23.01.2025 Справа № 642/371/25
Провадження № 1-кс/642/178/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді за участю секретаря судового засідання: прокурора захисника перекладача підозрюваного ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000091 від 17.01.2025 у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сімферополь, АР Крим, громадянина України, не працює, з середньою освітою, не одружений, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останні рази засуджений: 26.11.2014 Жовтневим районним судом м. Харкова за ст.ст.185 ч. 3, ч. 4 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, 07.11.2018 Лісічанським міським судом Луганської області за ч.2 ст.190, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, 05.10.2022 Дзержинським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

23.01.2025 до Ленінського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000091 від 17.01.2025 у відношенні ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000091 від 17.01.2025 за ознакою вчинення кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 діючи за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, розподіливши між собою ролі, 17.01.2025 в проміжок часу з 11:30 год. по 11:40 год. прибули до квартири АДРЕСА_2 , де мешкає потерпіла ОСОБА_11 , де виконуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 залишилися на сходовому майданчику 3-го поверху вказаного будинку, з метою спостереження за обстановкою, а ОСОБА_10 стала стукати у двері, які їй відчинила потерпіла ОСОБА_11 . У подальшому ОСОБА_10 , з метою проникнути до вказаної квартири, шляхом обману, повідомила потерпілій ОСОБА_11 , що прийшла з метою перевірки електричного лічильника та зняття показників, таким чином увійшовши в довіру до потерпілої, яка впустила ОСОБА_10 до квартири. Таким чином, ОСОБА_10 проникла до квартири, належної ОСОБА_11 .

Після чого ОСОБА_10 діючи згідно попередньої домовленості із ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, стала відволікати потерпілу ОСОБА_11 , та відвела її до окремої кімнати під приводом складання документів, щодо обстеження електричного лічильника, а ОСОБА_8 та ОСОБА_6 через не заперті на замок двері зайшли до квартири ОСОБА_11 , тим самим незаконно проникли до житла, та розосередившись по кімнатам квартири, стали шукати матеріальні цінності та грошові кошти. В цей час потерпіла ОСОБА_11 , яка перебувала в кімнаті разом із ОСОБА_10 побачивши у своїй квартирі ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , які перебирали її речі, стала робити їм зауваження, кричати про допомогу, таким чином останні, усвідомлюючи, що їх дії були помічені потерпілою ОСОБА_11 , продовжили свої протиправні дії, направлені на відкрите викрадення чужого майна, незважаючи на крики та зауваження потерпілої, яка в цей час намагалась вийти із квартири, щоб покликати на допомогу. Однак в цей час ОСОБА_8 , усвідомлюючи що його дії були помічені потерпілою ОСОБА_11 , став перед нею та почав перешкоджати їй пройти, узявши та тримаючи її за руки, щоб утримати на місці, таким чином не даючи їй вийти із квартири, а ОСОБА_6 разом із ОСОБА_10 продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на відкрите заволодіння чужим майном, продовжили обшукувати квартиру потерпілої ОСОБА_11 , та відкрито заволоділи гаманцем останньої, у якому знаходились грошові кошти у сумі 300 (триста) грн. та банківська карта «УКРСИББАНК», які лежали у сімці в коридорі на стільці.

Після чого, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_10 втекли з місця вчинення вказаного кримінального правопорушення разом із викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши, в такий спосіб потерпілій матеріальної шкоди на суму 300 (триста) грн.

Таким чином, дії ОСОБА_6 кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

22.01.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Слідчий вказує, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом огляду місця події від 17.01.2025, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 від 17.01.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 17.01.2025, протоколом допиту свідка

ОСОБА_13 від 17.01.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 18.01.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 20.01.2025, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_15 від 20.01.2025, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілій ОСОБА_11 від 21.01.2025, протоколом огляду предмета від 22.01.2025, протоколом огляду місця події від 22.01.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 22.01.2025, протоколом пред`явлення особи для впізнання свідку ОСОБА_17 від 22.01.2025, протоколом пред`явлення особи для впізнанням за фотознімками потерпілій ОСОБА_11 від 22.01.2025, протоколом пред`явлення особи для впізнання свідку ОСОБА_17 від 22.01.2025.

Слідчий зазначає, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти власності, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, офійних джерел існування та міцних соціальних зв?язків не має, не одружений, на утриманні малолітніх дітей та осіб похилого віку не має, з середньою освітою, не працює, раніше судимий, тому маються достатні підстави вважати, що підозрюваний при застосуванні більш м?якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у подальшому, з огляду на його моральні якості, може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник - адвокат ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили обрати більш м`який запобіжний захід, а саме: домашній арешт.

Суд, заслухавши доводи прокурора, захисника та підозрюваного, дослідивши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та додані до нього матеріали, дійшов наступного висновку.

Під час розгляду даного клопотання судом встановлено, що в провадженні СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000091 від 17.01.2025за ознакою вчинення кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

22.01.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненнікримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами, а саме: протоколом огляду місця події від 17.01.2025, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 від 17.01.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 17.01.2025, протоколом допиту свідка

ОСОБА_13 від 17.01.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 18.01.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 20.01.2025, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_15 від 20.01.2025, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілій ОСОБА_11 від 21.01.2025, протоколом огляду предмета від 22.01.2025, протоколом огляду місця події від 22.01.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 22.01.2025, протоколом пред`явлення особи для впізнання свідку ОСОБА_17 від 22.01.2025, протоколом пред`явлення особи для впізнанням за фотознімками потерпілій ОСОБА_11 від 22.01.2025, протоколом пред`явлення особи для впізнання свідку ОСОБА_17 від 22.01.2025.

Клопотання про обрання запобіжного заходу відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, тобто у вчиненні тяжкого злочину, обставини кримінального правопорушення, свідчать про його схильність до скоєння протиправних дій, до того ж підозрюваний не має законних джерел отримання заробітку, міцних стійких соціальних зв`язків, тобто за місцем його мешкання нічого не утримує, та усвідомлюючи про незворотність настання покарання є підстави вважати, що у підозрюваного ОСОБА_6 можуть виникнути передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України спроби.

Підозрюваний ОСОБА_6 може намагатися уникнути кримінальної відповідальності за скоєне, виїхати за межі Харківської області, у зв`язку з чим наявний ризик його ухилення від слідства та суду, тому в даному випадку існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити незаконні дії, спрямовані на здійснення незаконного психологічного впливу на свідків у кримінальному провадженні, з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, оскільки, маючи процесуальний статус підозрюваного, останньому буде відомо місце проживання свідків у вказаному кримінальному провадженні, умовлянням чи погрозами вчинити протиправний тиск на свідків з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів, тобто незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

ОСОБА_6 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та був судимим до реальної міри покарання, знову обґрунтовано підозрюється в умисному тяжкому кримінальному правопорушенні проти власності, без визначеного місця проживання та реєстрації, офіційно не працевлаштований, тобто не має джерел для нормальної життєдіяльності, тому, в даному випадку, наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення інших кримінальних правопорушень.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином та карається позбавленням волі на строк до десяти років.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 186 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що в містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність останнього до вчинення злочину за викладених у клопотанні обставин.

Тому, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, даних про його особу, з урахуванням характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених у статті 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

Судом перевірялась можливість обрання відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризикам.

Однак, враховуючи існування ризиків, передбачених п. п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, їх ступінь, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: злочини, у вчинені якого підозрюється ОСОБА_6 є тяжким кримінальним правопорушенням, вчинений в умовах війни, а отже у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав як інтересів суспільства, тяжкості покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується особа, суд приходить до висновку про необхідність обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, адже жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам.

Таким чином, клопотання слідчого про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Стороною захисту під час розгляду даного клопотання не наведено доводів та не надано належних доказів, що спростовують обґрунтованість пред`явленої підозри та свідчать про відсутність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому слідчий суддя вважає за неможливе застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій, слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною 4 цієї статті.

З аналізу даної норми вбачається, що у випадку застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за відсутності випадків, передбачених ч.4 ст. 183 КПК України, визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, є зобов`язанням суду.

З урахуванням положень, закріплених ч. 3 та 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу як альтернативний запобіжний захід.

Відповідно до вимог ст.182 КПК України, з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, враховуючи ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає можливим визначити заставу в розмірі, зазначеному в п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 90 840 грн. (3028 х 30 = 90 840 грн.), та вважає її достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Суд вважає, що даний розмір застави, визначений з урахуванням вимог п. 2 ч.5 ст. 182 КПК України, в достатній мірі гарантує виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків та не є завідомо непомірним для нього.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000091 від 17.01.2025 у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» (№ 27) в межах строку досудового розслідування, строком на 60 (шістдесят) днів до 23 березня 2025 року, взявши його під варту в залі суду негайно.

Визначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області в будь-який момент протягом дії ухвали - до 23 березня 2025 року включно.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок, має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_6 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою;

- не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування з свідками у вказаному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Зобов`язати прокурора Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова негайно повідомити близького родича, члена сім`ї ОСОБА_6 або іншу особу за вибором підозрюваного про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останнього.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_6 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складено 27.01.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1