печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника власника майна - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «БІГ-СЛОБОДА», про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000037 від 24.07.2023,

ВСТАНОВИВ:

04.11.2024 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «БІГ-СЛОБОДА», про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/47731/23-к від 25.10.2023, у кримінальному провадженні №0000037 від 24.07.2023.

В обґрунтуванні клопотання зазначено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000037 від 24.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі №757/47731/23-к від 25.10.2023 накладено арешт на нерухоме майно із забороною відчуження та розпорядження, а саме на: будівлю спортивного залу з прибудовою загальною площею 560,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Надпільна, 222; земельну ділянку, на якій розташовано будівлю спортивного залу з прибудовою загальною площею 560,1 кв.м., що знаходиться за адресою:м. Черкаси, вул. Надпільна, 222; адміністративну споруду загальною площею 629,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Байди Вишневецького, 141; земельну ділянку, на якій розташовано адміністративну споруду загальною площею 629,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Байди Вишневецького, 141; комплекс нежитлових будівель та споруд, загальною площею 2085,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Олени Теліги, 16; земельну ділянку, площею 4,6 га, на якій розташовано комплекс нежитлових будівель та споруд загальною площею 2085,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Олени Теліги, 16, із забороною на вчинення будь-яких реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стосовно вказаного майна особам, що мають право на вчинення таких реєстраційних дій згідно положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». ТОВ «БІГ-СЛОБОДА» є добросовісним набувачем вказаного майна, кримінальне провадження розпочато 17.07.2023, з цього часу минуло більше дванадцяти місяців, ніяких процесуальних дій з участю власника майна, жодній особі товариства не повідомлено про підозру, ТОВ «БІГ-СЛОБОДА» не має статусу юридичної особи, відносно якої здійснюється розслідування , та не має статусу цивільного відповідача. Таке тривале обмеження права власності щодо належного ТОВ «БІГ-СЛОБОДА» майна негативно вливає на матеріальний стан підприємства та є надмірним фінансовим тягарем для підприємства, оскільки від обов`язку утримувати майно підприємства ніхто не звільняв.

Представник власника майна в судовому засіданні клоптання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, заслухавши позицію учасників судового розгляду, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить наступного висновку.

Судовим розглядом за наданими матеріалами встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000037 від 24.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до державного акту на право користування землею від 1982 року - дані земельні ділянки відносяться до категорії «спецземель», та виділялись рішенням Черкаського міськвиконкому від 11.08.1982 року № 454 для розміщення і постійної діяльності військових частин, зокрема віднесені до категорії земель оборони, які повинні використовуватись виключно у відповідності до Закону України «Про використання земель оборони», у органу досудового розслідування є обґрунтовані підстави вважати що невстановлені службові особи Міністерства оборони України, перебуваючи у злочинній змові з іншими невстановленими особами, вчинили розтрату майна, яке перебувало у віданні МО України, шляхом зловживання службовим становищем, що мало місце в умовах воєнного стану.

Крім того, в ході досудового розслідування досліджується питання щодо можливих фактів спотворення умов проведення вище зазначених аукціонів, в тому числі тих, які не відбулися, що імовірно дало можливість значно занизити суму продажу лотів, в даному випадку майна реалізованого в процедурі банкрутства ДП «ЧБМУ» (), наявності антиконкуретних узгоджених дій афілійованими особами та кінцевими беніфіціарами (відповідачами), спільної підготовки відповідачів до торгів, обміну інформацією на всіх стадіях підготовки пропозицій та проведення вищезазначених аукціонів, тощо.

У рамках вказаного кримінального провадження, 25.10.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі №757/47731/23-к за клопотанням прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону накладено арешт на нерухоме майно із забороною відчуження та розпорядження, а саме на: будівлю спортивного залу з прибудовою загальною площею 560,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Надпільна, 222; земельну ділянку, на якій розташовано будівлю спортивного залу з прибудовою загальною площею 560,1 кв.м., що знаходиться за адресою:м. Черкаси, вул. Надпільна, 222; адміністративну споруду загальною площею 629,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Байди Вишневецького, 141; земельну ділянку, на якій розташовано адміністративну споруду загальною площею 629,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Байди Вишневецького, 141; комплекс нежитлових будівель та споруд, загальною площею 2085,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Олени Теліги, 16; земельну ділянку, площею 4,6 га, на якій розташовано комплекс нежитлових будівель та споруд загальною площею 2085,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Олени Теліги, 16, із забороною на вчинення будь-яких реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стосовно вказаного майна особам, що мають право на вчинення таких реєстраційних дій згідно положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить висновку про наявність в заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 25.10.2023 при накладенні арешту слідчий суддя дійшов висновку, що вбачається наявність правових підстав для накладення арешту на майно, оскільки вилучене майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, є предметом кримінального правопорушення, міг зберегти на собі сліди злочину та може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів.

При накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПКУ України

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, арешт з метою забезпечення речових доказів, по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.

При дослідженні матеріалів клопотання про скасування арешту, слідчим суддею не встановлено обґрунтованості заявлених вимог, оскільки не доведено, що викладені обставини в клопотанні базуються на об`єктивних фактах і правових підставах.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що означені доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно та не доводять, що в подальшому в застосуванні арешту відпала потреба, оскільки за встановлених обставин вбачається, що підстави, на які посилається заявник, які свідчать про необхідність скасування вказаного арешту, є предметом перевірки органу досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0000037 від 24.07.2023.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даного клопотання за наданими матеріалами, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності ТОВ «БІГ-СЛОБОДА» обумовлене законними критеріями, тобто вчинено з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідно принципу верховенства права. Також слідчим суддею встановлено, що на даний час забезпечується справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав ТОВ «БІГ-СЛОБОДА» та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

Крім того, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.06.2024 було відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «БІГ-СЛОБОДА», про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/47731/23-к від 25.10.2023, у кримінальному провадженні №0000037 від 24.07.2023, однак не зважаючи на ці обставини, адвокатом було подано повторно аналогічне клопотання про скасування арешту майна в межах кримінального провадження № 0002263 від 07.12.2023.

Суд вважає за необхідне зазначити, що у рішенні ЄСПЛ від 19.02.2009 «Христов проти України», заява №24465/04 Європейський суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка зокрема проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя зазначає, що дії товариства та сторони захисту фактично зводяться до незгоди з прийнятим слідчим суддею рішенням.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованості накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в продовженні дії такого заходу, а відтак слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності та вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 532 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «БІГ-СЛОБОДА», про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000037 від 24.07.2023- залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1