Справа № 308/1172/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за скаргою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на постанову про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із скаргою на постанову старшого слідчого в ОВС Шостого слідчого відділу (із дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_6 від 16.12.2024 року про закриття кримінального провадження №0000144 від 22.10.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Вказану постанову заявники вважають незаконною і такою, що підлягає скасуванню. Зазначають, що аналогічні, безпідставні та необґрунтовані постанови про закриття даного кримінального провадження слідчим відділом (із дислокацією у м. Ужгород) вже виносились щорічно починаючи з 2021 року, які ухвалами Ужгородського міськрайонного суду скасовувались. Причому, скасовуючи незаконні постанови слідчих, суд доходив до висновку, що слідчими не були дотримані вимоги КПК України щодо всебічності, повноти та неупередженості дослідження всіх обставин справи.

Також не виконані і не дотримані вимоги КПК України і на даний час, не усунуті недоліки, які були вказані в ухвалах Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області та не вплинуло на роботу слідчих по даній справі і скарга безпосередньо до Територіального управління ДБР у м. Львів.

Зауважують, що за весь час слідчими не проводилось жодної слідчої дії, а тільки переписувались постанови своїх попередників з усіма граматичними помилками. Єдине, що було зроблено, це перекваліфікація злочину із ст. 129 на ч. 2 ст. 365 КК України.

Наголошують, що все, що слідчим записано в постанові від 16.12.2024 року про те, що ніби він щось встановлював не відповідає дійсності, оскільки слідчий по справі абсолютно нічого не робив, на місце вчинення злочину ОСОБА_7 не виїжджав, огляд місця події не проводив, рушницю та документи на право зберігання (а не на використання) не вилучав та не досліджував речові докази, не проводив відтворення шляхом проведення слідчого експерименту, не допитані до цього часу ні свідки, ні потерпілі та не проведені інші слідчі дії.

Також у порушення вимог ст. 214 КПК України до цього часу не розглянута та не внесена до ЄРДР скарга потерпілої ОСОБА_8 , в яку ОСОБА_7 вів прицільний вогонь із вогнепальної зброї, і яка від отриманого стресу отримала психологічну травму і більше місяця лікувалась на стаціонарному лікуванні.

Більше того, слідчий з незрозумілих причин дійшов до висновку про відсутність у діянні складу кримінального правопорушення та послався на не доведені обставини, які стали підставою для закриття кримінального провадження.

За таких обставин, просить скасувати постанову старшого слідчого в ОВС Шостого слідчого відділу (із дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_6 від 16.12.2024 року про закриття кримінального провадження №0000144 від 22.10.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Заявники не скористалися правом на участь у судовому засіданні та їх представник подав заяву, згідно якої просить вимоги скарги задоволити у повному обсязі та розглянути скаргу без їх участі.

Представник ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові не скористався правом на участь у судовому засіданні, про причини неявки не повідомив, заперечень на скаргу не подавав. Його неявка не є перешкодою для розгляду скарги відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України.

Дослідивши скаргу та оглянувши матеріали кримінального провадження, приходжу до наступного висновку.

За змістом ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК.

Так, ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового провадження, та ким такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені. Встановлений даною нормою перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора які можуть бути оскаржені на стадії досудового провадження є вичерпним.

Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Шостого слідчого відділу (із дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові перебувало кримінальне провадження №0000144 від 22.10.2020 року за ч. 2 ст. 365 КК України.

Як встановлено слідчим суддею, 16 грудня 2024 року старший слідчий в ОВС Шостого слідчого відділу (із дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_6 виніс постанову про закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000144 від 22.10.2020 року, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження. У відповідності до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК.

У відповідності до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених КПК випадках - потерпілого.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Однак, під час проведення перевірки обставин вчинення кримінального правопорушення, слідчим в порушення вимог ч. 2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження не було надано аналізу тих обставин, на які посилаються заявники, не надано оцінку їх твердженням, не проведено всього обсягу слідчих дій, спрямованих на встановлення обставин кримінального правопорушення.

Так, слідчим суддею встановлено, що кримінальне провадження №0000144 від 22.10.2020 року неодноразово закривалося, однак постанови слідчого були скасовані ухвалами слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, зокрема від 31.05.2023 та 27.02.2024.

З вказаних ухвал встановлено, що раніше досудове розслідування проводилось за ч. 1 ст. 129 КК України, яке в подальшому було перекваліфіковано на ч. 2 ст. 365 КК України, та оскаржуваною постановою слідчий закрив кримінальне провадження саме за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Слідчий суддя констатує, що слідчим в оскаржуваній постанові не конкретизовано, які саме докази зібрані та досліджені у кримінальному провадженні та які слідчі (процесуальні) дії проводилися під час досудового розслідування, при цьому слідчий обмежився лише формулюванням, що проведеними заходами підтвердити протиправну діяльність майстра лісу Тернівського лісництва ДП «Тячівське лісове господарство» ОСОБА_7 не представилося можливим, що підтверджується протоколами допитів потерпілих, свідків, протоколами огляду ОМП, наявністю висновку службового розслідування, відсутністю дозвільних документів тощо.

Отже, мотивувальна частина постанови не містить жодних посилань на проведення будь-яких слідчих (процесуальних) дій для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні та які передували висновку про закриття кримінального провадження, що є суттєвим порушенням вимог КПК України.

Також у постанові не викладено суті заяв осіб, які звернулися з метою захисту своїх прав, а саме, кожного з трьох потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , тобто постанова не містить детальний виклад обставин, за яких заявники вважали, що особою вчинено кримінальне правопорушення в описаних ними подіях.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися лише після всебічного повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Слідчим доказів, які б спростовували доводи скарги, слідчому судді не надано.

Слідчий суддя бере до уваги твердження заявників про те, що досудове розслідування було проведено не в повному обсязі та слідчим не вжито всього комплексу необхідних процесуальних дій для встановлення всіх обставин даного кримінального провадження, у оскаржуваній постанові не наведено підстав та мотивів відхилення тверджень заявників та не проведення слідчих дій, про які вони просили, а тому слідчий суддя вважає за необхідне постанову про закриття кримінального провадження скасувати.

Таким чином, слідчий суддя розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд сторонами кримінального провадження та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням викладеного приходить до висновку, що скарга на постанову старшого слідчого в ОВС Шостого слідчого відділу (із дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_6 від 16.12.2024 року про закриття кримінального провадження №0000144 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303,304, 306, 307, 309, 369 КПК України слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити.

Постанову старшого слідчого в ОВС Шостого слідчого відділу (із дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_6 від 16.12.2024 року про закриття кримінального провадження №0000144 від 22.10.2020 скасувати та направити матеріали кримінального провадження для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1