У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000524, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 липня 2024 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баштанка Миколаївської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого за ч. 5 ст. 407 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 липня 2024 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 5 ст. 407 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Ухвалено строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з часу фактичного затримання для відбуття призначеного покарання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок змінити в частині призначеного покарання, застосувати ст. 69 КК України та призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обвинувачений, не оспорюючи кваліфікацію дій та доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, вважає, що вирок підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Вважає, що суд не звернув належної уваги, на те, що він добровільно з`явився до Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, та повідомив про себе, як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби. Зазначене він зробив, оскільки зрозумів протиправність своїх дій, не переховувався від органів досудового розслідування, тому що розумів що це неправильно та не законно.

Також зазначає, що самовільно залишив місце розташування свого підрозділу не у бойовій обстановці та перебував поза межами підрозділу нетривалий час.

Звертає увагу, що він не є юридично освіченою людиною, захисника на досудовому розслідуванні та у суді не мав, тому не вірно зрозумів суть зміни порядку дослідження доказів та погодився давати одразу показання, оскільки вину повністю визнав. Водночас, він хотів та бажав допитати свідків, що свідчить про неповноту судового розгляду.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_6 на виконання Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022 та у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, 25.03.2022 призваний на військову службу за мобілізацією на період воєнного стану ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №36 від 25.03.2022 солдата ОСОБА_6 призначено на посаду водія 1 мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу вказаної військової частини та поставлено на всі види забезпечення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №292 від 15.10.2023 солдата ОСОБА_6 відряджено з 15.10.2023 до військової частини НОМЕР_2 для проведення навчань зведеного штурмового загону.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №290 від 15.10.2024 солдат ОСОБА_6 прибув у відрядження з військової частини НОМЕР_1 з метою створення зведеного штурмового загону військової частини НОМЕР_2 з 15.10.2023 до окремого розпорядження.

18 грудня 2023 року близько 07:00 год солдат ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, самовільно залишив місце служби на території розташування зведеного штурмового загону військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_2 , та незаконно перебував поза межами місця служби, проводячи час на власний розсуд, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби.

04 квітня 2024 року солдат ОСОБА_6 добровільно з`явився до Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, та повідомив про себе, як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, та його дії кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України.

Позиція учасників судового провадження.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 звернувся з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності для проходження військової служби, яке підтримав та просив його задовольнити. Захисник ОСОБА_7 підтримав клопотання обвинуваченого.

Прокурор ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення клопотання.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при ухваленні рішення, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в клопотанні обвинуваченого доводи, колегія суддів встановила таке.

Під час провадження в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 заявив клопотання про його звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання, обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що він добровільно звернувся до командування військової частини НОМЕР_3 з питанням про розміщення для подальшого проходження військової служби і отримав письмову згоду про це.

Відповідно до ст. 44 КК України, ст. 285 КПК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності, у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КПК України, у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 401 КК України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Згідно ч. 5 ст. 401 КК України особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася з клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Отже, необхідна сукупність умов для звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 407 КК України, а саме: злочин за ст. 407 КК України вчинено вперше; особа добровільно звернулась з клопотанням; командир чи начальник погодив це.

Статтею 288 КПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке вчинене ним вперше.

Після ухвалення 22 липня 2024 року судом першої інстанції вироку, Верховною Радою України 20 серпня 2024 року були внесені зміни до ст. 401 КК України, які надають право обвинуваченим, які вперше вчинили правопорушення, передбачене ст. 407 КК України, повернутися на службу у ЗСУ із звільненням від кримінальної відповідальності. Зміни до Закону України № 3902-ІХ набрали чинності 07.09.2024.

Згідно письмової згоди командира військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_8 №4310 від 17.01.2025, відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України він надає письмову згоду на проходження солдатом ОСОБА_6 військової служби на вакантній посаді у військовій часині НОМЕР_3 .

Обвинуваченому ОСОБА_6 роз`яснені правові наслідки та умови звільнення від кримінальної відповідальності, на що останній надав свою згоду.

Відтак, наявні підстави та умови для звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України встановлено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Ураховуючи наявність підстав та умов для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, колегія суддів дійшла висновку про можливість, у відповідності до вимог ст. 288 КПК України, звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо нього, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 288 КК України, у разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 401 КК України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

З огляду на наведене, слід зобов`язати ОСОБА_6 після набрання ухвалою законної сили, невідкладно, але не пізніше 72 годин, прибути до військової частини НОМЕР_3 для проходження військової служби. Зобов`язати командування військової частини НОМЕР_3 після набрання ухвалою законної сили поновити ОСОБА_6 на військовій службі.

Отже, клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, наслідком чого є закриття кримінального провадження, підлягає задоволенню.

Оскільки апеляційний суд не перевіряє доводи апеляційної скарги обвинуваченого, його апеляційну скаргу слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 284, 404, 405, 407, 409, 424, 425, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без розгляду.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про його звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 липня 2024 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.

Закрити кримінальне провадження №0000524 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Зобов`язати ОСОБА_6 невідкладно, але не пізніше 72 годин прибути до військової частини НОМЕР_3 для проходження військової служби.

Зобов`язати командування військової частини НОМЕР_3 після набрання ухвалою законної сили поновити ОСОБА_6 на військовій службі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_9