У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 грудня 2024 року м. Ужгород
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, громадянина України, українця, тимчасово ніде не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, -
Слідчий ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді із даним клопотанням, яке обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 відбувся словесний конфлікт з потерпілим ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 . В результаті вищевказаної події ОСОБА_4 керуючись емоційним станом спричиненим внаслідок конфлікту з ОСОБА_8 у невстановлений органом досудового розслідування час та місці із підручних засобів виготовив легкозаймисту, паливно-мастильну речовину, яку помістив до двох скляних пляшок, що в результаті являло собою запальний пристрій типу «Коктейль Молотова».
В подальшому 01.12.2024 близько 14:00 год. ОСОБА_4 взявши заздалегідь підготовлені запальні пристрої типу «Коктейль Молотова» прибув до місця проживання потерпілого ОСОБА_8 , що за адресою АДРЕСА_2 , де підійшовши до вхідних воріт, діючи з прямим умислом, протиправно, на ґрунті попередньо виниклих неприязних відносин, реалізуючи свій злочинний умисел на знищення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, підпалив заздалегідь підготовлені ним запальні пристрої типу «Коктейль Молотова» та кинув їх до подвір`я будинку за вищевказаною адресою, внаслідок чого сталося пошкодження вогнем чужого майна та виникла загроза настання злочинних наслідків у вигляді реальної небезпеки для життя і здоров`я людей. Після чого побачивши, що відбулось загорання ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину у невідомому напрямку.
04.12.2024 ОСОБА_4 було повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, а саме в умисному пошкодженні чужого майна, вчинене шляхом підпалу.
Слідчий у клопотанні вказує, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними матеріалами.
Також обґрунтовуючи клопотання слідчий вказує про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:
- переховуватися від органу досудового розслідування, зокрема це підтверджується тим, що ОСОБА_4 вчинив, умисне, кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких, санкція за вчинення якого, згідно ч. 2 ст. 194 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років, тому існують ризики, що він не буде виконувати покладені на нього обов`язки та зможе переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним;
- незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни їх показань на свою користь. Це підтверджується тим, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні триває та останній має реальну можливість спілкуватися з ними, зокрема перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, вчиняти погрози, умовляння до свідків і потерпілу даного кримінального провадження;
- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 не має будь-яких офіційних джерел заробітку коштів, що свідчить про те, що він надалі може вчиняти корисливі кримінальні правопорушення для власного збагачення.
- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Підтверджується тим, що останній усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує у разі визнання його винним, може вдатися до дій які будуть перешкоджати тим чи іншим чином органу досудового розслідування здобути докази злочинної поведінки останнього.
Окрім цього, враховуючи той факт, що скоєне ОСОБА_4 кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, обрати відносно останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не надається можливим.
Також, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_9 ніде не працює, а від так його майновий стан залишається незадовільним, тому відносно нього не представляється можливим обрати запобіжний захід у вигляді застави.
Обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не надається можливим, оскільки останній розуміючи невідворотність призначення йому покарання терміном від 3 до 10 років позбавлення волі за вчинене ним тяжкого кримінального правопорушення, ОСОБА_4 може зникнути від слідства і суду.
Вказані обставини свідчать про неможливість застосування щодо
ОСОБА_4 особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту або застави, так як такі ним дотримані не будуть та являються недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно з запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою.
Таким чином, на переконання слідчого більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, визначеним ч. 2 ст. 177 КК України, а тому слідчий у клопотанні просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
05.12.2024 року через канцелярію суду від захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 надійшли письмові заперечення щодо клопотання слідчого. Зокрема вказує на те, що підозрюваний ОСОБА_4 не має наміру будь-яким чином порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки, зобов`язується вчасно прибувати до органів розслідування та на судові засідання. Просить врахувати, що підозрюваний служив у лавах Збройних Сил України та добровільно був мобілізований, брав участь у бойових діях, у березні 2022 року був донором по здачі крові для постраждалих осіб. Щодо наміру спричинення кому-небудь шкоди, такого не мав. Також вказує на відсутність та недоведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які вказує слідчий у клопотанні. На утриманні підозрюваного є син, має постійне місце проживання, що свідчить про міцні соціальні зв`язки підозрюваного. З урахуванням наведеного захисник просить відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_10 клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених у клопотанні. При цьому, зазначив, що ОСОБА_4 органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, а відтак, більш м`який запобіжний захід, як тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним покладених процесуальних обов`язків.
Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що він є військовослужбовцем та мав суперечку із ОСОБА_8 , оскільки останній забрав тепловізор у нього та не повернув. Пояснив, що на вимогу повернути тепловізор, ОСОБА_8 бризнув йому в очі з газового балончика, облаяв, у зв`язку з цим, 01.12.2024 року о 14 год. 00 хв. ОСОБА_4 набрав у пляшку горючої рідини і закинув у двір, щоб привернути увагу ОСОБА_8 . ОСОБА_4 зазначив, що шкоди заподіяти наміру не мав. Також просив врахувати, що у нього на утриманні перебуває дитина, наміру перешкоджати органу досудового розслідування будь-яким чином, чи переховуватися не має. Просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання слідчого, через його необґрунтованість та недоведеність. Зокрема вказала , про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які слідчий вказує у клопотанні. Так, твердження слідчого про незадовільний майновий стан ОСОБА_4 не відповідають дійсності, оскільки останній має будинок, автомобіль. Також просила врахувати, що підозрюваний перебував в Збройних Силах України, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, шкоди заподіяти не бажав, вину визнає. Також має проблемі зі здоров`ям. Щодо судимості підозрюваний повністю відбув покарання. Просила відмовити у задоволенні клопотання слідчого, а у разі обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу, застосувати цілодобовий домашній арешт.
Заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
03.12.2024 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 04.12.2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України умисне пошкодження чужого майна , яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 194 КПК України.
Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.
Вивчивши матеріали поданого клопотання, зокрема дослідивши долучені: копії протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.12.2024 року від гр. ОСОБА_8 ; протоколу огляду місця події від 01.12.2024 року; протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 від 02.12.2024 року; протоколу обшуку від 03.12.2024 року; протоколу затримання ОСОБА_4 від 03.12.2024 року, інших матеріалів кримінального провадження в сукупності, пояснення ОСОБА_4 , які ним були надані в судовому засіданні, вважаю обґрунтованою пред`явлену ОСОБА_4 підозру, про що свідчать додані до клопотання копії матеріалів кримінального провадження, які з достатньою імовірністю підтверджують існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, в межах розслідування якого ставиться питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Таким чином ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі від трьох до десяти років, та яке у відповідності до положень ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.
Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які містяться в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням. Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.
Окрім цього, виходячи з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).
При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
В свою чергу, всі обставини провадження та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 мають з`ясовуватися судом під час судового розгляду у встановленому законом порядку.
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Під час перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 статті 177 КПК, у кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Так, враховуючи, що ОСОБА_4 підозрівається у вчиненні тяжкого злочину може вдатися до переховування від органів досудового розслідування та суду. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Про актуальність цього ризику вказують і умови, в яких перебуває Україна. На думку слідчого судді, з урахуванням введення воєнного стану, ресурси контролю за поведінкою підозрюваних у контексті встановлення місцезнаходження, перетину державного кордону є більш обмеженими. Це вимагає вжиття додаткових заходів з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваних. На даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання слідчого судді, ризик переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду наразі якщо не збільшився, то залишився високим.
Також слідчий суддя вважає доведеним ризик можливості незаконного впливу підозрюваного на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, з метою зміни їх показів вигідних для нього.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто, допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4ст. 95 КПК України). За наведених вище обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Також, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 раніше судимий, хоч і відбув покарання, проте належних висновків для себе не зробив та вчинив нове кримінальне правопорушення, а відтак, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризику можливості вчинення підозрюваним нового кримінального правопорушення, або продовження вчинення кримінального правопорушення в якому він продовжується.
Проте, що стосується доводів слідчого про наявність ризиків можливості підозрюваного перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя вважає, що даний ризик нічим не доведений, зокрема слідчим не вказано в який саме інший спосіб він може перешкоджати кримінальному провадженню.
Слідчий суддя зазначає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.
Таким чином, стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, кримінальне правопорушення вчинено умисно, а також бере до уваги дані про особу підозрюваного, має постійне місце проживання, раніше судимий, при цьому відбувши покарання належних висновків для себе не зробив і вчинив нове кримінальне правопорушення, згідно довідки Оперативного чергового штабу військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_11 від 09.03.2024 року слідує, що ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем не повернувся після відпустки до розташування військової час.
Слідчий суддя приймає вказані докази до уваги, проте вважає, що такі не спростовують висновків до яких дійшов слідчий суддя щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та можливої протиправної поведінки підозрюваного.
Також слідчий суддя враховує реакцію суспільства та соціальні наслідки правопорушення, а саме той факт, що серед громадян України може скластися хибне враження безкарності, недолугості правоохоронної системи в цілому.
Інших даних, котрі б свідчили про те, що підозрюваний не може утримуватися в закладі тимчасового обмеження матеріали справи не містять. Зокрема захисником підозрюваного не долучено жодного доказу на підтвердження обставин викладених у письмових запереченнях від 05.12.2024 року щодо наявності на утриманні сина, участі в донорстві крові.
Слідчий суддя також бере до уваги заслуги ОСОБА_4 перед державою, його участь у бойових діях щодо захисту держави від збройної агресії російської федерації, проте вважає, що у суспільсткві може скластися хибне враження безкарності та створить передумови для вчинення військовослужбовцями кримінальних правопорушень.
Враховуючи сукупність наведених вище обставин, особу підозрюваного ОСОБА_4 , вважаю, що стороною обвинувачення доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому приходжу до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Застосовуючи вказаний запобіжний захід, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Частиною 3 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Відповідно до п. 2 ч. 5 статті 182 КПК України визначено, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя врахував як характер кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, так і дані про особу підозрюваного, який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, його майновий стан, при цьому, будь-яких даних щодо розміру його доходів слідчому судді не надано.
За наведених вище обставин, слідчий суддя дійшов до висновку, що застава в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242240,00 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень (80х3028), в достатній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
У разі внесення застави, на ОСОБА_4 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучаться із населеного пункту в якому він проживає с. Оноківці, Ужгородський район, Закарпатської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та навчання; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, громадянина України, українця, тимчасово ніде не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з моменту фактичного затримання з 21 год. 50 хв. 03 грудня 2024 року.
Строк дії ухвали про тримання під вартою встановити до 30 січня 2025 року включно.
На підставі ч. 3 ст. 183, ч. 5 ст. 182 КПК України, визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу, достатню для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242240,00 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень (80х3028).
Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У разі внесення застави на ОСОБА_4 , у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;
- не відлучаться із населеного пункту в якому він проживає с. Оноківці, Ужгородський район, Закарпатської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та навчання;
- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 30 січня 2025 року включно.
У разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Територіального управління ДСА України в Закарпатській області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, в якій утримуватиметься підозрюваний.
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа негайно має здійснити розпорядження про звільнення підозрюваного з-під варти, про що повідомити Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, в порядку ч.5 ст.194 КПК України.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.
Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику та прокурору.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Час та дата складання повного тексту ухвали 10.12.2024 року о 16 год. 35 хв.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1