Справа № 216/1635/25
провадження 1-кс/216/657/25
УХВАЛА

іменем України

24 березня 2025 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого, слідчого судді : ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №6 клопотання слідчого СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про примусове відібрання біологічних зразків підозрюваної ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000582 від 01.03.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 4 ст. 191 КК України,

в с т а н о в и в:

21.03.2025 р. до слідчого судді надійшло вказане клопотання слідчого, в обґрунтування якого слідчий зазначив, що ОСОБА_4 , підозрюється в тому, що вона, у період часу з 01.03.2023 по 12.12.2023 р., заздалегідь плануючи необхідність реалізації заходів з забезпечення навчання в комунальних навчальних закладах Криворізької міської ради затверджених відповідно до переліку закладів освіти, де розташовані споруди цивільного захисту (найпростіші укриття), з метою розтрати бюджетних коштів вступила в попередню змову з директором ТОВ «АБАКОН» () ОСОБА_6 , матеріали відносно якого виділено в окреме кримінальне провадження.

Надалі, в період часу з 01.03.2023 по 12.12.2023 р. з метою реалізації умислу, направленого на розтрату коштів місцевого бюджету, ОСОБА_4 будучи службовою особою уповноваженою особою, відповідальною за проведення процедур закупівель на придбання товарів, робіт і послуг відділом освіти виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради, знаходячись на робочому місці за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Дніпровське шосе, 16, де також знаходиться приміщення централізованої бухгалтерії відділу освіти виконкому Довгинцівської районної у місті ради, перебуваючи попередньо в злочинній змові з ОСОБА_6 особисто направляла останньому засобами електронного зв`язку відомості щодо планування проведення закупівлі без використання електронної системи закупівель та необхідності розрахування та складання кошторисної документації з зазначенням відомостей щодо вартості проведення робіт за завищеними розцінками по об`єктам Криворізької міської ради.

У зазначений період часу, ОСОБА_4 , переслідуючи наміри на розтрату коштів місцевого бюджету, у порушення вимог та приписів вищенаведених нормативних актів, шляхом зловживання своїм службовим становищем, не маючи обґрунтованих комерційних пропозицій відповідно до норм чинного законодавства у сфері будівництва складених відповідно до дефектного акту, яким встановлено необхідність виконання видів послуг, затвердженого начальником відділу освіти виконкому Довгинцівської районної у місті ради, заздалегідь знаючи про те, що у ТОВ «АБАКОН» відсутні офіційно працевлаштовані працівники, отримувала від ОСОБА_6 , з яким перебуває в злочинній змові, кошторисну документацію на підставі якої складені локальні кошториси з договірною ціною, які є невід`ємною частиною майбутнього договору, в якій за попередньою домовленістю з метою завищення вартості проведення робіт по об`єктам Криворізької міської ради, у порушенні наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 20.10.2016 № 268 у редакції від 27.07.2018 № 196 та Рішення Криворізької міської ради № 1107 від 26.01.2022 при розрахунку кошторисної заробітної плати для працівників будівельників, що враховується при визначення вартості будівництва, неправомірно застосовано показник середньої суми заробітної плати.

В подальшому ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив, умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, перебуваючи в попередній змові з директором ТОВ «АБАКОН» ОСОБА_6 , з метою реалізації наміру на розтрату бюджетних коштів, не маючи достатніх законних підстав, у вказаний період часу складала та затверджувала протоколи, якими затверджувала суми закупівлі, затверджувала звіт про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель, відповідно до якого визначено укладання договорів з ТОВ «АБАКОН» та затверджувала річний план закупівель на 2023 рік, відповідно до якого сума бюджетного призначення на «Поточний ремонт споруд цивільного захисту (укриття) встановлення вентиляції та санвузла» об`єктів Криворізької міської ради становила відповідні розміри.

В період часу з 01.03.2023 до 14.08.2023 р. між відділом освіти виконкому Довгинцівської районної у місті ради, в особі начальника відділу ОСОБА_7 , як замовником, діючи в межах повноважень та на підставі вищевказаних рішень уповноваженої особи ОСОБА_4 , що мали всі необхідні реквізити і підтверджували факти, що має юридичне значення та ззовні були оформлений правильно, укладено з ТОВ «АБАКОН» в особі директора ОСОБА_6 , як виконавцем, ряд договорів на «Поточний ремонт споруди цивільного захисту (укриття) встановлення вентиляції та санвузла…» низки об`єктів Криворізької міської ради, затверджені локальні кошториси та договірні ціни, що є невід`ємними частинами договорів, які не відповідають нормативним актам в галузі будівництва та мають невідповідності показників фактичної загальної вартості виконаних робіт аналогічним даним, які задокументовано в кошторисній документації, акті приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в.

По вказаним договорам, згідно Акту приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в, з рахунку відділу освіти виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради №UA 0053153, відкритого у Державній казначейській службі України, на банківський рахунок ТОВ «АБАКОН» № НОМЕР_1 , відкритий в АБ «УКРГАЗБАНК» у вказаний період часу здійснені перекази грошових коштів, частина з яких є безпідставно та зайво витраченими бюджетними коштами.

Таким чином, ОСОБА_4 , будучи службовою особою уповноваженою особою, відповідальною за проведення процедур закупівель на придбання товарів, робіт і послуг відділом освіти виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради за попередньою змовою з директором ТОВ «АБАКОН» ОСОБА_6 , спричинила Криворізькій міській територіальній громаді, в особі відділу освіти виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради, який є розпорядником грошових коштів, майнової шкоди.

Таким чином, встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України за ознаками розтрати чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.

19.03.2025 слідчим винесена постанова про відібрання біологічних зразків у підозрюваної ОСОБА_4 з метою внесення геномної інформації до Електронного реєстру геномної інформації людини. Між тим, підозрювана, 20.03.2025 року ознайомившись з вказаною постановою, у добровільному порядку відмовилася надавати біологічний матеріал.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив його задовольнити. Не заперечував, що фактично відібрання зразків здійснюється з метою забезпечення виконання вимог Закону України «Про державну реєстрацію геномної інформації людини», та результати дослідження зразків, вони не будуть мати доказове значення у даному кримінальному провадженні

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просила у задоволенні клопотання слідчого відмовити. В обґрунтування свох заперечнь захисник зазначила, що біологічні зразки у особи можуть бути отримані поза її згодою лише тоді, коли метою відібрання таких зразків є отримання доказів обвинувачення щодо особи, яка надає такі зразки. Між тим, подане слідчим клопотання не містить жодного обґрунтування того, доказом яких саме обставин у межах досудового розслідування даного кримінального провадження, можуть бути біологічні зразки ОСОБА_4 . Єдиною метою примусового відібрання біологічного матеріалу є внесення його геномної інформації до Електронного реєстру геномної інформації людини. Також захисник звернула на увагу суду на те, що матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що у даному кримінальному провадженні призначено відповідну судову експертизу стосовно підозрюваної. Вважає, що такий ступінь втручання у права та свободи підозрюваної, в даному випадку, не виправдовує досягнення мети і завдань даного кримінального провадження.

Підозрювана ОСОБА_4 заперечувала проти примусового відібрання у неї біологічних зразків з тих самих підстав.

Розглянувши клопотання, ознайомившись зі змістом матеріалів, доданих до нього, вислухавши доводи слідчого, думку підозрюваної і захисника, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положеннями ч.1 ст. 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до вимог ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні визначені у ч.1 ст. 91 КПК України.

Згідно до вимог ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК України.

Відповідно до вимог ст. 245 КПК України у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею.

Відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими ст. 241 КПК України У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому ст. 160-166 КПК України, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

Аналізуючи вимоги п. 5, 6 ч. 2 ст. 160 КПК України у взаємозв`язку із положеннями ч.5 ст.163 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про примусове відібрання біологічних зразків, може бути задоволено, у разі доведення стороною, якою воно ініційовано, що біологічні зразки, результати їх дослідження мають значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні та будуть використані як доказ відомостей, що містяться в речах і документах, а також у разі неможливість іншими способами довести такі обставини.

Отже, відповідно до вищезазначених положень КПК України, метою відібрання біологічних зразків, зокрема і їх примусового відібрання, є виключно потреби досудового розслідування.

На відміну від примусового відібрання біологічних зразків згідно положень КПК України (для потреб досудового розслідування), існує інший порядок збору, отримання, обробки та використання біологічних зразків, зокрема і для формування Електронного реєстру геномної інформації.

Так, 09.07.2022 Верховною Радою України ухвалено Закон України «Про державну реєстрацію геномної інформації людини» (далі-Закон № 2391-IX).

Відповідно до ст. 3 Закону № 2391-IX, державна реєстрація геномної інформації проводиться з дотриманням прав і свобод людини і громадянина та відповідно до таких основних принципів: верховенства права, у тому числі законності та юридичної визначеності; гуманізму; конфіденційності, у тому числі захищеності персональних даних.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону № 2391-IX, державна реєстрація геномної інформації проводиться з метою: 1) ідентифікації осіб, які вчинили кримінальне правопорушення; 2) розшуку осіб, зниклих безвісти; 3) ідентифікації невпізнаних трупів людей, їх останків та частин тіла людини; 4) ідентифікації осіб, які не здатні через стан здоров`я, вік або інші обставини повідомити інформацію про себе.

В Україні проводяться обов`язкова та добровільна державна реєстрація геномної інформації.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону № 2391-IX, обов`язковій державній реєстрації підлягає геномна інформація осіб, яким повідомлено про підозру у вчиненні умисних тяжких чи особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, життя, здоров`я, волі, честі, гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, власності, громадської безпеки, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, або стосовно яких обвинувальний акт у кримінальних провадженнях зазначеної категорії злочинів передано до суду.

Порядок проведення обов`язкової державної реєстрації геномної інформації людини затверджений Постановою КМУ від 29 серпня 2023 року № 978, відповідно до п.4 розділу «Відбір біологічного матеріалу та направлення його на молекулярно-генетичну експертизу (дослідження)» якого, відбір та направлення на проведення молекулярно-генетичної експертизи (дослідження) біологічного матеріалу осіб, яким повідомлено про підозру у вчиненні умисних тяжких чи особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, життя, здоров`я, волі, честі, гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, власності, громадської безпеки, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, у разі, коли результати експертизи (дослідження) можуть бути використані для забезпечення завдань кримінального провадження, здійснюється згідно із ст. 242 КПК України, яка визначає підстави для призначення експертизи у кримінальному провадженні.

Проте вищепереліченими нормативними актами не врегульоване питання щодо порядку дій у разі відмови у наданні біологічних зразків для проведення обов`язкової державної реєстрації геномної інформації особи, процесуальний статус якої відповідає визначеному у п.1 ч.1 ст. 5 Закону № 2391-IX (зокрема повідомлено про підозру у вчиненні умисних тяжких чи особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, життя, здоров`я, волі, честі, гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, власності, громадської безпеки, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, або стосовно яких обвинувальний акт у кримінальних провадженнях зазначеної категорії злочинів передано до суду).

Як було зазначено вище, примусове відібрання зразків, у кримінальному провадженні відбувається лише у разі, коли зразки можуть бути використані для забезпечення завдань кримінального провадження.

Тобто, примусове відібрання біологічних зразків у особи для обов`язкової державної реєстрації геномної інформації, для цілей формування електронного реєстру геномної інформації людини, чинним законодавством не передбачено.

Відповідно до рішення ЄСПЛ «Драган Петрович проти Сербії» від 14.04.2020, скарга № 75229/10, відсутність передбачуваності законодавства, яке встановлює процедуру відібрання зразків для ДНК-аналізу під час розслідування, порушує ст. 8 Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що такий ступінь втручання в права, свободи та інтереси підозрюваної не виправдовує потреб досудового розслідування, та фактично буде застосований з іншою метою, яка є відмінною від досягнення завдань кримінального провадження.

За таких обставин, клопотання є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 160-166, 241, 376 ч.2 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання слідчого про примусове відібрання біологічних зразків підозрюваної ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000582 від 01.03.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 4 ст. 191 КК України відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено 26 березня 2025 року,її фіксування не застосовувалося у відповідності до ч.4 ст. 107 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_8