Провадження № 1-кс/761/7227/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваних ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , їх захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000726 від 17.08.2024, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

В обґрунтування клопотання вказано, що слідчими Головного слідчого управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000726 від 17.08.2024, за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

06.03.2025, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.03.2025 (справа № 761/8765/25, провадження № 1-кс/761/6407/2025), проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого в коморі, яка розташована у кабінеті, який зокрема, використовується ОСОБА_4 його батьком та братом, виявлено сейф, після відкриття якого виявлено та вилучено:

- предмети, візуально схожі на грошові кошти номіналом 1000 гривень у кількості 202 шт., тобто 202 000, 00 гривень;

- предмети, візуально схожі на грошові кошти номіналом 500 гривень у кількості 1466 шт., тобто 733 000, 00 гривень;

- предмети, візуально схожі на грошові кошти номіналом 200 гривень у кількості 975 шт., тобто 195 000, 00 гривень;

- предмети, візуально схожі на грошові кошти номіналом 100 гривень у кількості 608 шт., тобто 60 800, 00 гривень;

- предмети, візуально схожі на грошові кошти номіналом 100 євро у кількості 5 шт., тобто 500, 00 євро.

Тобто, за результатом обшуку було виявлено та вилучено предмети, візуально схожі на грошові кошти у сумі 1 190 800, 00 гривень та 500, 00 євро.

06.03.2025 вищевказані предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000726, як такі, що набуті кримінально-протиправним шляхом, та підлягають конфіскації, як санкція ст. 111-2 КК України

Посилаючись на встановлені в ході досудового розслідування обставини, з метою забезпечення зберігання речового доказу, враховуючи, що з матеріалів досудового розслідування вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вилучені 06.03.2025 у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 ., предмети відповідають критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України та має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, прокурор просив накласти арешт на вказане тимчасово вилучене майно.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Підозрювані та їх захисники у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання, вказавши, що вилучені кошти належать третім особам, будь-яких підтверджень їх відповідності критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, у клопотанні відсутні, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для їх арешту.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, заслухавши учасників, дійшов висновку про наступне.

Встановлено, що слідчими ГСУ СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000726 від 17.08.2024, за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

06.03.2025, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.03.2025 (справа № 761/8765/25, провадження № 1-кс/761/6407/2025), проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого в коморі, яка розташована у кабінеті, який зокрема, використовується ОСОБА_4 його батьком та братом, виявлено сейф, після відкриття якого виявлено та вилучено загалом предмети, візуально схожі на грошові кошти у сумі 1 190 800, 00 гривень та 500, 00 євро.

Згідно постанови слідчого від 06.03.2025 вилучені предмети, візуально схожі на грошові кошти, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000726, як такі, які мають доказове значення та отриманні внаслідок вчинення кримінального правопорушення, яке розслідується.

Так, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе за таких умов: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, у клопотанні вказується про необхідність накладення арешту на предмети схожі на грошові кошти, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 170 КК України.

У силу ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Так, у порушення вимог ч. 3 ст. 170 КПК України прокурором не надано доказів підтвердження факту, що вилучене у майно, а саме предмети схожі на грошові кошти, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, могли зберегти на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Долучена до клопотання постанова про визнання майна речовим доказом носить формальний характер, оскільки за своїм змістом не містить даних на підтвердження того, що вказане вилучене майно відповідає критеріям, визначеними ч. 1 ст. 98 КПК України.

При цьому, у клопотанні прокурор також вказує, що санкція ч. 1 ст. 111-2 КК України передбачає конфіскацію майна, а отже вилучені предмети підлягають також арешту з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі.

Однак, суд зазначає, що прокурор просив накласти арешт на предмети, схожі на грошові кошти.

Відтак, суд, у разі ухвалення обвинувального вироку, буде позбавлений застосувати конфіскацію як додатковий вид покарання до предметів, схожих на кошти.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі.

Отже, при розгляді клопотання судом встановлено відсутність належного обґрунтування підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

З огляду на наведене, враховуючи, що прокурором не надано достатньої кількості доказів необхідності накладення арешту, його відповідність критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, слідчий суддя не вбачає достатніми та обґрунтованими підстави для задоволення клопотання, оскільки наявні документи не свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів, до того ж, будь-яких негативних наслідків, які можуть негативно позначитися на інтересах слідства від невжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст. ст. 98, 100, 131, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000726 від 17.08.2024 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1