Справа № 362/836/25
Провадження № 1-кп/362/398/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду в місті Василькові Київської області клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту у кримінальному провадженні № 0000288, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.07.2024, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 153 Кримінального кодексу України (далі КК України),

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області перебуває вказане кримінальне провадження на стадії судового розгляду.

Прокурор заявила клопотання про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту, посилаючись на те, що спливає строк попередньої ухвали суду, а ризики, передбачені пунктами 1, 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) не зменшилися. Вважає, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу і свідків у цьому кримінальному провадженні. Застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім як нічний домашній арешт, на думку прокурора, не зможе забезпечити дієвості кримінального провадження та запобігти наявним ризикам. Крім того, повідомила про відсутність у прокуратури даних про осіб, які, заслуговуючи на довіру, могли б поручитись за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

У судовому засідання прокурор підтримала заявлене нею клопотання з підстав, наведених в ньому. Щодо застосування більш м`яких запобіжних заходів зауважила, що особисте зобов`язання не зможе запобігти наявним ризикам з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , санкцію відповідної статті КК України, а також необхідність захистити неповнолітню потерпілу та свідків від можливого впливу на них з боку обвинуваченого, забезпечити надання ними показань суду і унеможливити виникнення у них фактору страху перед обвинуваченим.

Законний представник потерпілої у судовому засіданні підтримала клопотання прокурора та заперечили щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Обвинувачений у судовому засіданні заперечив щодо клопотання прокурора, повідомив, що не має наміру переховуватись від суду та впливати на свідків, звернув увагу, що від явки до суду не ухиляється, просив змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання, обґрунтовуючи, зокрема, тим, що йому необхідно з`їздити в Житомирську область під час поминальних днів.

Захисник підтримав позицію ОСОБА_5 . Вважає наведені прокурором ризики надуманими. Пояснив, що ОСОБА_5 не має наміру ні переховуватися, ні впливати на потерпілу чи свідків. Звернув увагу суду, що його підзахисний сумлінно виконує покладені на нього судом обов`язки, завжди з`являється до суду за викликом. Вважає, що запобіжний захід у виді особистого зобов`язання цілком здатен запобігти ризику незаконно впливати на потерпілу, свідків.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання, суд дійшов таких висновків.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.11.2024 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічну пору доби строком на два місяці до 31.12.2024 включно, який неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.02.2025 у даній справі продовжено до 06 квітня 2025 року включно.

Згідно з частинами першою, другою статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до частини першої статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

За приписами частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів кримінального провадження, наданих суду прокурором, вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 153 КК України, тобто у вчиненні насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних з проникненням в тіло іншої особи (сексуальне насильство), вчинені щодо особи, яка не досягла 14 років, незалежно від її добровільної згоди.

Судовий розгляд даного кримінального провадження перебуває на стадії дослідження письмових доказів сторони обвинувачення, зокрема протоколу допиту неповнолітньої потерпілої під час досудового розслідування.

Під час вирішення питання про продовження ОСОБА_5 заходу у вигляді домашнього арешту у нічну пору доби, суд бере до уваги, серед іншого, положення частини першої статті 194 КПК України та формулювання обвинувачення, що викладене в обвинувальному акті.

З приводу наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення, то суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, зокрема пункт 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", де зазначено, що обґрунтована підозра означає, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Суд, оцінуючи заявлене клопотання, бере до уваги той факт, що в передбаченому законом порядку, судом установленим законом, зокрема слідчими суддями Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, надано відповідні висновки про наявність обґрунтованої підозри та вагомість доказів саме для обрання обвинуваченому запобіжного заходу, оскільки такі категорії, на відміну від ризиків, є майже незмінними протягом всього строку розгляду кримінального провадження.

Крім того, щодо посилання обвинуваченого на необґрунтованість та безпідставність обвинувачення суд зауважує, що на стадії дослідження доказів, зокрема на самому її початку, коли відповідно до встановленого порядку першими досліджуються письмові докази сторони обвинувачення, суд позбавлений можливості зробити висновок про обґрунтованість чи безпідставність обвинувачення, оскільки фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення саме перевіряються судом під час здійснення судового розгляду і відповідний висновок буде зроблено шляхом ухвалення остаточного судового рішення у кримінальному провадженні.

Таким чином, суд, не вдаючись у кримінально-правову кваліфікацію інкримінованого обвинуваченому діяння, звертає увагу на те, що відповідно до змісту обвинувального акта пред`явлене обвинувачення обґрунтоване викладеними в обвинувальному акті фактами та інформацією, які у своїй сукупності здатні переконати пересічного об`єктивного спостерігача у тому, що обвинувачений може бути причетним до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Щодо наявності передбачених статтею 177 КПК України ризиків.

Розглядаючи це питання, суд виходить з того, що при визначенні ризиків у кримінальному провадженні закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити в майбутньому. Тож ризики слід вважати наявними за умови встановлення їх ймовірності.

Відповідно до вимог статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно з частиною другою статті 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

На думку суду, ризик переховування обвинуваченого від суду досі зберігається з огляду на тяжкість злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , та суворість можливого покарання. Усвідомлення можливості настання негативних наслідків для обвинуваченого може спонукати його змінювати місце проживання та переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Тож суд вважає наявним ризик, передбачений пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

Також суд вважає, що на даній стадії судового провадження зберігається ризик незаконного впливу обвинуваченим на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки дослідження протоколу допиту потерпілої ще не завершено, свідки також ще не допитані в судовому засіданні, а їх показання, отримані в ході досудового розслідування, не можуть бути враховані судом як доказ під час судового розгляду. Наразі матеріали кримінального провадження розкриті стороні захисту, відповідно обвинуваченому відомі всі свідки у кримінальному провадженні та їх показання, надані під час досудового розслідування. Відтак, обвинуваченому відоме місце проживання потерпілої та свідків, що вказує на наявність ризику чинення тиску на них з метою викривлення реальних обставин справи. Тож суд вважає наявним ризик, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України.

Стосовно питання того, чи є можливим уникнення наявних ризиків шляхом обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу, то суд ураховуючи тяжкість інкримінованого обвинуваченому злочину, особу обвинуваченого, його сімейні зв`язки, рід занять, місце проживання, необхідність захистити неповнолітню потерпілу та свідків від можливого впливу на них з боку обвинуваченого, вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам.

Щодо посилання обвинуваченого на наявність у нього необхідності з`їздити в Житомирську область для дотримання релігійних традицій під час поминальних днів, суд зауважує, що це може бути реалізовано в рамках покладених на нього обов`язків, а саме з дозволу суду.

Разом з тим, суд вважає за можливе зменшити час нічного домашнього арешту обвинуваченому, встановивши його на рівні з комендантською годиною, що діє у місті Києві під час воєнного стану, а саме з 00 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв.

Отже, з урахуванням тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявності передбачених пунктами 1, 3 частини першої статті 177 КПК України ризиків, даних про особу обвинуваченого, суд вважає за доцільне клопотання прокурора задовольнити частково та продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби, скоротивши його час з 00 год 00 хв. до 05 год. 00 хв., з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України.

Керуючись статтями 2, 176-178, 181, 193, 194, 196, 290, 331, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічну пору доби, що полягає в забороні обвинуваченому залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 00 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв., строком на 60 (шістдесят) діб з 03 квітня 2025 року до 01 червня 2025 року включно, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та/або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану шляхом прямування до захисної споруди (укриття) у випадку оголошення повітряної тривоги.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі міста Києва без дозволу суду;

- утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками у цьому кримінальному провадженні;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання покладених судом обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала суду діє до 01 червня 2025 року включно та підлягає виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням покладених на ОСОБА_5 обов`язків покласти на відповідний орган Національної поліції України, на території обслуговування якого проживає ОСОБА_5 .

Копію ухвали направити прокурору для контролю за її виконанням.

Ознайомити ОСОБА_5 під розписку з ухвалою про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічну пору доби.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1