Справа № 727/402/22
Провадження № 1-в/727/221/24
16 грудня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6
засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши клопотання захисника ОСОБА_6 щодо вирішення питання долі речових доказів у кримінальному провадженні по обвинуваченню: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.1 ст.313, ч.2 ст.317 КК України, та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 України, -
Адвокат ОСОБА_6 , діючи в інтересах заявника ОСОБА_4 звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці із клопотанням щодо вирішення питання долі речового доказу, а саме автомобіля «Ауді А4» та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Клопотання мотивоване тим, що вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці від 14.08.2024 року засуджено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.1 ст.313, ч.2 ст.317 КК України, та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 України, однак при ухваленні вироку судом не вирішено питання долі речового доказу, а саме автомобіля «Ауді А4» д.н.з. НОМЕР_1 (реєстрації республіки Болгарія) та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, які належать матері засудженого ОСОБА_4 . У зв`язку із чим просить вирішити питання повернення речового доказу у кримінальній справі № 727/402/22 та повернути транспортний засіб і свідоцтво про його реєстрацію заявнику ОСОБА_4 .
Заявник ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_6 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримали. ОСОБА_4 вказала, що вона є матір"ю засудженого ОСОБА_7 . Під час досудового розслідування був вилучений та визнаний речовим доказом належний їй автомобіль "Ауді А4»д.н.з. НОМЕР_1 (реєстрації республіки Болгарія) на якому пересувався ОСОБА_7 . Заявник вказала, що зазначений транспортний засіб був придбаний нею та її чоловіком для потреб сім"ї за кошти які вони з чоловіком спільно заробили. Інколи автомобілем користувався їхній син ОСОБА_7 , що є засудженим по даній справі. Оскільки чоловік є інвалідом третьої групи, їм вкрай необхідним є повернення цього транспортного засобу.
Засуджений ОСОБА_7 також вказав, що автомобіль належить його матері і він не є власником цього транспортного засобу. Матір інколи дозволяла йому користуватися цим автомобілем.
Засуджений ОСОБА_8 вказав, що не має жодних заперечень щодо задоволення клопотання. Кому належить автомобіль йому не відомо.
Захисник ОСОБА_8 ОСОБА_5 в судовому засіданні залишив вирішення клопотання на розсуд суду.
Прокурор у судовому засіданні не заперечував щодо повернення майна, а саме автомобіля «Ауді А4» д.н.з. НОМЕР_1 (реєстрації республіки Болгарія) та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - власнику.
В силу частини першої статті 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, зокрема, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження тощо.
Отже за нормами кримінального процесуального законодавства доля речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження вирішується судом під час ухвалення вироку.
Водночас, згідно ч.6 ст.100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
За приписами ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Суд дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження вважає за необхідне вирішити питання щодо долі речового доказу яким являється транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію, при цьому встановив та врахував наступне.
Також встановлено вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці від 14.08.2024 року засуджено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.1 ст.313, ч.2 ст.317 КК України, та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 України. Вирок набрав законної сили, однак доля речових доказів а саме автомобіля «Ауді А4» д.н.з. НОМЕР_1 (реєстрації республіки Болгарія) та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не вирішено.
Відповідно до ст. 537 КПК України, суд, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку. До питань про будь - які сумніви і суперечності, що виникають при виконанні вироку, які належить вирішувати суду, що ухвалив вирок відносяться питання про долю речових доказів і документів, якщо їх не вирішено вироком суду.
З положень п. 4 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21 грудня 2009 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» (далі Постанова) слідує, що у порядку, передбаченому КПК України суди вправі вирішувати питання, які виникають при виконанні внаслідок певних недоліків , судового рішення, зокрема, щодо долі речових доказів.
Згідно п. 16 Постанови у судовому засіданні суд зобов`язаний дослідити докази, що підтверджують наявність обставин, які мають значення для правильного вирішення питань, що виникли у процесі виконання.
Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
В судовому засіданні було встановлено, що транспортний засіб марки «AUDI A4» д.н.з. НОМЕР_2 (реєстрації республіки Болгарія), належить ОСОБА_4 , оскільки, як було з"ясовано, саме вона сплачувала грошові кошти за придбання автомобіля.
Враховуючи те, що при ухваленні вироку питання долі речових доказів ( автомобіля «Ауді А4» та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу) судом вирішене не було , суд приходить до висновку про необхідність вирішення даного питання, шляхом постановлення ухвали.
Відповідно, усуваючи ці протиріччя, суд зауважує, що, в силу п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, такі речові докази слід повернути їх власнику (законному володільцю).
Керуючись ст.100, 534, 537-539 КПК України, суд,-
Заяву ОСОБА_6 задовольнити.
У порядку п.5 ч.9 ст.100 КПК України речовий доказ - транспортний засіб марки «AUDI A4» д.н.з. НОМЕР_2 (реєстрації республіки Болгарія), власником якого являється ОСОБА_4 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на автомобіль «AUDI A4», д.н.з. НОМЕР_2 (реєстрації республіки Болгарія), повернути власнику та/або законному володільцю - ОСОБА_4 .
Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1