Справа № 190/466/25
Провадження №1-в/190/85/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України,

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 серпня 2021 року.

Засуджений ОСОБА_4 та представник ДУ «ПВК 122» ОСОБА_5 в судове засідання не явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого заперечував.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд встановив наступне.

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2021 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за даним вироком та вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2020 року остаточно призначено покарання 5 років 3 місяці позбавлення волі.

Згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_4 , останній довів своє виправлення та має бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Згідно довідки про заохочення та стягнення від 27.02.2025 року засуджений ОСОБА_4 має чотири заохочення, стягнень не має.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно зі ст.50,65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з положеннями ст.81 КК України, особу може бути умовно-достроково звільнено від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув визначений законом строк покарання.

За змістом закону, становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватися й в умовах відбування менш суворого покарання. Становлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.

Також суд відмічає, що згідно з п.1постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченоїст. 50 КК України.

Враховуючи викладене, дані про особу засудженого, його ставлення до вчиненого злочину, суд, приходить до висновку, що на даний час ОСОБА_4 можливо і став на шлях виправлення, однак не довів його, що вказує на передчасність розгляду питання про його умовно-дострокове звільнення.

Суд зазначає, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, отже наявність чотирьох заохочень, не говорить про безумовне виправлення ОСОБА_4 .

Суд вважає, що наразі мета призначеного покарання, яка полягає у виправленні засудженого та запобіганню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, ще не досягнута, оскільки, як видно з характеристики засудженого, ОСОБА_4 неодноразово засуджувався до покарання у виді позбавлення волі, судами, під час призначення ОСОБА_4 попередніх покарань, вже достатньо застосовувалися законодавчо встановлені «стимулювання» засудженого до виправлення його поведінки та припинення протиправних діянь, проте останній на шлях виправлення не ставав і після звільнень з вказаних підстав завжди повертався до вчинення нових злочинів. Наведене свідчить про те, що останній схильний до системної протиправної поведінки, його особа має стійку антисоціальну спрямованість, а виправлення цього засудженого до повного відбуття призначеного покарання має беззаперечно підтверджуватись вагомими доказами, яких не вбачається.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що поведінка засудженого під час відбування покарання є зразковою та свідчить про його повне виправлення, у зв`язку з чим клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області на протязі семи днів з дня її проголошення.

Ухвала, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги - ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1