Справа № 588/1412/24
Провадження № 1-кп/950/265/24
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2024 року м. Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Лебедині кримінальне провадження № 0000166, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.06.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженець м. Бучач, Бучанського району, Тернопільської області; громадянин України; неодружений; освіта середня; зареєстрований: АДРЕСА_1 ; військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 )

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

учасники кримінального провадження:

прокурори - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисник - ОСОБА_6 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Суд визнав доведеним, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18.01.2024 № 19 ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду водія 3 механізованого взводу 8 механізованої роти 3 батальйону військової частини НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.04.2024 № 123 ОСОБА_3 призначено на посаду старшого механіка-водія 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу механізованої роти 3 механізованого батальйону.

25.06.2024 близько 19 год. в лісомасиві поблизу с. Жигайлівка, Охтирського району, Сумської області ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в ході сварки на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_7 , маючи на меті спричинення останньому тілесних ушкоджень, небезпечних для його життя, дістав із чохла ніж та за його допомогою умисно завдав потерпілому один удар у задню-праву частину тулуба, а потім, коли потерпілий повернувся, завдав йому другий удар ножем в ділянку лівого ліктьового суглоба.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 24.07.2024 № 398 у потерпілого ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження: відкрита травма грудної клітки, колото-різана рана правої половини грудної клітки, правобічний пневмогемоторакс, емфізема м`яких тканин правої половини грудної клітки, які за ознакою небезпеки для життя кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження; перелом 6 ребра справа, який по тривалості розладу здоров`я кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості, оскільки спричинило тривалий розлад здоров`я понад 21 день; рана лівої верхньої кінцівки по тривалості розладу здоров`я кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шість днів але не більше ніж 21 день.

У судовому засіданні ОСОБА_3 вину визнав у повному обсязі. Суду пояснив, що він був призначений командиром групи військовослужбовців, із потерпілим у нього постійно виникали конфлікти з побутових питань, останній постійно відмовлявся нести службу. 25.06.2024 потерпілий відмовився виходити на чергування у зв`язку із чим ОСОБА_3 підійшов до його палатки, потерпілий вийшов та в грубій, нецензурній формі повідомив, що не буде виконувати свої обов`язки. При цьому потерпілий був у стані сильного сп`яніння. На його поведінку ОСОБА_3 відреагував бійкою в ході якої він дістав ножа та двічі ударив потерпілого, один раз у грудну клітину, другий раз у руку в районі ліктя. Указаний ніж він завжди носив із собою на поясі. На їх бійку зійшлися інші військовослужбовці. Після того як він ударив потерпілого, його відтягли, він почав тампонувати потерпілого, надавати йому медичну допомогу та допомагати в цьому іншим військовослужбовцям. ОСОБА_3 у вчиненому покаявся, повідомив, що відшкодував витрати лікарні на лікування потерпілого, бажає і надалі проходити військову службу.

Ураховуючи те, що обвинувачений визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті у повному обсязі, приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

За встановлених обставин суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 умисно заподіяв потерпілому тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

ОСОБА_3 вину визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся, сприяв розкриттю кримінального правопорушення - ці обставини, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає такими, що пом`якшують його покарання. Обставиною, яка обтяжує покарання, суд вважає перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні обвинуваченому покарання, на підставі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є військовослужбовцем Збройних Сил України, проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Частина друга зазначеної статті передбачає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив: у сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Верховенство права, будучи одним з основних принципів демократичного суспільства, передбачає судовий контроль над втручанням у право кожної людини на свободу.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ст. 61 Конституції України).

За таких обставин суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Крім того, враховуючи окрім тяжкості вчиненого злочину наявність обставин, що пом`якшують покарання, поведінку обвинуваченого, відсутність до нього претензій з боку потерпілого, відшкодування ОСОБА_3 витрат закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого, бажання у подальшому продовжувати військову службу, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе без відбування призначеного покарання із звільненням його від покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

При цьому суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, про що просила його захисник, оскільки обставини, які нею були наведені, враховані судом при призначенні покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Питання речових доказів суд вважає за необхідне вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 обов`язок: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи та служби.

Згідно з ч. 4 ст. 76 Кримінального кодексу України обов`язок щодо нагляду за засудженим ОСОБА_3 , на час проходження ним військової служби, покласти на командира відповідної військової частини.

Речові докази: зразок речовини бурого кольору; ніж з дерев`яним руків`ям загальною довжиною 26 см, довжиною леза 14,8 см, камуфляжну футболку «піксель» з нашаруванням речовини бурого кольору, камуфляжні штани «піксель»; футболку поло на поверхні якої містяться сліди бурого кольору та пошкоджені тканини; зразки крові та слини ОСОБА_7 ; зразки крові та слини ОСОБА_3 , які передані на зберігання до ВП № 1 (м. Тростянець) Охтирського РВП ГУ НП в Сумській області - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Лебединський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_8