Справа № 624/251/24
провадження № 1-кп/624/19/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року Кегичівський районний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Кегичівки, Берестинського району, Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000155 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не військовозобов`язаного, інваліда ІІІ групи, хронічними захворюваннями не страждаючого, раніше судимого: 11.10.2023 Кегичівським районним судом Харківської області за ст. 126-1 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, звільненого від відбування покарання згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення: прокурора Кегичівського відділу Берестинської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5

- захисту: обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 09.02.2024 близько 18-00 години, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , разом з потерпілим ОСОБА_5 вживали спиртні напої.

Під час спільного вживання спиртних напоїв, ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи в стані алкогольного сп`яніння, наніс ОСОБА_5 один удар правою рукою в лівий бік обличчя в область нижньої щелепи, після чого наніс один удар правою ногою по лівій нозі, внаслідок чого потерпілий впав на підлогу. Надалі ОСОБА_3 наніс ОСОБА_5 не менше 5 ударів ногами по тулубу, в область ребер, голови, обличчя, а також декілька ударів руками в область обличчя, після чого залишив ОСОБА_5 на підлозі будинку та продовжив вживати спиртні напої.

В результаті протиправних дій, ОСОБА_3 умисно спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини, переломів 3, 4, 5, 6 ребер зліва, рвано-забійні рани обличчя, перелом кісток носа.

За ступенем тяжкості тілесні ушкодження у вигляді рвано-забійні рани обличчя, перелом кісток носа відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, згідно з п.п. 2.3.2 а, 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6.

За ступенем тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини та переломів 3, 4, 5, 6 ребер зліва відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, згідно з п.п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6.

В судовому засіданні ОСОБА_3 зазначив, що не визнає свою винуватість у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 122 КК України, проте не заперечує того факту, що він на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи в стані алкогольного сп`яніння, наніс ОСОБА_5 один удар правою рукою в лівий бік обличчя в область нижньої щелепи. Пояснив, що 09.02.2024 він був біля магазину «Посад», розташованому в с-щі Слобожанське, Берестинського району, Харківської області та до нього підійшов потерпілий. Потім вони разом пішли до нього додому за адресою: АДРЕСА_2 , де разом вживали спиртні напої. Під час спільного вживання спиртних напоїв потерпілий почав з`ясовувати стосунки в результаті чого він наніс ОСОБА_5 один удар правою рукою в лівий бік обличчя в область нижньої щелепи, після чого потерпілий впав на підлогу. Також зазначив, що під час конфлікту ОСОБА_5 порізав його брюки ножем та вдарив собаку. Інших ударів він йому не наносив та більш нічого не пам`ятає. Лише знає, що його співмешканка ОСОБА_6 відвела потерпілого до магазину і там залишила.

Крім частково визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненому ним злочині передбаченому ч. 1 ст. 122 КК України, його вина повністю та об`єктивно підтверджується зібраними та безпосередньо дослідженими в ході судового розгляду показаннями потерпілого та іншими доказами, зокрема:

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 09.02.2024 приблизно о 18-00 годині він пішов до магазину «Посад», розташованому в с-щі Слобожанське, Берестинського району, Харківської області. В магазині придбав 2-х літрову пляшку пива і на виході з магазину зустрів обвинуваченого ОСОБА_3 . Останній запропонував піти до нього додому, на що він погодився. Вони прийшли до обвинуваченого додому, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де почали розпивати спиртні напої. Вдома ще була співмешканка ОСОБА_3 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Під час вживання спиртних напоїв ОСОБА_3 почав його бити, спочатку вдарив рукою по обличчю в районі нижньої лівої щелепи, а потім бив ногами. Коли він впав на підлогу ОСОБА_3 продовжував наносити удари, як ногами так і руками в область тулубу та обличчя. Потім ОСОБА_6 відвела його до магазину та залишила там, а він знепритомнів. Зазначив, що біля магазину були підлітки, які викликали швидку допомогу. По приїзду швидкої допомоги, його відразу відвезли до лікарні, розташованої в с-ще Кегичівка, Харківської області, де зашили брови, а вже потім направили в лікарню до м. Харкова, де він проходив лікування протягом 1,5 неділі. Коли виписався з лікарні, ще проходив курс лікування вдома впродовж 1 місяця.

Допитаний в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_7 повідомив про те, що в лютому 2024 року, більш точної дати він не пам`ятає, до нього зателефонував обвинувачений ОСОБА_3 та запросив до себе в гості повечеряти. Він прийшов додому до обвинуваченого приблизно о 21-00 годині. Коли зайшов у будинок побачив, що потерпілий ОСОБА_5 лежав на підлозі біля котла та хропів. В якому він був стані йому не було відомо, до нього не підходив. Вони сиділи вечеряли та вживали спиртні напої втрьох - він, обвинувачений та його співмешканка. Потім він попросився у обвинуваченого залишитися переночувати та пішов в спальню. Потім він чув як гавкала собака, він підходив до неї, вона була в крові і поруч лежав потерпілий. Зазначив, що не бачив ніякого конфлікту чи бійки між обвинуваченим та потерпілим. Потім приїхали працівники поліції, розбудили його та забрали у відділ.

Допитана в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона була співмешканкою обвинуваченого ОСОБА_3 . Зазначила, що в 2024 році, більш точний час не пам`ятає, виникла бійка між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Ця подія відбувалася у нас вдома за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначила, що десь після обіду додому прийшов її співмешканець ОСОБА_3 разом з потерпілим. Вони розпивали спиртні напої. Потім між ними виник конфлікт і ОСОБА_3 почав бити потерпілого дуже сильно, і руками, і ногами, і лежачого, по різним частинам тіла. При цьому була присутня вона та ОСОБА_8 , який також все бачив, але злякався та пішов в спальню. Ударів ОСОБА_3 наніс дуже багато, більш ніж 10 ударів. Потім вона витягла потерпілого на вулицю, і він пішов у центр селища до магазину. Потім їй стало відомо, що підлітки викликали швидку та потерпілого забрали до лікарні.

В ході судового розгляду суд дав наступну оцінку матеріалам, що були представлені стороною обвинувачення у якості доказів винуватості особи.

Так, із витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000155 (т. 1, а.с. 165) вбачається, що 10.02.2024, о 09 год 49 хв були внесені відомості за правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 122 КК України, на підставі звернення 09.02.2024 гр. ОСОБА_5 . З короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що 09.02.2024 близько 21-00 години в смт. Слобожанське, Красноградського району, Харківської області йому були спричинені тілесні ушкодження.

09.02.2024, інспектором з РПП СПД № 1 ВП № 1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 було прийнято усну заяву потерпілого про вчинене кримінальне правопорушення, що зафіксовано у протоколі прийняття такої заяви (т. 1, а.с. 167). Із змісту якої вбачається, що потерпілий просить прийняти міри до ОСОБА_3 , який 09.02.2024 близько 21 год 00 хв, за місцем свого мешкання за адресою: смт. Слобожанське, Красноградського району, Харківської області, спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді забоїв обличчя та забоїв тулубу.

З заяви потерпілого ОСОБА_5 вбачається те, що він 15.02.2024 надав працівникам поліції для долучення до матеріалів кримінального провадження виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого із КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» та 3 ренген знімки з КНП КСР «Кегичівська ЦРЛ» (т. 1, а.с. 176).

З виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого із КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» вбачається, що потерпілий ОСОБА_5 проходив стаціонарний курс лікування з 10.02.2024 по 14.02.2024 з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійна рана надбровної дуги, множинні гематоми, забій м`яких тканин обличчя, перелом кісток носу, перелом 3, 4 ребер зліва (т. 1, а.с. 177).

З копій рентгенівських знімків, роздрукованих на білих аркушах паперу від 09.02.2024 з Кегичівської ЦРЛ на ім`я ОСОБА_5 (пряма проекція, правий бік) вбачається, що у потерпілого виявлений перелом (т. 1, а.с. 178-180).

Протоколом проведення слідчого експерименту (з фототаблицями) від 15 лютого 2024 року встановлено, що у присутності двох понятих, ОСОБА_5 розповів, що «…Після тривалого вживання алкогольних напоїв, близько 18-19 години між ним та ОСОБА_3 виник конфлікт, з якого приводу вже не пам`ятає, в ході якого останній вдарив його кулаком, якої саме руки не пам`ятає, в область щелепи, в результаті чого він втратив рівновагу та впав на підлогу, надалі ОСОБА_3 почав наносити йому удари ногами по тулубу, в область ребер та голови, а саме, в обличчя в результаті чого він втратив свідомість. Через деякий час він прийшов до тями, в цей час вже вдома була ОСОБА_6 . В подальшому він підвівся та ОСОБА_3 почав просити в нього вибачення і вони знов продовжили пити алкогольні напої, а саме горілку. Через деякий час між ними знову виник конфлікт, в результаті якого ОСОБА_3 наніс йому один удар ногою по лівій нозі, після якого він впав на підлогу та останній почав наносити удари ногами по тулубу, в область ребер та обличчя.» (т. 1, а.с. 181-185).

Протоколом проведення слідчого експерименту (з фототаблицями) від 19.02.2024 встановлено, що у присутності двох понятих, свідок ОСОБА_6 розповіла, що «…09.02.2024 близько 12-00 години вона зайшла до себе в будинок та побачила, що на підлозі в кухні лежав ОСОБА_10 , на прізвисько « ОСОБА_11 ». Він був в крові. На обличчі були тілесні ушкодження. ОСОБА_3 в цей час стояв ногами на грудній клітині потерпілого. В цей час ОСОБА_3 сказав, що в них закінчилася горілка та вона має сходити до магазину купити ще. Вона відмовилась та повідомила де лежать гроші. ОСОБА_12 пішов в іншу кімнату. В цей час вона витягла ОСОБА_10 з будинку для того, щоб ОСОБА_3 припинив його бити. Через декілька хвилин ОСОБА_10 повернувся до будинку. Між ним та ОСОБА_3 знову почався конфлікт в ході якого ОСОБА_3 вдарив ногою ОСОБА_10 по нозі. Той впав на підлогу. ОСОБА_3 почав бити ОСОБА_10 ногами. Наніс не менше 10 ударів по різним частинам тіла, зокрема в живіт, по тулубу. Останній втратив свідомість. Після чого вона знову почала витягати ОСОБА_10 з будинку та говорити йому, щоб він йшов від них.» (т. 1, а.с. 186-191).

Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи №12-14/20-КР/24 від 19 лютого 2024 року, встановлено, що у ОСОБА_5 мали місце наступні тілесні ушкодження: рвано-забійні рани та синець на обличчі. В лікарні встановлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійна рана надбровної дуги, множинні гематоми, забій м`яких тканин обличчя, перелом кісток носу, перелом 3, 4, 5, 6 ребер зліва. Вказані тілесні ушкодження могли утворитися внаслідок дії тупих твердих предметів, не виключено, що в строк та способом, на які вказує як освідуваний в протоколах його допиту та при проведенні слідчого експерименту за його участю, так і свідок ОСОБА_6 в протоколах її допиту та при проведенні слідчого експерименту, за її участі. По ступеню тяжкості закрита травма грудної клітини, переломи 3, 4, 5, 6 ребер зліва відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, згідно до п.п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.1995. По ступеню тяжкості рвано-забійні рани обличчя, перелом кісток носу відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, згідно до п.п. 2.3.2 а, 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.1995. (т. 1, а.с. 193-194);

Крім того, у судовому засіданні досліджено: копія паспорта обвинуваченого, з підтвердженням його анкетних даних, копія пенсійного посвідчення, з якого вбачається, що обвинувачений є інвалідом ІІІ групи по зору безстроково, копії свідоцтв про народження дітей, довідки про те, що він не перебуває на обліку в психіатричному кабінеті та перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу синдрому алкогольної залежності, копія вироку Кегичівського районного суду Харківської області від 11.10.2023, згідно якого обвинувачений ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та йому призначено покарання у виді 1 року обмеження волі з застосуванням ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік.

Оцінюючи здобуті у справі та безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі, зокрема ними встановлюється подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та інші обставини які підлягають доказування відповідно до ст. 91 КПК України та становлять предмет доказування. Вказані докази передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності до чинного кримінально-процесуального законодавства. При цьому досліджені докази є узгодженими між собою та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, а їх сукупність та взаємозв`язок є достатнім для прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, обвинувачений в судовому засіданні підтвердив вчинення ним кримінального правопорушення, але заперечував щодо нанесення декількох ударів потерпілому. Ці твердження обвинуваченого спростовуються показаннями потерпілого, свідка ОСОБА_6 та протоколами слідчих експериментів.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З огляду на викладене та враховуючи обставини вчинення суспільно небезпечного винного діяння ОСОБА_3 , а саме, відношення засудженого до вчиненого - спрямованості умислу та інші докази, досліджені під час судового розгляду і оцінені судом відповідно до вимог ст.94 КПК з точки зору належності, достовірності, допустимості та відповідно достатності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 є винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, і підлягає покаранню.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до положень ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів; більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів; у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Крім того слід звернути увагу на висновки з приводу пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах Souring v. UK, Shvydka v. Ukraine, Tammer v. Estonia, - за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають були відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами статей 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, за ч. 1 ст. 122 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Судом також враховані дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий та в період іспитового строку вчинив цей злочин, має місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не перебуває на обліку у лікаря психіатра, але перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу синдрому алкогольної залежності, офіційно не працевлаштований, хронічними захворюваннями не страждає, є інвалідом ІІІ групи по зору, не військовозобов`язаний, розлучений, має двох неповнолітніх дітей.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено.

Частково визнання обвинуваченим вини не свідчить про його щире каяття. Судом не встановлено розкаяння обвинуваченого, щирого жалю з приводу вчиненого, осуду своєї поведінки, бажання виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання, що є ознаками щирого каяття. В матеріалах справи відсутні докази конкретних дій обвинуваченого, спрямованих на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації.

Відповідно до вимог п. 1, п. 6, ч. 1 ст. 67 КК України обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 є рецидив злочинів, та вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Із врахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, особи обвинуваченого, обставин, що обтяжують покарання, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, обставин скоєння кримінального правопорушення та ставлення до скоєного, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо лише в ізоляції від суспільства і призначає покарання ОСОБА_3 в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України, яке сприятиме його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані.

При призначенні покарання за сукупністю вироків, суд вважає за необхідне застосувати положення ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 71 КК України, та призначити покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Кегичівського районного суду Харківської області від 11.10.2023, яким ОСОБА_3 засуджено за ст. 126-1 КК України до 1 року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 72 КК України менш суворий вид покарання призначене за попереднім вироком у виді 1 року обмеження волі переводиться в більш суворий вид покарання призначений цим вироком суду позбавлення волі, у співвідношенні одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Запобіжний захід обвинуваченому під час досудового розслідування не обирався. До набрання законної сили цим вироком, суд вбачає можливим обвинуваченому запобіжний захід не обирати.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Цивільний позов не заявлявся. Арешт не накладався.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

Визнати ОСОБА_3 винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та піддати його покаранню у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 72 КК України перевести 1 (один) рік обмеження волі у 6 (шість) місяців позбавлення волі та відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кегичівського районного суду Харківської області від 11.10.2023 у виді одного місяця позбавлення волі, остаточно призначивши ОСОБА_3 покарання у виді 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з дня фактичного затримання ОСОБА_3 при приведені цього вироку до виконання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії вироку, шляхом подачі апеляції через Кегичівський районний суд Харківської області.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1