УХВАЛА

02 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 650/1998/24

провадження № 51- 524 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

вивчивши матеріали касаційної скарги прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції,

на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року щодо ОСОБА_5 ,

установив:

Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 лютого

2025 року касаційну скаргу прокурора було залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК та надано строк 10 днів для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

На виконання рішення Суду прокурор направив нову касаційну скаргу, проте цих недоліків не усунув.

Так, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі вказується обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, в чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто конкретно вказати в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись на незаконність судових рішень особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що

є підставою для зміни чи скасування таких рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

Так, прокурор у касаційній скарзі порушує питання про скасування оскарженої ухвали апеляційного суду з підстави істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

В обґрунтування своїх доводів прокурор указує, що суд апеляційної інстанції порушив вимоги ч. 3 ст. 404 КПК та ст. 419 КПК, зокрема не розглянув клопотання прокурора про дослідження в судовому засіданні письмових доказів і документів та допит обвинуваченого, а також не поставив на обговорення учасників питання про дослідження доказів та документів на підтвердження або спростування доводів прокурора щодо зміни юридично правової кваліфікації, та наявності ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України (далі - КК), у діях ОСОБА_5 .

Вказує, що апеляційний суд був уповноважений вирішити питання щодо скасування рішення суду першої інстанції, в частині чого і подавалася апеляційна скарга прокурором, а також перевірити її доводи та надати відповіді на них.

Як убачається з оскарженого судового рішення, предметом розгляду суду апеляційної інстанції була апеляційна скарга прокурора, в якій він просив закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за епізодами від 02 березня

2024 року, 06 березня 2024 року та 23 березня 2024 року за ч. 4

ст. 185 КК у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння відповідно до ст. 5 КК та п. 1-2 ч. 2

ст. 284 КПК. Також просив виключити з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним та з кваліфікації дій ОСОБА_5 за епізодом викрадення майна ОСОБА_6 від 23 березня 2024 року кваліфікуючу ознаку «крадіжка, поєднана з проникненням у сховище».

Суд апеляційної інстанції задовольнив частково апеляційну скаргу прокурора та закрив кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 4

ст. 185 КК за епізодами від 02 березня 2024 року, 06 березня 2024 року та

23 березня 2024 року у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, відповідно до ст. 5 КК,

п. 1-2 ст. 284 КПК, а також визнав слушними доводи апеляційної скарги прокурора про виключення з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним та з кваліфікації дій ОСОБА_5 за епізодом викрадення майна від 23 березня 2024 року кваліфікуючу ознаку «крадіжка, поєднана з проникненням у сховище».

Тобто, цей суд вирішив питання по суті, які були винесені на розгляд прокурором та, оцінивши і надавши відповіді на доводи апеляційної скарги, визнавши їх частково обґрунтованими задовольнив основну вимогу прокурора про закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, відповідно до ст. 5 КК,

п. 1-2 ст. 284 КПК.

Прокурор у касаційній скарзі вказує про порушення вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції, проте знову не обґрунтовує у чому полягає саме істотність таких порушень, а також не указує яким чином ці порушення вплинули на законність та обґрунтованість судового рішення з урахуванням того, що цей суд задовольнив вимогу прокурора та закрив кримінальне провадження. Також прокурор не зазначає у скарзі негативних наслідків, до яких призвели або могли призвести зазначені ним у скарзі порушення процесуального закону.

Таким чином, прокурор не усунув недоліків касаційної скарги.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк;

Ураховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429, 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року щодо ОСОБА_5 повернути останньому разом із усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3