Справа № 544/1926/24
пров. № 1-кп/544/39/2025
Номер рядка звіту 21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пирятин кримінальне провадження № 544/1926/24 (провадження1-кп/544/39/25) про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000198 від 30.08.2024 року та за № 0000204 від 07.09.2024 року

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцем, громадянином України, уродженцем с. Гурбинці. Пирятинського району, Полтавської області, зареєстрованим та проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , розлученим, освіта середня спеціальна, військовозобов`язаним, раніше несудимим відповідно до ст. 89 КК України,

за участю:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

захисника обвинуваченого ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 29.08.2024 близько 13:30 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до будинку колишньої дружини за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , де в присутності малолітньої доньки ОСОБА_8 , 2012 н., та малолітнього сина-інваліда ОСОБА_9 , 2014 р.н., вчинив сварку.

У подальшому, під час сварки малолітня ОСОБА_8 вибігла на двір, ОСОБА_3 , знаходячись в кухні будинку, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, стоячи навпроти ОСОБА_6 , наніс останній один удар кулаком правої руки в область лівої скроневої ділянки, один удар кулаком лівої руки в область волосистої ділянки голови, та стоячи за спиною ОСОБА_6 , яка в цей час сиділа на табуретці, наніс один удар кулаком правої руки в область волосистої ділянки голови, та один удар кулаком правої руки в область правого вуха. Після цього, ОСОБА_6 намагалася втекти від ОСОБА_3 , який потягнув її за праве вухо, в результаті чого вона не втримала рівноваги та впала на підлогу на правий бік тулуба. Після чого, продовжуючи свої умисні дії, ОСОБА_3 наніс потерпілій, котра знаходилась у положенні лежачи на правому боці, один удар носком правої ноги в область правої ступні та один удар кулаком лівої руки в область лівої лопатки.

Своїми діями, ОСОБА_3 спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді гематоми лівої орбіти чола зліва та лівої вилицевої ділянки, гематоми волосистої частини голови, поверхневої забитої рани зовнішнього завитка правої вушної раковини, синців лівої руки, лівої зовнішньо-лопаточної ділянки та верхньо-зовнішньої поверхні правої ступні, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Також судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 03.09.2024 року, близько 07.30 год. прийшов до домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , власником якого являється його колишня дружина ОСОБА_6 , для того, щоб забрати зарядний пристрій до автомобільного акумулятора та акумулятор.

В подальшому, реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, направленим на незаконне проникнення до володіння особи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи ст.30 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується недоторканність житла, а саме: не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку не інакше як за мотивованим рішенням суду, без будь-якого дозволу та всупереч волі власника ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу відкрив хвіртку огорожі, та потрапив до огородженого домоволодіння, тобто незаконно проник на територію іншого володіння особи. Після чого, продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, спрямований на незаконне проникнення, шляхом зриву дверей проник до приміщення сараю, де знаходився зарядний пристрій до автомобільного акумулятора та автомобільний акумулятор, котрий належить останньому, після чого залишив приміщення сараю.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у незаконному проникненні до іншого володіння особи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України невизнав, однак визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

По епізоду нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , обвинувачений суду пояснив наступне, що у серпні 2024 року він приїхав до будинку колишньої дружини з односельчанином ОСОБА_10 , оскільки йому потрібно було взяти закусити, оскільки перед тим вживали алкоголь. Вони вдвох зайшли в будинку, а саме кухню. В той час в будинку була донька ОСОБА_11 , син ОСОБА_12 , донька ОСОБА_13 та потерпіла. Діти ОСОБА_12 та ОСОБА_13 являється інвалідами ДЦП. ОСОБА_14 дружина проживає окремо, він часто до неї приходить. Чи їх запросили за стіл сісти, він не пам`ятає. Потерпілу він не бив, хоча можливо приревнував її. Знайомий ОСОБА_10 потерпілу не бив. Він не бив потерпілу і вину свою не визнає. Однак хронологію подій цього дня він не може відтворити, оскільки не все пам`ятає.

По епізоду незаконного проникнення до приміщення сараю потерпілої ОСОБА_6 , обвинувачений суду пояснив наступне, що у вересні місяці 2024 року, йому знадобився зарядний пристрій до акумулятора, який був в сараї колишньої дружини за місцем її проживання. Тому, зранку того дня він самовільно зайшов на подвір`я ОСОБА_6 , зірвав замок з дверей, потрапивши в сарай підзарядив автомобільний акумулятор і пішов до машини. Він також стукав в двері будинку, але йому не відчинили.

Незважаючи на часткове невизнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість підтверджується зібраними та дослідженими судом наступними доказами.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений ОСОБА_3 являється її колишнім чоловіком, з яким вона розірвала шлюб, через постійні його п`янки в 2016 році. Колишній чоловік постійно скандалить при дітях, двоє з яких являються інвалідами. В серпні 2024 року вона перебувала у своєму власному будинку в с. Нові Мартиновичі на кухні з дітьми сином ОСОБА_12 і донькою ОСОБА_15 . Це був обідній час, вона кормила сина, який являється інвалідом. Двері в будинку були відчинені і в той час зайшов обвинувачений з своїм товаришем ОСОБА_16 . Вони були добряче випивші та попросили у неї по їсти. Спочатку вона не хотіла їм нічого давати їсти, оскільки знає, що ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння є агресивним, але все ж таки дала їм їсти. Поївши вони пішли з будинку. Однак через деякий час близько 30 хв. вони знову повернулись, чоловік був ще більше п`яніший. Він почав голосно розмовляти ненормативної лексикою, тому зі своєї кімнати вийшла донька ОСОБА_11 . Вона захвилювалась та попросила, щоб ОСОБА_11 якимось чином випровадила їх з будинку. Софія з ними почали виходити з будинку, а вона залишилась з дітьми на кухні. Раптом вона почула шум, та побачила, що ОСОБА_11 вдарилась об стіну та впала на підлогу й після чого кудись вибігла. Вийшовши з кухні, спитавши ОСОБА_17 що сталось, на що обвинувачений миттєво накинувся на неї як звір та почав бити. Вона страшенно налякалась хотіла сховатись за хвору доньку, однак це не допомогло. Обвинувачений почав бити її кулаками по голові. Вона почала говорити, що він робить, щоб зупинився, однак він вдарив її в праве вухо і у неї потекла кров. Пізніше він входив її за волосся, і вона втратила рівновагу та впала на підлогу, однак він продовжував її бити, копати по тілу, зокрема по стегні, спині в області лопатки. В цей час в кімнату зайшов ОСОБА_18 і вона просила, щоб він його забрав і вони пішли. Скориставшись приходом ОСОБА_19 , вона якимсь чином вибігла на вулиці, бо не знає чи залишилась б жива. Вона побігла на город і присіла біля хвірточки, сховалась, бо не знала що буде дальше. Через якийсь час почула, що ОСОБА_20 вийшов з ОСОБА_21 і поїхали машиною. Донька Софія побачивши як ОСОБА_20 її б`є, дуже налякалась та вибігши на дорогу викликала поліцію. Через якийсь час приїхала поліції та швидка. Вона відмовилась від госпіталізації, оскільки не могла залишити самих хворих дітей. Медиками було надано їй медичну допомогу. Однак вона більше тижня вдома лікувалась, вся голова була в шишках та гематомах. Вона зверталась до лікаря невропатолога, близько місяця часу у неї пропав зір на одному оці, як в подальшому було виявлено, то в оці було в двох місцях розрив сітчатки, яку спаювали. Обвинувачений у неї пробачення не просив, висновки жодні не зробив, оскільки постійно і дальше приходить до них п`яний, скандалить, стукає по вікнах і вона змушена викликати працівників поліції.

Що стосується незаконного проникнення в сарай, то може пояснити наступне. Вона являється власником будинковолодіння в с. Нові Мартиновичі на підставі договору дарування від своєї бабусі. Дане будинковолодіння складається з будинку, гаражу, сараю, курника. Точної дати вона не пам`ятає, на початку вересня 2024 донька ОСОБА_11 збиралась до школи, коли вийшла на подвір`я повідомила їй, що у них відкритий сарай. Вона сама на вулицю після цього випадку побиття боялась виходити. В цей час потерпіла у вікно побачила, що з сараю вийшов колишній чоловік. Цього дня раніше ОСОБА_20 прийшов на її подвір`я, і почав стукати по вікнах та вимагати щоб вона дала ключі від сараю, так як він хоче забрати свій акумулятор. На що вона відповіла, що ключі не дасть так як боїться його. Як в подальшому стало відомо, він заліз в сарай зі сторони курника через ляду і відкрив двері, зірвавши навісний замок. Він забрав акумулятор і пішов, а вона викликала працівників поліції. Дозволу ОСОБА_3 на вхід в сарай вона не давала.

Допитана в судовому засіданні в присутності психолога ОСОБА_22 в якості свідка неповнолітня ОСОБА_8 суду пояснила, що стосунки між батьками не добрі, оскільки батько постійно вживає алкоголь і є агресивним в стані алкогольного сп`яніння. День коли батько побив маму вона пам`ятає. В цей день вона прокинулась пішла на кухню. На кухні вона побачила, що за столом сидить батько зі своїм знайомим. На столі стояла горілка та закуска. Так як вони вже були довший час то вони не хотіли виходити. Вона почала говорити, батькові щоб вони йшли з будинку. Виходячи в коридорі батько її штовхнув, вона вдарилась об стіну, налякалась та вибігла з будинку на вулицю. Вона чула, що мама вибігла в коридор та почала заступатись за неї, говорити « ОСОБА_23 , що ти робиш?». В подальшому через деякий час коли свідок заспокоїлась, то повернулась в будинок. Стоячи в коридорчику вона побачила, що на кухні біля стіни з телевізором батько б`є мама кулаками по голові. Крім них в кухні, ще була сестра ОСОБА_13 , яка дивилась телевізор. Після побаченого вона дуже злякалась за маму, тому вибігла на вулицю на город та викликала поліцію. Після чого повернулась до будинку. Батькові вона не казала, що викликала поліцію. Батько поїхав зі знайомим, а вона почала гукати маму, оскільки думала що вони забрали її з собою. Мама була вся в крові, кухня теж в крові, вона намагалась мамі допомогти. Пізніше викликала також швидку, щоб надати мамі допомогу.

В цей день батько з ОСОБА_24 приходили двічі до них. То після другого разу батько таке зробив. Також коли маму забрала швидку, батько ще повертався, та поламав дверну ручка, бив вікна. Після цього випадку мама їздить лікуватись в м.Київ, оскільки у неї відслоїлась сітківка в оці. Батько просив один раз вибачення, але вона не може його пробачити після вчиненого, оскільки була така ж ситуація в 2018 році, коли батько тягав маму за волосся.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_25 пояснив, що він працює старостою в Пирятинській ТГ. Обвинувачений йому знайомий, оскільки в стані алкогольного сп`яніння неодноразово порушував громадського порядок. Дуже часто в старостат надходять усні скарги на ОСОБА_3 по причині псування майна, незаконного проникнення на територію, вчинення домашнього насильства стосовно колишньої дружини. Його колишня дружина з дітьми проживає в с. Нові Мартиновичі. Двоє з дітей являються інвалідами. Домашнє насильство вчиняє вдома у колишньої дружини. З ним неодноразово проводились бесіда з даного приводу, однак результату вони не дали.

Крім того, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується наступними письмовими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, а саме:

1.Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.08.2024, згідно якого старшим о/у ЗС № 1 ВКП Лубенського РВП ГУ НП в Полтавській області від ОСОБА_6 було прийнято усну заяву, про те, що 29.08.2024 о 13.30 год. за адресою АДРЕСА_2 вона отримала тілесні ушкодження від колишнього чоловіка ОСОБА_3 .

2.Протоколом огляду місця події від 06.09.2024 з фототаблицею, згідно якого було оглянуто будинок , який належить ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_2 , де було вчинено правопорушення.

3.Довідкою № 510 від 29.08.2024 року виданої КП «Пирятинська лікарня Пирятинської міської ради», згідно якої в ОСОБА_6 встановлені численні тілесні ушкодження: гематома правої стопи, забій грудної клітки, гематома лівої скроневої ділянки, гематома волосяної ділянки голови, забійна рана правої вушної раковини.

4.Висновком експерта № 217 від 12.09.2024, згідно якого у ОСОБА_6 маються тілесні ушкодження у вигляді гематоми лівої орбіти чола зліва та лівої вилицевої ділянки, гематоми волосистої частини голови, поверхневої забитої рани зовнішнього завитка правої вушної раковини, синців лівої руки, лівої зовнішньо-лопаточної ділянки, передньої поверхні лівої гомілки та верхньо-зовнішньої поверхні правої ступні та скокового суглобу, що утворилися від ударної дії тупих твердих предметів, якими могли бути в тому числі і кисті рук людини стиснуті в кулак та носок ноги у взутті та утворилися можливо в строк та обставинах і положенні вказаних у постанові та власне підекспертною і за ступенем тяжкості відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що СПРИЧИНИЛИ короткочасний розлад здоров`я;

5.Протоколом проведення слідчого експерименту від 12.09.2024 з фото таблицею, згідно якого перевірялись і уточнювались показання потерпілої ОСОБА_6 щодо нанесення їй тілесних ушкоджень, а саме потерпіла показувала куди саме і чим наносились їй побої обвинуваченим ОСОБА_3 .

6.Висновком експерта № 218 від 12.09.2024, згідно якого покази ОСОБА_6 дані нею в ході слідчого експерименту частково підтверджуються отриманими судово-медичними даними, а саме співпадають з отриманими травмами.

7.Протоколом проведення слідчого експерименту від 12.09.2024 з фото таблицею, згідно якого з свідком ОСОБА_8 , перевірялись і уточнювались її показання щодо нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , а саме свідок ОСОБА_8 показувала куди саме і чим наносились побої потерпілій ОСОБА_6 обвинуваченим ОСОБА_3 .

8.Висновком експерта № 219 від 12.09.2024, згідно якого покази свідка ОСОБА_8 не протирічать судово-медичним даним, отриманими в ході експертизи ОСОБА_6 .

9.Протоколом проведення слідчого експерименту від 13.09.2024 з фото таблицею, згідно якого з свідком ОСОБА_26 , перевірялись і уточнювались його показання щодо нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , свідок ОСОБА_26 показував куди саме і чим наносились побої потерпілій ОСОБА_6 обвинуваченим ОСОБА_3 .

10.Висновком експерта № 224 від 13.09.2024, згідно якого покази свідка ОСОБА_26 не протирічать судово-медичним даним, отриманими в ході експертизи ОСОБА_6 .

11.Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 07.09.2024, згідно якого дізнавачем СД ВП № 1 Лубенського РВП ГУ НП в Полтавській області від ОСОБА_6 було прийнято усну заяву, про те, що 03.09.2024 в період часу з 07.30 по 08.10 год. ОСОБА_3 здійснив проникнення шляхом вільного доступу до приміщення сараю на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , котре на праві власності належить ОСОБА_6 .

12.Копією договору дарування серія ААМ № 489145 від 21.04.1998 року, згідно якого ОСОБА_6 отримала в дар житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_2 .

13.Протоколом огляду місця події від 07.09.2024 з фото таблицею, згідно якого проводився огляд сараю на території будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_2 та при огляді сараю було вилучено сліди папілярних візерунків з полімерної пляшки .

14.Висновком експерта № СЕ-19/117-24/15641-Д від 12.09.2024, згідно якого встановлено, що слід папілярного узору пальця руки розмірами по вісях 17х23мм залишений вказівним пальцем правої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; слід папілярного узору пальця руки розмірами по вісях 15х24мм залишений мізинним пальцем правої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; слід папілярного узору пальця руки розмірами по вісях 21х27мм залишений великим пальцем правої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 29 червня 1990 року з послідуючими змінами «Про виконання судами України законодавства і Постанов Пленуму Верховного суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», при постановлені вироку суддя повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи поза будь яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п.150, п.253).

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Суд критично відноситься до невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 по кримінальному правопорушення щодо умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень потерпілій, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також пояснення обвинуваченого, що він не пам`ятає події цього дня, однак потерпілу він не бив, оскільки така його поведінка розцінюється судом, як спосіб уникнення від кримінальної відповідальності.

Що стосується показів потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_25 , то такі є логічними та послідовними, відтворюють реальні події, що мали місце, а тому суд надає їм віри.

Доказів на спростування встановлених судом обставин стороною захисту не було надано.

Стаття 94 КПК визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінивши досліджені під час судового розгляду докази, суд вважає їх належними та допустимими, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку.

Таким чином, суд вважає доведеною поза розумним сумнівом вину ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та такі його дії кваліфікує за ч.2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та за ч.1 ст. 162 КК України,як незаконне проникнення до іншого володіння особи

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п. 3 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину й його обставин.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що мета покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

В даній справі, суд, призначаючи покарання ОСОБА_3 , при виборі останньому заходу примусу і порядку його відбування разом зі ступенем тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

При цьому обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

До обставини, що обтяжують покарання, суд відносить вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини, вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя, та вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, а саме те, що він на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, являється інвалідом ІІІ групи, раніше неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, саме за вчинення насильства в сім`ї, раніше не судимий відповідно до ст. 89 КК України, негативно характеризується за місцем проживання, ніде не працює, а тому суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкцій частин статтей, за якими він притягується до кримінальної відповідальності у виді обмеження волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальні витрати у справі становлять 3029,12 грн. за проведення експертизи.

Майно, на яке накладено арешт, відсутнє.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді одного року обмеженням волі.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 162 КК України у виді шість місяців обмеженням волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остат очно призначити ОСОБА_3 покарання у виді одного року обмеженням волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання по виконанню даного вироку суду.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави витрати за проведення експертизи в розмірі 3029,12 грн. (три тисячі двадцять дев`ять грн. 12 коп.).

Речові докази: три сліди папілярних візерунків на трьох відрізках липкої стрічки, які зберігаються в кімнаті речових доказів ВП №1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом 30 днів із дня його проголошення.

Копію вироку вручити після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію вироку не пізніше наступного дня.

Суддя ОСОБА_1