Справа № 161/9810/21 Провадження №11-кп/802/102/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представника потерпілого - ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження №0000107 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 липня 2024 року щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ,

В С Т А Н О В И В :

Вказаним вироком суду ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, з вищою освітою, працюючий в УПП у Волинській області, одружений, не судимий,

визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.365 КК України та на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України виправданий в зв`язку з недоведеністю того, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Також вироком суду ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_4 , громадянин України, з вищою освітою, працюючий в УПП у Волинській області, неодружений, не судимий.

визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.365 КК України та на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України виправданий в зв`язку з недоведеністю того, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Крім того, вказаним вироком суду засуджено ОСОБА_15 , вирок щодо якого учасниками кримінального провадження не оскаржується.

Запобіжні заходи ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у виді особистого зобов`язання скасовано.

Провадження за цивільним позовом потерпілого ОСОБА_16 до обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 про стягнення матеріальної та моральної шкоди закрито.

Вироком вирішено питання речових доказів та арештованого майна.

Згідно вироку суду, органом досудового розслідування згідно обвинувального акту ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинувачуються в тому, що грубо нехтуючи вищевикладеними завданнями, правами та повноваженнями, покладеними та наданими працівникам Національної поліції України, ОСОБА_10 , обіймаючи посаду командира взводу №2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області (наказ про призначення на посаду начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №622-о/с від 25.08.2020), ОСОБА_11 , обіймаючи посаду поліцейського взводу №2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області (наказ про призначення на посаду начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №88-о/с від 03.02.2020) та будучи, відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», працівниками правоохоронного органу в зв`язку з постійним виконанням функцій представників влади із правоохоронними і правозастосовними повноваженнями, грубо порушили свої службові обов`язки та обмеження, чим вчинили перевищення влади та службових повноважень за наступних обставин.

Так, 01.09.2020 о 03год. 26хв, на лінію «102» ГУНП у Волинській області від громадянина ОСОБА_16 надійшло повідомлення про те, що 01.09.2020 за адресою: м.Луцьк, проспект Відродження, 49А у заявника викрали велосипед, у крадіжці якого заявник підозрює працівника Управління патрульної поліції у Волинській області.

Надалі, вказане повідомлення працівниками лінії «102» ГУНП у Волинській області було скероване в чергову частину Луцького ВП ГУНП у Волинській області та на робочий планшет наряду патрульної поліції УПП у Волинській області у складі екіпажу «ІНФОРМАЦІЯ_4», а саме: командира взводу №2 роти №3 батальйону УПП у Волинській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 , поліцейського взводу №2 роти №3 батальйону УПП у Волинській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_15 , поліцейського взводу № 2 роти №3 батальйону УПП у Волинській області ДПП рядового поліції ОСОБА_11 , для з`ясування всіх обставин даної події.

Прибувши за місцем, де за повідомленням заявника було вчинено крадіжку, а саме за адресою: АДРЕСА_5 , працівниками патрульної поліції заявника виявлено не було. В ході проведення комплексу заходів по встановленню місцезнаходження заявника - ОСОБА_16 , працівниками патрульної поліції екіпажу «Цунамі-101» було встановлено, що ОСОБА_16 знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 . У зв`язку із цим, зазначений екіпаж патрульної поліції направився за вказаною адресою з метою встановлення всіх обставин події та встановлення місцезнаходження зниклого майна - велосипеда.

В подальшому, прибувши о 04 год. 20 хв. за адресою: АДРЕСА_7 , у житловому приміщенні - квартирі АДРЕСА_8 , громадянки ОСОБА_17 , екіпажем патрульної поліції в складі командира взводу №2 роти №3 батальйону УПП у Волинській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 , поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП у Волинській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_15 , поліцейського взводу № 2 роти №3 батальйону УПП у Волинській області ДПП рядового поліції ОСОБА_11 було виявлено заявника ОСОБА_16 , якому ОСОБА_10 , діючи спільно з ОСОБА_15 та ОСОБА_11 та будучи об`єднаним з останніми єдиним злочинним умислом, наказав в усній формі проїхати за адресою місця події по пр.Відродження, 49А, у супроводі працівників Управління патрульної поліції у Волинській області для проведення слідчих дій.

Натомість, ОСОБА_16 повідомив присутніх в кімнаті патрульних поліцейських, що в даний момент, через пізній час доби, він відмовляється від поїздки на місце події та зазначив, що заяву про можливе вчинення кримінального правопорушення напише на наступний день зранку. При цьому, заявник ОСОБА_16 нецензурних висловлювань чи ненормативної лексики не вживав, будь-яких хуліганських дій не вчиняв, своєю поведінкою загрози для себе, оточуючих чи працівників патрульної поліції не становив, оскільки не вчиняв жодних активних дій та не здійснював будь-яких погрозливих висловлювань в будь-чию адресу, перебуваючи в спідній нижній білизні в ліжку та в прохальній формі просив працівників поліції залишити приміщення.

В той же час, не дивлячись на отриману мотивовану відмову ОСОБА_16 у прослідуванні до місця події за його ж заявою про крадіжку велосипеда за адресою: м.Луцьк, пр.Відродження, 49А, у супроводі працівників Управління патрульної поліції у Волинській області для проведення слідчих дій, старший лейтенант поліції ОСОБА_10 , лейтенант поліції ОСОБА_15 та рядовий поліції ОСОБА_11 , знаходячись 01.09.2020, близько 04 год. 23 хв., у житловому приміщенні - квартирі громадянки ОСОБА_17 , що за адресою: АДРЕСА_6 , перебуваючи у форменому одязі працівника патрульної поліції при виконанні службових обов`язків, явно виходячи за межі наданих їм, як працівникам патрульної поліції та працівникам правоохоронного органу, службових повноважень, шляхом їх перевищення, без будь-яких законних на те підстав, несподівано для ОСОБА_16 , який фактично виступав заявником про викрадення в нього майна, без попередження останнього про намір застосувати фізичну силу та спеціальні засоби, діючи спільно та будучи об`єднаними єдиним злочинним умислом, в порушення ст.ст.19, 21, 28, 29, 68 Конституції України, ст.ст.18, 23, 29, 42, 43, 44, 45 ЗУ "Про Національну поліцію", п.п.1, 2, 4 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ, абз.1 п.1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС № 1179 від 09.11.2016, п.п. 1, 10 п.3.1 розділу ІІІ Посадової інструкції поліцейського/інспектора патрульної поліції, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції №4324 від 18.09.2018, застосували до нього насильство та заходи фізичного впливу, що завдали сильного фізичного болю, фізичних та моральних страждань ОСОБА_16 та образили його особисту гідність, які виразилися у нанесенні 2-3 ударів руками ОСОБА_16 в ділянку голови та обличчя, різкого загинання рук за спину, застосування больового прийому загинання кисті лівої руки, притискання рукою тулубу, незаконно застосували спеціальний засіб - металеві кайданки та здійснили завідомо незаконне затримання ОСОБА_16 .

Після цього, працівники патрульної поліції ОСОБА_10 , ОСОБА_15 та ОСОБА_11 примусово, будучи об`єднаними між собою єдиним злочинним умислом, вивели ОСОБА_16 , поза його волею та без верхнього одягу, з кімнати №405 четвертого поверху гуртожитку по вул.Електроапаратна, 4, вниз до під`їзду гуртожитку та помістили до службового автомобіля "Mitsubishi Outlender", реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Під час, примусового переміщення ОСОБА_16 з кімнати АДРЕСА_9 , вниз до службового автомобіля, працівники поліції ОСОБА_10 та ОСОБА_15 , діючи з єдиним злочинним умислом з ОСОБА_11 , тримаючи та супроводжуючи ОСОБА_16 попід руки в напівзігненому стані з заведеними за спину руками, замкненими у металеві кайданки, в коридорі 4 поверху та на сходах сходової клітки нанесли справа та зліва численні, не менше 10, ударів руками в ділянки голови та обличчя ОСОБА_16 , що завдало сильного фізичного болю, фізичних та моральних страждань, образило особисту гідність ОСОБА_16 , після чого помістили його на заднє сидіння службового автомобіля "Mitsubishi Outlender".

Під час перебування у службовому автомобілі ОСОБА_15 в присутності ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи умисно, за згодою останніх та будучи об`єднаним з останніми єдиним злочинним умислом, наніс 1-2 удари ОСОБА_16 в праву сторону тулубу з метою подавлення волі останнього та одягнув йому на голову поліетиленовий пакет з тією метою, щоб ОСОБА_16 не забруднив кров`ю салон службового автомобіля "Mitsubishi Outlender", що завдало сильного фізичного болю, фізичних та моральних страждань, ображало особисту гідність потерпілого ОСОБА_16 .

В подальшому, працівники поліції ОСОБА_10 , ОСОБА_15 та ОСОБА_11 , будучи об`єднаними між собою єдиним злочинним умислом, в службовому автомобілі "Mitsubishi Outlender", реєстраційний номер НОМЕР_1 , привезли о 04год. 35хв. ОСОБА_16 , який перебував без верхнього одягу з одягненими на руках металевими кайданками, за адресою: АДРЕСА_5 , для проведення за його участю слідчих дій за його ж повідомленням про можливе викрадення велосипеда.

Після здійснення завідомо незаконного затримання та завідомо незаконного приводу ОСОБА_16 патрульними поліцейськими УПП у Волинській області ОСОБА_10 , ОСОБА_15 та ОСОБА_11 за адресою АДРЕСА_5 , на дану адресу також прибула слідчо-оперативна група Луцького ВП ГУНП у Волинській області для проведення огляду місця події та інших слідчих дій. Заявник ОСОБА_16 перебував у кімнаті АДРЕСА_10 , без верхнього одягу з одягненими на руках металевими кайданками до 04год. 51хв., через погане самопочуття внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_16 було викликано швидку медичну допомогу, лікарі якої по приїзду о 05год. 09хв. надали потерпілому первинну невідкладну медичну допомогу.

Внаслідок явно незаконних дій працівників Управління патрульної поліції у Волинській області ОСОБА_10 , ОСОБА_15 та ОСОБА_11 , а саме перевищення останніми влади та службових повноважень, тобто умисного вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, які виразились в незаконному затриманні ОСОБА_16 , яке супроводжувалось насильством у вигляді незаконного застосування фізичної сили, нанесення не менше 14 ударів руками в ділянки голови, обличчя, тулубу, больового прийому загинання рук та кисті, застосуванням спецзасобів - металевих кайданок, болісними і такими, що ображають особисту потерпілого, діями, завідомо незаконного затримання та завідомо незаконного приводу, ОСОБА_16 заподіяні наступні тілесні ушкодження: синці навколо лівого ока, в лівій скроневій ділянці, навколо правого ока з переходом на надбрівну та скронево-виличну ділянку, на верхній губі справа, на передній та задній поверхнях правої вушної раковини, в лівій скронево-тімяній ділянці, на внутрішній поверхні лівого та правого плеча, на внутрішній поверхні лівого ліктьового суглобу, на верхньо-задній поверхні лівого плечового суглобу, на задній поверхні шиї, на правій боковій поверхні грудної клітки, в правій здухвинній ділянці; садна на задній поверхні обох ліктьових суглобів; крововиливи під слизову оболонку верхньої та нижньої губи, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також перфорацію (розрив) обох барабанних перетинок, тобто двобічний гострий посттравматичний перфоративний отит, який за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_10 та ОСОБА_11 кваліфіковані за ч.2 ст.365 КК України, а саме перевищення влади та службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, які супроводжувалися насильством, застосуванням спеціальних засобів, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

В поданій апеляційній скарзі прокурор вважає вирок суду в частині виправдання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 незаконним та необґрунтованим. Вказує на те, що місцевий суд неповною мірою дослідив та відповідно не врахував, та надав неповну оцінку наявним у справі доказам, зокрема показанням потерпілого ОСОБА_16 , протоколів впізнання, від 25.03.2021, а також результати проведеного з потерпілим слідчого експерименту від 24.03.2021 та ряду письмових доказів в їх сукупності, чим допустив невідповідність своїх висновків фактичним обставинам кримінального провадження. Також зазначає, що обвинуваченими в ході судового розгляду визнано винуватість за ч.1 ст.371 КК України та за їх клопотанням провадження закрито на підставі ст.49 КК України Просить вирок суду в частині виправдання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 та ОСОБА_11 визнати винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України та призначити кожному покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 2 роки і на підставі ст.75 КК України звільнити обвинувачених від відбування призначеного основного покарання з випробовуванням.

В запереченні на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_8 вважає її доводи необґрунтованими. Посилається на те, що місцевим судом в повній мірі досліджено та надано оцінку кожному доказу сторони обвинувачення і наведено мотиви, з яких суд такі докази відкидає у взаємозв`язку із показаннями потерпілого та свідків. Просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Заслухавши доповідача, який виклав суть обвинувачення, доводи апеляційної скарги, прокурора, який подану апеляційну скаргу підтримував, просив скасувати вирок суду та ухвалити новий, обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та їх захисників, які апеляційну скаргу прокурора заперечували і просили вирок суду залишити без змін, міркування представника потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Згідно правил ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази, як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують підсудного, проаналізувати їх та дати остаточну оцінку кожному доказу з точки зору його належності, допустимості, достовірності, і достатності, у їх сукупності оцінки з точки зору достатності для висновку про доведеність вини.

Ці вимоги закону при постановленні вироку щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , судом першої інстанції були дотримані.

Як регламентовано ч.2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі «Капо проти Бельгії» зауважив, що в кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом у світлі п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і вимагає воно, крім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

Статтею 373 КПК України встановлено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено такого: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1, 2 частини 1 статті 284 цього Кодексу.

При цьому обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння або пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст.92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах поданої прокурором апеляційної скарги, апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, об`єктивно дослідив обставини кримінального провадження в межах пред`явленого обвинувачення та докази сторін, в тому числі і сторони обвинувачення. На підставі безпосередньо досліджених в судовому засіданні відомостей суд у чіткій відповідності до вимог п.1 ч.3 ст.374; п.2 ч.1 ст.373 КПК України обґрунтовано виправдав ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за ч.2 ст.365 КК України у зв`язку із недоведеністю вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ч.3 ст.62 Конституції України та Рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2001 року № 12-рп/2011, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний для прийняття процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

З матеріалів провадження вбачається, що створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав, дотримуючись принципів диспозитивності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості, суд першої інстанції провів розгляд вказаного кримінального провадження.

Так, місцевий суд ретельно перевірив всі зібрані під час досудового розслідування та надані прокурором докази, на підставі яких ОСОБА_10 та ОСОБА_11 висунуто обвинувачення за ч.2 ст.365 КК України, суд першої інстанції навів детальний аналіз усіх досліджених доказів, надав належну оцінку кожному з них та їх сукупності у взаємозв`язку.

Перевіривши матеріали кримінального провадження за доводами апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного виправдання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.365 КК України, то такі доводи не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Так, відповідно до обвинувального акта, обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, а саме перевищення влади та службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, які супроводжувалися насильством, застосуванням спеціальних засобів, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого.

Допитаний в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_15 , вирок щодо якого в апеляційному порядку не оскаржується, вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.365 КК України, визнав повністю та суду показав, що приїхавши на вул.Електроапаратна у приміщенні кімнати була дружина ОСОБА_16 . Також на місці були працівники поліції ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , колега ОСОБА_11 залишився стояти у коридорі. ОСОБА_16 запропонували проїхати з ними, він відмовився. В ході затримання ОСОБА_16 він застосовував щодо нього фізичну силу, лише для того, щоб затримати (щоб останній не завдав собі та оточуючим шкоду). Після чого їх екіпаж у складі: нього, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 повезли ОСОБА_16 на пр.Відродження. Під час затримання точно не пригадує, хто одягав кайданки на ОСОБА_16 , ймовірно це був він. Також не пригадує чиї були кайданки, оскільки усіх ключі до них підходили. Він особисто проводив ОСОБА_16 до автомобіля. ОСОБА_10 та ОСОБА_21 в автомобілі сиділи спереду, він із ОСОБА_16 сіли позаду. В автомобілі ОСОБА_16 поводив себе агресивно, шарпався, хотів зняти із себе кайданки. Визнає, що перевищив свої повноваження у тому, що наніс удари в ході затримання, в кімнаті, в коридорі, на сходах та в автомобілі. Пакет на голову ніхто потерпілому не одягав. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не наносили потерпілому ударів. Кайданки з потерпілого зняли на пр.Відродження. Після події просив у потерпілого вибачення, відшкодував завдані збитки, у вчиненому щиро розкаявся.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_15 визнав, що саме він застосовував щодо ОСОБА_16 фізичну силу, при цьому вказав, що обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ударів потерпілому не наносили.

Під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_10 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, суду показав, що перед надходженням повідомлення, він у складі екіпажу - ОСОБА_15 , ОСОБА_21 заїхали до міськвідділу, де побачив чоловіка, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, поводив себе агресивно. В ході спілкування із працівниками поліції, затриманий бився головою у стіну. Пізніше з`ясували, що це був ОСОБА_16 , якого затримали працівники поліції за порушення Правил дорожнього руху. В подальшому надійшло повідомлення про крадіжку, заявником був ОСОБА_16 . Він у складі екіпажу - ОСОБА_15 , ОСОБА_21 поїхали на вул.Електроапаратна, піднялися на 4 поверх. Там вже були працівники поліції - ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 . У кімнаті ОСОБА_16 був із жінкою. Йому запропонували проїхати на місце викрадення велосипеда на пр.Відродження, він відмовився. Потерпілий поводив себе не адекватно, кричав, що вистрибне із вікна, тому на нього ОСОБА_15 одягнув кайданки для того, щоб доставити його за адресою. В ході розмови від когось почув фразу: «везем». Під час затримання ОСОБА_16 ані він, ані ОСОБА_11 фізичної сили до нього не застосовували. ОСОБА_15 застосовував до потерпілого фізичну силу, виводив ОСОБА_16 з квартири, підтримував його за руку, щоб останній не виривався. Він на сходах йому ударів не наносив. Йому невідомо чому ОСОБА_16 повідомив, що він наносив йому удари, оскільки у кімнаті та коридорі було темно. Коли його доставили за місцем проживання, ОСОБА_16 розповів батьку про обставини події та про конфлікт. Пізніше приїхала СОГ та швидка медична допомога. Із ОСОБА_16 зняли кайданки. Також показав, що зустрічалися із ОСОБА_16 , просив у нього вибачення, завдану шкоду відшкодував.

Допитаний у судовому засіданні місцевого суду, обвинувачений ОСОБА_11 вину в інкримінованому йому злочині не визнав, суду показав, що це було його друге чергування, у ніч з 31 серпня на 01 вересня 2020 року надійшло повідомлення про крадіжку велосипеда працівником поліції. Приїхавши за адресою: вул.Електроапаратна на місці події були працівники поліції ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 і заявник ОСОБА_16 із жінкою. ОСОБА_16 поводив себе агресивно, кричав. ОСОБА_18 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 зайшли у кімнату. Він із ОСОБА_19 вивели жінку у коридор, оскільки, коли ОСОБА_16 виводили, жінка хотіла стати на заваді, а тому вони із ОСОБА_19 її стримували. ОСОБА_16 поводив себе не адекватно, кричав, погрожував, що вистрибне із вікна. Він у складі екіпажу - ОСОБА_10 , ОСОБА_15 здійснили доставку ОСОБА_16 на місце події на пр.Відродження. На ОСОБА_16 були кайданки, хто їх одягнув йому невідомо, оскільки він стояв у коридорі, де було темно. Спецзасобів та зброї йому не видавали. Затримання ОСОБА_16 він не здійснював. Також не бачив, хто застосовував до нього фізичний вплив. Особисто він фізичного насильства до нього не застосовував. На спину ОСОБА_16 не тиснув. У кімнаті із ОСОБА_16 були ОСОБА_10 , ОСОБА_22 та ОСОБА_15 ОСОБА_10 та ОСОБА_15 виводили потерпілого із кімнати до автомобіля. В автомобілі ОСОБА_10 був за кермом, він сидів на пасажирському сидінні спереду, ОСОБА_15 із ОСОБА_16 сиділи позаду. ОСОБА_16 поводив себе агресивно, шарпався, плювався. Пакет йому на голову ніхто не одягав. ОСОБА_16 мали доставити до слідчого, однак хто надав таку вказівку - не пам`ятає. Протокол про адміністративне затримання ОСОБА_16 , не складали. Також показав, що зустрічалися із ОСОБА_16 , просив у нього вибачення, завдану шкоду відшкодував.

Допитаний судом першої інстанції потерпілий ОСОБА_16 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ), суду показав, що він перебував у гуртожитку на вул.Електроапаратна в гостях у колишньої дружини. Туди прибув на велосипеді, який взяв у кума. Згодом вирішив поїхати додому. Доїжджаючи до закладу «21 століття», на зустріч йому їхав екіпаж поліції. Вони йому посигналили, він переїхав через пішохідний перехід, заїхав у двір і там зупинився. Не знає через що вони почали до нього чіплятися, можливо він вживав нецензурну лайку. Його затримали. Він поцікавився, що буде із його велосипедом, оскільки він його не залишить на вулиці. Вони викликали ще один екіпаж. Другий екіпаж приїхав, він сказав їм завезти його велосипед, оскільки він живе у сусідньому дворі. Його повезли у міськвідділ, інший екіпаж завіз велосипед під квартиру, віддали комусь із сусідів. Коли він перебував у міськвідділі, щодо нього склали постанову, виписали штраф і відпустили. Коли він йшов додому, до нього зателефонувала колишня дружина, він їй розповів про зникнення велосипеда. Вона сказала їхати до неї, і в цей період, коли він їхав, вона зателефонувала у поліцію і повідомила про зникнення велосипеда і що до цього причетні працівники поліції. Приїхавши до неї, вона розповіла, що зателефонувала у поліцію, до нього мають зателефонувати та хочуть поговорити. До нього подзвонили, запитали чи буде він писати заяву. Він відповів, що буде, йому сказали приїжджати. Він відповів, що вже нікуди не поїде і ліг спати. Через 20 хвилин почув стук у двері. Колишня дружина відчинила двері, зайшло багато чоловіків. Вони його розбудили, сказали поїхати з ними. Він відмовився, повідомив, що поїде вранці у прокуратуру. Вони в нього вчепилися, стягнули з ліжка, одягнули кайданки і посунули його в білизні, шкарпетках, футболці з 4 поверху. В цей час нанесли декілька ударів по обличчю. З 4 поверху його вели зігнувши в кайданках, посадили його в авто. Один із них сказав одягнути пакет на голову. Йому одягнули целофановий пакет на голову і повезли додому. Вивели з авто, завели на 4 поверх, у кімнаті був батько. Він розповів йому, що у нього вкрали велосипед, його побили через те, що відмовився їхати писати заяву. Викликали швидку медичну допомогу, його оглянули і сказали, що він може звернутися до суду на експертизу, щоб встановити всі побої.

Також під час розгляду справи місцевим судом допитані свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які показали, що вони були очевидцями подій, які мали місце 01.09.2020 за адресою: АДРЕСА_6 . При цьому жоден з свідків не підтвердив ту обставину, що обвинувачені ОСОБА_10 чи ОСОБА_11 наносили тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_16 .. Крім того, свідок ОСОБА_19 підтвердив покази обвинуваченого ОСОБА_11 щодо того, що вони спільно з ним перебували у коридорі, заспокоювали жінку, обвинувачений ОСОБА_11 у кімнату не заходив.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу, що сторона обвинувачення не заявляла до початку апеляційного розгляду будь-яких клопотань щодо повторного допиту свідків в суді апеляційної інстанції.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, як на докази винуватості обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , посилається на протокол прийняття заяви ОСОБА_16 , протоколи впізнання за фотознімками, слідчий експеримент за участі потерпілих та обвинувачених, протокол огляду предмета, матеріали негласних слідчих (розшукових) дій, медичну карту потерпілого ОСОБА_16 , висновок службового розслідування,записи телефонних дзвінків на лінію «102», висновки судово-медичної експертизи №674 від 02.09.202 та додаткової судово-медичної експертизи №229 від 09.04.2021, висновок судово-імунологічної експертизи №67 від 04.11.2020.

Так, відповідно до копії електронної картки та аудіозапису телефонних розмов, 31.08.2020 о 23:14 з номеру НОМЕР_2 на лінію «102» надійшло повідомлення, в якому заявниця просить допомоги поліції у гуртожитку за адресою: м.Луцьк, вул.Електроапаратна, 3, де перебував ОСОБА_16 , який відмовляється покинути приміщення (т.2 а.к.п.90).

Під час розгляду справи місцевим судом досліджено протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, зокрема, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.03.2021 за участю потерпілого ОСОБА_16 , в якому останній впізнав особу на фото №3 ( ОСОБА_19 ), працівника патрульної поліції, який здійснював його адміністративне затримання поблизу місця його проживання у АДРЕСА_11 та в подальшому доставляв його до Луцького РУП ГУНП у Волинській області для складання адміністративних матеріалів за керування велосипедом у стані алкогольного сп`яніння. З приводу подій, які відбувалися 01.09.2020 за адресою: м.Луцьк, вул.Електроапаратна, 3, потерпілий повідомив, що не впізнає ОСОБА_19 , як такого, що застосовував до нього фізичну силу (т.2 а.к.п.66-68).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.03.2021 за участю потерпілого ОСОБА_16 встановлено, що останній впізнав особу на фото №4 ( ОСОБА_18 ), працівника патрульної поліції, який здійснював його адміністративне затримання поблизу місця його проживання у м.Луцьк пр.Відродження та в подальшому доставляв його у Луцьке РУП ГУНП у Волинській області для складання адміністративних матеріалів за керування велосипедом у стані алкогольного сп`яніння. З приводу подій, які відбувалися 01.09.2020 за адресою: АДРЕСА_7 , потерпілий повідомив, що не впізнає ОСОБА_18 , як такого, що застосовував до нього фізичну силу (т.2 а.к.п.69-71).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.03.2021 за участю потерпілого ОСОБА_16 встановлено, що останній впізнав особу на фото №2 ( ОСОБА_10 ), працівника патрульної поліції, який здійснював його незаконне адміністративне затримання у кімнаті, що за адресою: м.Луцьк, вул.Електроапаратна, 3. З приводу подій, які відбувалися 01.09.2020 за адресою: м.Луцьк, вул.Електроапаратна, 3, повідомив, що впізнає ОСОБА_10 , як такого, що застосовував до нього фізичну силу під час затримання, заламував його руки за спину та одягав кайданки. Крім того, повідомив, що він впізнає ОСОБА_10 як особу, яка наносила йому удари кулаками по голові та по тулубу під час його затримання (т.2 а.к.п.72-74).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.03.2021 за участю потерпілого ОСОБА_16 встановлено, що останній впізнав особу на фото №4 ( ОСОБА_15 ), працівника патрульної поліції, який здійснював його незаконне адміністративне затримання у кімнаті, що за адресою: м.Луцьк, вул.Електроапаратна, 3. З приводу подій, які відбувались 01.09.2020 за адресою: м.Луцьк, вул.Електроапаратна, 3, повідомив, що впізнає особу на фото №4, як такого що застосував до нього фізичну силу під час затримання, заламував йому руку за спину та виконував больові прийоми. Крім того, повідомив, що впізнає особу №4 як особу, яка наносила йому удари кулаками по голові та по тулубу під час його затримання, а також повідомив, що особа на фото під №4 здійснював супровід, утримуючи за руку, від кімнати до службового автомобіля (т.2 а.к.п.75-77).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.03.2021 за участю потерпілого ОСОБА_16 встановлено, що останній впізнав особу на фото №2 ( ОСОБА_11 ) працівника патрульної поліції, який здійснював його незаконне адміністративне затримання у кімнаті, що за адресою: м.Луцьк, вул.Електроапаратна, 3. З приводу подій, які відбувались 01.09.2020 за адресою: м.Луцьк, вул.Електроапаратна, 3, повідомив, що впізнає особу на фото №2, як такого, що брав участь у його затриманні шляхом надання фізичної допомоги, а саме у момент перебування на підлозі тиснув на спину чим сприяв іншим працівникам патрульної поліції у заламуванні рук за спину, одяганню кайданок. Крім того, повідомив, що особа під номером №2 тиснув йому рукою та масою свого тіла, чим завдавав фізичного болю у момент затримання (т.2 а.к.п.78-80).

Разом з тим, місцевий суд критично оцінив вказані протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.03.2021, які проведені з участю потерпілого, оскільки при пред`явленні осіб для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_16 надавалися фотознімки тих самих осіб-статистів, які вже попередньо неодноразово пред`являлися потерпілому для впізнання згідно протоколів від 25.03.2021 (період 12:00-12:40, 12:55-13:40, 13:55-14:40, 14:55-15:40).

Приписами ч.2 ст.228 КПК України регламентовано, що за необхідності впізнання може провадитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті.

Також згідно положень ч.2 ст.228 КПК України, особа, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими особами тієї ж статі, яких має бути не менше трьох і які не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі. Перед тим як пред`явити особу для впізнання, їй пропонується у відсутності особи, яка впізнає, зайняти будь-яке місце серед інших осіб, які пред`являються.

А відповідно до вимог ч.7 ст.228 КПК України, фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 25.03.2021 (період 11:05-11:50, 12:00-12:40, 12:55-13:40, 13:55-14:40, 14:55-15:40) було проведено п`ять слідчих дій, під час яких слідчий в якості статистів використав одних і тих самих осіб-статистів, а тому місцевий суд обґрунтовано не взяв до уваги протоколи зазначених слідчих дій.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 24.03.2021 за участю потерпілого ОСОБА_16 , потерпілий показав та розповів про події, які відбулися 01.09.2021 за адресою: м.Луцьк, вул.Електроапаратна, 3, в ході якого останній відтворив те, як працівники патрульної поліції з кімнати №4 із застосуванням фізичної сили та спецзасобів-кайданок у примусовій формі вивели його, із замкнутими кайданками руками із застосуванням фізичної сили у зігнутому стані, вивели його на коридор четвертого поверху до сходів, які ведуть вниз до виходу із приміщення. Під час чого наносять йому удари руками по голові та в область грудної клітки. В подальшому потерпілий відтворив те, як працівники поліції у зігнутому вигляді із заламаними за спину руками вели його, під час чого наносили кулаками удари по голові. Впродовж усього часу проходячи від кімнати до виходу на вулицю, він перебував у кайданках, руки за спиною та у зігнутому стані так, як працівники патрульної поліції постійно його силою тримали за руки, і не давали змоги вирівнятися, підняти голову та наносили удари кулаками по голові та в область грудей, спини. На вулиці один із працівників поліції заштовхав його до службового автомобіля на задній ряд сидінь. Інший обійшов автомобіль та сів поряд. В подальшому працівник патрульної поліції, який сидів поруч, витягнув поліетиленовий пакет та натягнув його на йому на голову (т.2 а.к.п.57-65).

Також під час розгляду справи судом першої інстанції досліджено протокол огляду від 27.05.2021, згідно якого на оптичних дисках із відеозаписами із портативних нагрудних відеореєстраторів ОСОБА_15 та ОСОБА_10 містять факти подій, які мали місце 01.09.2020 по пр.Відродження за участю працівників УПП у Волинській області ДПП та ОСОБА_16 . На яких зафіксовано затримання ОСОБА_16 та вилучення працівниками патрульної поліції велосипеда. Також містяться події, які відбувалися 31.08.2020-01.09.2020 за участю працівників УПП у Волинській області ДПП та ОСОБА_16 у приміщенні Луцького РУП ГУНП у Волинській області. В ході огляду вказаного відеозапису встановлено, що під час перебування у приміщенні Луцького РУП ГУНП у Волинській області працівники поліції застосували до ОСОБА_16 фізичну силу та повалили його на підлогу у приміщенні. Також зафіксовано момент, коли ОСОБА_16 лежить на підлозі із заламаними руками за спину та замкненими у металеві кайданки. ОСОБА_16 не здійснював самостійних ударів головою в стіну, а сидів спершись на стіну, відкинувши голову назад. Також міститься відеозапис із портативного нагрудного відеореєстратора ОСОБА_10 , де зафіксовані події, які відбувалися 01.09.2020 близько 04.20год. у житловому приміщенні - квартирі ОСОБА_17 за адресою: АДРЕСА_6 . Також міститься відеозапис із портативного нагрудного відеореєстратора ОСОБА_15 , де зафіксовані події, які відбувалися за місцем проживання ОСОБА_16 за адресою: АДРЕСА_11 . Станом на 04:41год. на обличчі ОСОБА_16 навколо очей наявні тілесні ушкодження у вигляді синців. Також міститься відеозапис із портативного нагрудного відеореєстратора ОСОБА_10 , де зафіксовано, що в приміщенні житлової кімнати на дивані сидить ОСОБА_16 , одягнений у синю футболку та спідню білизну. На руках у положенні за спиною одягнений спеціальний засіб - кайданки. На лівій нозі, в області вище коліна, зав`язана тканина білого кольору, ззовні схожа на марлеву пов`язку. Періодично ОСОБА_16 викрикує: «Зніми наручники», на його обличчі вбачаються видимі ознаки тілесних ушкоджень. О 04:41:54 ОСОБА_16 кричить та вказує головою в бік, де нібито знаходиться ОСОБА_10 , що він його побив. Також міститься відеозапис із портативного нагрудного відео реєстратора ОСОБА_15 , де зафіксовано, що о 04:50год. руки ОСОБА_23 звільнені від металевих кайданок.

Відповідно до дослідженого місцевим судом висновку експерта №229 від 08.04.2021, а також додаткового до висновку експерта №674 від 02.09.2020, у ОСОБА_16 були виявлені тілесні ушкодження: синці навколо лівого ока в лівій скроневій ділянці навколо правого ока з переходом на надбрівну та скронево-виличну ділянку, на верхній губі справа, на передній та задній поверхнях правої вушної раковини, в лівій скронево-тім`яній ділянці, на внутрішній поверхні лівого та правого плеча, на внутрішній поверхні лівого ліктьового суглобу, на верхньо-задній поверхні лівого плечового суглобу, на задній поверхні шиї, на правій боковій поверхні грудної клітки, в правій здухвинній ділянці; садна на задній поверхні обох ліктьових суглобів; крововиливи під слизову оболонку верхньої та нижньої губи. Згідно поданих медичних документів з Луцької МКЛ у ОСОБА_16 , ЛОР лікарем 07.09.2020 було виявлено перфорацію (розрив) обох барабанних перетинок. Встановлено діагноз: двобічний гострий посттравматичний перфоративний отит. Зазначені тілесні ушкодження виникли від травмуючої дії тупих предметів, індивідуальні особливості яких в характері ушкоджень не відобразились, цілком можливо в час вказаний під експертним та в постанові, за ступенем тяжкості двобічний гострий посттравматичний перфоративний отит відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для його лікування і загоєння необхідний час більше 6 діб, решта ушкоджень за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень (т.2 а.к.п.109-111, 115).

Таким чином, вказані висновки експерта підтверджують характер тілесних ушкоджень виявлених у потерпілого ОСОБА_16 , а також їх тяжкість.

Під час дослідження місцевим судом стенограми до протоколу огляду оптичного носія інформації від 11.03.2021 встановлено, що на ньому зафіксовано результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії, а саме зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, шляхом контролю за телефонними розмовами абонентського номеру рухомого (мобільного) зв`язку сім-картки № НОМЕР_3 оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Водафон Україна» щодо ОСОБА_19 , встановлено, що ОСОБА_19 веде розмови щодо обставин затримання ОСОБА_16 , складання щодо нього адміністративних матеріалів. Також повідомляє в ході розмови, що до його колег є питання щодо обставин наявності тілесних ушкоджень у потерпілого: «…до мене ніяких питань немає, є питання до інших, є питання до того шо він побитий і шо є експертиза лікаря шо в нього є якісь тілесні ушкодження, шось там в нього око десь заплило, ше шось. Є питання до того чого він на відео спочатку цілий, а потім на відео в кінці він вже побитий». Окрім цього, ОСОБА_19 розповів колезі ОСОБА_18 «…ну кажу на Електроапаратній були я кажу не бачив бо там було темно. Там тіпа стояли ці троє шо Огорілко з цим. Кажу тіпа я був в кімнаті, але я там тіпа стояв біля дверей збоку».

Згідно стенограми до протоколу огляду оптичного носія інформації від 11.03.2021, на якому зафіксовано результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, шляхом контролю за телефонними розмовами абонентського номеру рухомого (мобільного) зв`язку сім-картки № НОМЕР_4 оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Водафон Україна» щодо ОСОБА_11 , встановлено, що останній веде розмову із ОСОБА_24 про те, що йде у прокуратуру, оскільки щодо нього відкрито кримінальне провадження «за те шо я просто був там..». На запитання ОСОБА_24 «Тіпа ваші?», останній відповів «да». «Не жостко. Він сам себе тіпа більше побив там. Бився головою об двері, об стіну там, ліжко». Окрім цього, зафіксовано розмову ОСОБА_11 із ОСОБА_15 в ході якої ОСОБА_21 натякає, що це ОСОБА_15 наніс тілесні ушкодження потерпілому (т.2 а.к.п.174-197)

Отже, суд першої інстанції, після допиту обвинувачених, потерпілого, свідків, дослідження письмових доказів, дійшов правильного висновку, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 застосували до потерпілого насильство та заходи фізичного впливу, що завдали сильного фізичного болю, фізичних та моральних страждань та образили його особисту гідність, незаконно застосували спеціальний засіб - металеві кайданки та здійснили завідомо незаконне затримання ОСОБА_16 , тобто те, що вони перевищили владу та службові повноваження, тобто умисно, будучи працівниками правоохоронного органу вчинили дії, які явно виходять за межі наданих їм прав чи повноважень, які супроводжувалися насильством, застосуванням спеціальних засобів, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого.

Решта доказів, що надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні в суді першої інстанції, як самі по собі, так і в сукупності з іншими доказами не доводять висунутого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинувачення, а підтверджують лише факт наявності в потерпілого тілесних ушкоджень, а також факт нанесення обвинуваченим ОСОБА_15 потерпілому ударів.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції допущені суттєві порушення кримінального процесуального закону, які полягають в тому, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони суперечать матеріалам кримінального провадження.

Проаналізувавши вказані докази у сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом, що в діях обвинуваченого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є склад інкримінованого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

Згідно вимог п.10 ч.1, ст.7, ч.ч.1,2,4 ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

У ст.62 Конституції України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В апеляційній скарзі не наведено переконливого обґрунтування на спростування вищезазначених висновків суду першої інстанції.

Що стосується аргументів прокурора про повторне дослідження письмових доказів, то апеляційний суд вважає їх безпідставними з огляду та такі приписи кримінального процесуального закону.

Так. відповідно до вимог ч.3 ст.404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується..

Тобто для повторного дослідження судом апеляційної інстанції обставин, встановлених під час кримінального провадження, кримінальний процесуальний закон визначає обов`язковою наявність (сукупність) як відповідного процесуального приводу (клопотання учасника судового провадження), так й однієї із закріплених у законі умов (неповнота дослідження зазначених обставин або наявність певних порушень у ході їх дослідження), які також можна розглядати як фактичну підставу для такого дослідження.

При цьому сама лише незгода учасника судового провадження з оцінкою певних конкретних доказів не може слугувати підставою для їхнього обов`язкового повторного дослідження.

Відмова ж у задоволенні клопотання за відсутності аргументованих доводів щодо необхідності повторного дослідження всіх доказів у справі не свідчить про порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону або неповноту судового розгляду.

Водночас, під час апеляційного розгляду за скаргою сторони обвинувачення суд апеляційної інстанції розглянув клопотання прокурора про повторне дослідження доказів та відмовив у його задоволенні через відсутність визначених законом підстав.

Оскільки така позиція відповідає усталеній практиці Верховного Суду, що прослідковується у постановах від 7 жовтня 2021 року (справа № 521/6316/17, провадження, № 51-4669км19), від 23 листопада 2021 року (справа № 752/7624/18, провадження, № 51-10107км18) та від 30 листопада 2021 року (справа № 450/4029/18, провадження, № 51-3776км21) колегія суддів Верховного Суду вважає, що суд апеляційної інстанції під час апеляційного провадження не допустив порушення вимог кримінального процесуального закону.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Законних підстав для скасування оскаржуваного вироку суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі прокурора, суд апеляційної інстанції не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 липня 2024 року щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_25 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: