Справа №635/10/25
Провадження по справі 1-в/635/292/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2025 року смт Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у зв`язку з набранням чинності Законом України №3886- ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», -

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у зв`язку з набранням чинності Законом України №3886- ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Від засудженого ОСОБА_3 до суду надійшла заява про розгляд клопотання без його участі.

Прокурор та представник ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» надали до суду заяви про розгляд клопотання без їх участі, що відповідно до приписів абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Дослідивши матеріали клопотання та особову справу засудженого, суд зазначає про таке.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року, а саме у 2023 -2684 грн, у 2022 - 2481 грн, у 2021 році - 2270 грн, та віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

Судовим розглядом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання у Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» за вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 05.05.2022.

Вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 05.05.2022 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 297, ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання:

- за ч. 3 ст. 297 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 04.02.2022 у виді 1 місяця позбавлення волі та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць;

- за ч. 1 ст. 162 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі;

- за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 5 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначено за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 04.02.2022 у виді 1 місяця позбавлення волі та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 05.05.2022 ОСОБА_3 засуджений за незакінчений замах на вчинення крадіжки 20.03.2022 на суму 2118,58 грн, тобто розмір викраденого на день вчинення правопорушення складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2481грн).

Водночас, даним вироком ОСОБА_3 засуджений за ч. 3 ст. 297, ч. 1 ст. 162 КК України, які є кримінально-караними діяннями.

Вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 04.02.2022 ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст.125, ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строк на 2 роки.

За вказаним вироком ОСОБА_3 засуджений за вчинення крадіжки 04.09.2021 на суму 1488,89 грн, 04.09.2021 на суму 1833,33 грн, 04.09.2021 на суму 330,00 грн, тобто розмір викраденого складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2270 грн)

Водночас, даним вироком ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 125 КК України та за ч.2 ст. 185 КК України за епізодом від 04.09.2021 на суму 2633,33 грн, які є кримінально-караними діяннями.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст.3, ч. 2 ст.4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено правовий висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Таким чином, кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст. 15, ч.4 ст.185 КК України, за вчинення яких ОСОБА_3 був засуджений вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 05.05.2022 та за ч.2 ст. 185 КК України за вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 04.02.2022, наразі не може вважатися кримінально караними, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за заволодіння яким наразі передбачено кримінальну відповідальність, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_3 відбуває покарання за вчинені діяння, кримінальна караність яких частково усунена законом, суд дійшов висновку, що клопотання засудженого підлягає частковому задоволенню, у зв`язку з чим останній підлягає звільненню від призначеного покарання по окремим епізодам за вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 05.05.2022 та вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 04.02.2022.

За встановлених обставин суд враховує, що за результатами усунення кримінального діяння він уповноважений звільнити засудженого від відбування покарання, проте не може приводити вироки суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення у випадку декриміналізації діянь, за які особа була засуджена, фактично є скасуванням або зміною вироку, що виходить за межі повноважень суду, який не ухвалював зазначений вирок, на стадії його виконання.

Таким чином, суд звільняє від призначеного покарання ОСОБА_3 за зазначеними вище вироками, лише щодо діянь, кримінальна караність яких була усунена в силу Закону України № 3886-ІХ, що не змінює та не скасовує ані вирок суду ані призначене ним покарання в цілому.

Таким чином, суд, на підставі ст. 58 Конституції України, ст.5,ч.2 ст.74 КК України, Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та керуючись ст.ст.336, 537, 539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_3 задовольнити частково.

На підставі ч. 2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного йому вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 04.02.2022 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за епізодами 04.09.2021 на суму 1488,89 грн, 04.09.2021 на суму 1833,33 грн, 04.09.2021 на суму 330 грн.

Вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що засуджений вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 04.02.2022 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст. 125 КК України, до 2 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

На підставі ч. 2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного йому вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 05.05.2022 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України.

Вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що засуджений вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 05.05.2022 за ч. 3 ст. 297, ч. 1 ст. 162, КК України до покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 04.02.2022 у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць; - за ч. 1 ст. 162 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) рок 1 (один) місяць.

На підставі ч. 5 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначено за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 04.02.2022 у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі та остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 2 (два) місяці.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Суддя ОСОБА_1