КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_3,

суддів ОСОБА_4, ОСОБА_5,

за участю секретаря ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 липня 2024 року про повернення заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 10 січня 2023 року за нововиявленими обставинами заявнику,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 липня 2024 року повернуто заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 10 січня 2023 року за нововиявленими обставинами, заявнику.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що в заяві ОСОБА_1 не вказані обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду. Дані про неможливість обізнаності про такі обставини суду та особи заявника, не наведені в заяві.

Окрім того, всупереч вимогам ч. 4 ст. 462 КПК України, до заяви не додано копій в кількості, необхідній для їх надіслання сторонам кримінального провадження.

Посилаючись на вимоги ст. 464 КПК України щодо наслідків подачі заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яка не відповідає вимогам ст. 462 КПК України, суддя дійшов до висновку про повернення заяви заявнику.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 липня 2024 року, посилаючись на те, що він не був присутнім при проголошенні суддею вказаної ухвали, копія ухвали йому не направлялась, а про існування ухвали слідчого судді йому стало відомо 15 серпня 2024 року.

Також апелянт просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 29 липня 2024 року та направити справу до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Скаржник вважає, що суддя Шевченківського районного суду м. Києва порушив норми кримінального процесуального права та матеріального права, зокрема ухвала судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29.07.2024 року по справі №761/27391/22 є незаконною та такою, що не відповідає вимогам ст. 372 КПК України.

Апелянт стверджує, що ухвала судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29.07.2024 року не відповідає вимогам ст. 462 КПК України, оскільки вимоги передбачені ст. 462 КПК України ним дотримані, але суддя в порушення норм ст. 40, 129 Конституції України не вказав доказів, що скаржником були порушені чи не дотримані вимоги ст. 462 КПК України.

Зокрема, як вважає, апелянт, суддя на стадії прийняття заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, повинен був перевірити її на відповідність вимогам кримінального процесуального закону, а саме ст. 462 КПК України, і у разі не оформлення заяви згідно вимог закону, застосувати правила ч. 3 ст. 429 КПК України або вирішити питання про відкриття провадження за поданою заявою.

Натомість, як звертає увагу ОСОБА_1 , суддя ухвалив рішення про повернення заяви про перегляд ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 10 січня 2023 року за нововиявленими обставинами, без винесення ухвали про залишення без руху поданої заяви.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи з таких підстав.

Щодо клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, враховуючи обставини, наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів вважає необхідним його задовольнити та поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 липня 2024 року у справі № 761/27391/22, оскільки цей строк було пропущено з поважних причин.

Згідно з матеріалами судового провадження 16 січня 2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 10 січня 2023 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 18 січня 2024 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 10 січня 2023 року у справі № 761/27391/22, провадження № 1-кс/761/262/2023 за нововиявленими обставинами.

Ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 18 січня 2024 року про відмову у відкритті кримінального провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 10 січня 2023 року була скасована ухвалою Київського апеляційного суду від 1 липня 2024 року та призначено новий розгляд в суді першої інстанції.

Скасовуючи згадану ухвалу районного суду, колегія суддів апеляційної інстанції звернула увагу на Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремого припису частини першої статті 459 Кримінального процесуального кодексу України (справа № 3-37/2022(75/22)) від 10 квітня 2024 року № 5-р(ІІ)/2024, яким встановлено, що оспорюваний припис статті 459 Кодексу не містить ознак дискримінації учасників кримінальних проваджень, оскільки він безпосередньо не встановлює різного унормування процесуальних відносин із перегляду за нововиявленими обставинами судових рішень, що набрали законної сили, зокрема ухвали слідчого судді. Тому за оспорюваним приписом статті 459 Кодексу учасники кримінальних проваджень мають однакові процесуальні права на перегляд за нововиявленими обставинами судових рішень, що набрали законної сили, зокрема ухвали слідчого судді на стадії досудового розслідування та ухвали суду під час судового розгляду чи реалізації інших стадій кримінального провадження.

Отже, оспорюваний припис статті 459 Кодексу сформульовано з додержанням принципу юридичної рівності як однієї із засад кримінального судочинства.

З огляду на наведене Конституційний Суд України дійшов висновку, що оспорюваний припис статті 459 Кодексу не суперечить приписам статті 21, частин першої, другої статті 24, пункту 1 частини другої статті 129 Конституції України.

29 липня 2024 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва постановив ухвалу про повернення заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 10 січня 2023 року за нововиявленими обставинами, посилаючись на невідповідність заяви вимогам ст. 462 КПК України, проте таке рішення не ґрунтується на вимогах закону.

Так, ч. 3 ст. 464 КПК України встановлено, що до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими ст. 462 цього Кодексу, застосовуються правила ч. 3 ст. 429 цього Кодексу, якою передбачені випадки повернення касаційної скарги.

Пунктом першим частини третьої статті 429 КПК України, зокрема, передбачено, що касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху в установлений строк.

Отже, за змістом ч. 3 ст. 464 та ч. 3 ст. 429 КПК України у випадку невідповідності заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами вимогам ст. 462 КПК України, заява має бути залишена без руху і може бути повернута заявнику лише у разі, коли він не усуне недоліки заяви в установлений суддею строк.

Таким чином, якщо суддя районного суду вважав, що заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 10 січня 2023 року не відповідає вимогам ст. 462 КПК України, то необхідно було залишити цю заяву без руху з наданням заявнику строку для усунення недоліків, чого у цьому провадженні зроблено не було.

Без залишення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та не надання заявнику передбаченої законом можливості усунути недоліки заяви рішення про повернення заяви є передчасним і таким, що не ґрунтується на вимогах ч. 3 ст. 464 КПК України.

Отже, ухвала судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 липня 2024 року, як така, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, підлягає до скасування з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про призначення нового розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що його заява про перегляд ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 10 січня 2023 року за нововиявленими обставинами відповідає вимогам ст. 462 КПК України, та, відповідно, не може бути задоволеним прохання апелянта про направлення справи до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Зважаючи на те, що за заявою ОСОБА_1 провадження не відкривалося, а рішення про повернення заяви є передчасним, колегія суддів вважає, що при новому розгляді в суді першої інстанції заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 10 січня 2024 року підлягає розгляду з дотриманням вимог ст. ст. 459-464 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 липня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 липня 2024 року про повернення заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 10 січня 2023 року за нововиявленими обставинами, заявнику, - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5

Справа №761/27391/22

Провадження №11-сс/824/5987/2024

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7

Доповідач ОСОБА_8