення правопорушення, тобто у 2021 році, не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд вважає, що оскільки Законом №3886-ІХ підвищилась межа вартості викраденого майна, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, то вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження за п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

За таких обставин, враховуючи імперативність вимог ч.3 ст.479-2 КПК України та позицію обвинуваченого ОСОБА_4 , який надав згоду на закриття кримінального провадження щодо нього з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, суд дійшов висновку, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за епізодом від 04.01.2021 за ч. 1 ст. 190 КК України, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000135 від 17.03.2021, слід закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 в іншій частині, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, підлягає виділенню в окреме провадження та продовженню розгляду кримінального провадження в цій частині.

Судові витрати необхідно віднести на рахунок держави.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», п.4-1 ч.1 ст.284, ч.2 ст.284, ст.ст.285-288, 314, 372, 479-2 КПК України, суд,-

Постановив:

Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження у зв`язку з декриміналізацією інкримінованому обвинуваченому діяння - задовольнити.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 в частині обвинувачення за епізодом від 04.01.2021 за ч. 1 ст. 190 КК України, відомості за яким внесені до ЄРДР № 0000135 від 17.03.2021 - закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Продовжити розгляд кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000135 від 17.03.2021, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190КК України.

Процесуальні витрати віднести на рахунок держави.

Міра запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за даним кримінальним провадженням не обиралась.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 09 квітня 2025 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1