Справа № 740/3210/21
Провадження № 1-в/740/45/25
УХВАЛА

12 лютого 2025 року м. Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , перевіривши заяву засудженої ОСОБА_2 про закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння,

установила:

10.02.2025 до суду надійшла заява засудженої ОСОБА_2 , в якій вона просила закрити кримінальне провадження № 0000334 від 12 квітня 2021 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Заява мотивована тим, що вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01 грудня 2023 року ОСОБА_2 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 2. ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень остаточне покарання ОСОБА_2 визначено шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за попереднім вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 червня 2023 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки шість місяців. 09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», а тому ОСОБА_2 просила закрити кримінальне провадження у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Перевіривши зміст заяви, додані до неї документи та матеріали справи, слід зазначити таке.

Відповідно до ст. 4 КВК України підставою виконання і відбування покарання є вирок суду, який набрав законної сили, інші рішення суду, а також закон України про амністію та акт помилування.

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01 грудня 2023 року, зокрема, ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк два роки; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень остаточне покарання ОСОБА_2 визначено шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за попереднім вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 червня 2023 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі на строк два роки шість місяців.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01 грудня 2023 року залишено без змін.

Таким чином, вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01 грудня 2023 року набрав законної сили 07 лютого 2024 року.

Відповідно до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання:

1) про відстрочку виконання вироку;

2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання;

2-1) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби;

3) про заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким;

4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років;

5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років;

6) про звільнення від покарання за хворобою;

7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення;

7-1) про застосування до засуджених примусового годування;

8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком;

9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку;

10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України;

11) про застосування покарання за наявності кількох вироків;

12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді;

13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України;

13-1) про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань;

13-2) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери);

13-3) про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням;

13-4) про звільнення від відбування покарання у зв`язку з прийняттям рішення про передачу особи для обміну як військовополоненого;

14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Таким чином, клопотання про звільнення від покарання засудженого розглядається місцевим судом, у межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Отже, положення ст. 537 КПК України визначають перелік питань, які вирішує суд під час виконання вироку за клопотанням вищевказаних суб`єктів, та залежно від сутності клопотання визначається підсудність справи з розгляду клопотання судом.

У поданій до суду заяві засуджена просила закрити кримінальне провадження № 0000334 від 12 квітня 2021 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Разом з цим кримінальне провадження стосовно ОСОБА_2 розглянуто по суті Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області з ухваленням обвинувального вироку від 01 грудня 2023 року, який залишено без змін ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року, та який набрав законної сили 07 лютого 2024 року.

Під час виконання вироку суд вирішує лише ті питання, які зазначені в ст. 537 КПК України, та яка не передбачає вирішення клопотання про закриття кримінального провадження, а тому розгляд вказаного питання виходить за межі компетенції суду.

Таким чином, перевіривши заяву засудженої, яка містить посилання на положення закону щодо декриміналізації ст. 185 КК України, за якою останню засуджено, суд розцінює заяву ОСОБА_2 , як клопотання про звільнення від покарання у випадках, передбачених ч. 2 і 3 ст. 74 КК України.

Згідно із ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 12.10.1978 у справі «Zand v. Austria» та в рішенні від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий не маючи юрисдикції, в тому числі стосовно територіальної підсудності, приймає будь-які рішення за заявою, клопотанням засудженого, що не відноситься до його, в тому числі територіальної юрисдикції.

Згідно із ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, до яких належать, зокрема, верховенство права, законність.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 28 січня 2025 року клопотання засудженої ОСОБА_2 про приведення вироку Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01 грудня 2023 року у відповідність до діючого законодавства повернуто засудженій.

Ухвала суду мотивована тим, що клопотання засудженої ОСОБА_2 про приведення вироку у відповідність до діючого законодавства не може бути розглянуто Новозаводським районним судом м. Чернігова, оскільки будуть порушені правила підсудності. Зокрема, як установив суд, відповідно до довідки-витягу № 179/23 від 04.07.2024 засуджена ОСОБА_2 04.07.2024 вибула до ДУ «Качанівська виправна колонія № 54» для відбування покарання (а. ос. с. 125). Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 14.08.2024 засуджену ОСОБА_2 етаповано з ДУ «Качанівська виправна колонія № 54» Харківської області до ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» з метою розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України (а. ос. с. 60, 61). Таким чином, Чернігівський слідчий ізолятор вважається місцем тимчасового перебування засудженої та не є місцем відбування покарання.

У свою чергу в матеріалах справи міститься лист начальника ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» ОСОБА_4 від 04.07.2024 № 179/23 про те, що засуджена ОСОБА_2 для відбування покарання 04.07.2024 вибула з ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» до ДУ «Качанівська ВК № 54».

Іншої інформації щодо подальшого місця відбування покарання засудженою ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Державна установа "Качанівська виправна колонія № 54" знаходиться за адресою: провул. Вишневий, 16, м. Харків, Харківська область.

З огляду на вищевказане, вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01 грудня 2023 року, за яким ОСОБА_2 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк два роки шість місяців, не виконується в межах територіальної юрисдикції Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області.

Суд, установивши, що подане клопотання (подання) перебуває за межами його підсудності, постановляє ухвалу про повернення подання або клопотання, у якій роз`яснювали заявнику право звернення до суду за місцем відбування покарання.

З огляду на наведені положення та враховуючи, що у випадку недотримання суб`єктом звернення правил територіальної підсудності, визначеної ст. 539 КПК України, суд не здійснює розгляд по суті клопотання, а встановивши, що клопотання (подання) є не підсудним, з урахуванням положень ст. 539 КПК України суд вправі прийняти рішення про повернення відповідного клопотання, що забезпечить право суб`єкта звернення на доступ до правосуддя до належного суду.

Зі змісту вищенаведених норм убачається, що в першу чергу суд, отримавши заяву, клопотання засудженого, у разі встановлення порушень правил територіальної підсудності, повертає заяву, клопотання засудженого, тобто суд виконує процесуальні дії виключно в межах зазначеного раніше.

Таким чином, оскільки вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01 грудня 2023 року виконується ДУ «Качанівська виправна колонія № 54», яка розташована за межами юрисдикції Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області, суд дійшов висновку, що подану заяву слід повернути засудженій для звернення до компетентного суду, яким є місцевий суд, у межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Керуючись ст. 2, 9, 22, 371, 372, 537, 539 КПК України, -

ухвалила:

Заяву засудженої ОСОБА_2 про закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, повернути для подання до належного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1