АНАНЬЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №491/169/25
Провадження № 1-кп/491/38/25
ВИРОК

іменем України

10 березня 2025 рокум.Ананьїв

Ананьївський районний суд Одеської області в складі головуючого у справі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000014, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 січня 2025 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженець м. Ананьїв Одеської області; українець; місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; освіта середня; паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 14 січня 2002 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ; не працює; відповідно до статті 89 КК України раніше не судимий,

захисник обвинуваченого: адвокат ОСОБА_4 ,

потерпіла у кримінальному провадженні: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; уродженка с. Ананьїв 1-а дільниця Ананьївського району Одеської області; українка; громадянка України; проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; з 02 вересня 2019 року по 07 листопада 2023 року учениця Комунального закладу «Ананьївський спеціалізований ліцей спортивного профілю Одеської обласної ради»,

законний представник потерпілої: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; уродженка с. Ананьїв 4-а дільниця Ананьївського району Одеської області; українка; місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; освіта середня; паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 14 січня 2002 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ; не працює,

прокурори у кримінальному провадженні: прокурори Любашівської окружної прокуратури Одеської області: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (старший групи), ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

ВСТАНОВИВ:

На адресу Ананьївського районного суду Одеської області 06 березня 2025 року з Любашівської окружної прокуратури Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000014, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 січня 2025 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Матеріали справи за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000014, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 січня 2025 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, громадянина ОСОБА_3 , містили, передбачене частинами першою, третьою статті 302 КПК України, клопотання прокурора про здійснення розгляду обвинувального акту щодо кримінального проступку в спрощеному провадженні.

Ухвалою суду від 06 березня 2025 року зазначене клопотання прокурора задоволено та прийнято рішення про здійснення розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_3 в порядку спрощеного провадження, а саме вивчення його та доданих до нього матеріалів і ухвалення вироку.

У відповідності до частини четвертої статті 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивченням обвинувального акту встановлено, що в ході досудового розслідування було встановлено, що 18 січня 2025 року біля 18 годин 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, вступив у словесну суперечку з малолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є його рідною донькою. В ході суперечки у ОСОБА_3 виник противоправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень невизначеного обсягу ОСОБА_5 ..

З метою реалізації противоправного умислу, направленого на спричинення тілесних ушкоджень малолітній ОСОБА_5 , ОСОБА_3 у той же день та час, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, у вигляді розладу здоров`я, та бажаючи їх настання, з мотивів особистої неприязні, завдав малолітній ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки в область обличчя, а саме верхньої губи, що спричинило тілесне ушкодження у вигляді садна верхньої губи. Всього ОСОБА_3 наніс малолітній ОСОБА_5 один удар. Спричинені тілесні ушкодження у вигляді садна верхньої губи не є небезпечним для життя, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм згідно пункту 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17 січня 1995 року, відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

За наведених обставин стороною обвинувачення ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме в умисному легкому тілесному ушкодженні.

У відповідності до частини другої статті 382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Як вбачається з заяви ОСОБА_3 , складеної в присутності його захисника - адвоката ОСОБА_4 , ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість, висловлює згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, повідомляє про ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно частини другої статті 302 КПК України та висловлює згоду з розглядом обвинувального акта в спрощеному провадженні.

З заяви потерпілої ОСОБА_5 , складеної в присутності її законного представника ОСОБА_6 , вбачається, що вона згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно частини другої статті 302 КПК України та згодна з розглядом обвинувального акта в спрощеному провадженні.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, встановив, що під час вивчення обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до частини першої статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

Частиною першою статті 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до частини другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частиною першою статті 65 КК України визначено, що суд призначає покарання: 1) в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень частини другої статті 12 КК України кримінальне правопорушення вчинене громадянином ОСОБА_3 є кримінальним проступком.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно статті 66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю правопорушення (проступку).

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно статті 67 КК України, суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини; вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах; вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Частиною першою статті 69-1 КК України визначено, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Враховуючи наявність обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , при визначенні розміру покарання в цьому випадку положення статті 69-1 КК України застосуванню не підлягають.

Санкцією частини першої статті 125 КК України передбачено застосування до винної особи покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

Відповідно до частини першої статті 53 КК України штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті.

Відповідно до частини другої статті 53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи, що ОСОБА_3 офіційно не працює та має на утриманні неповнолітніх дітей, суд вважає, що виконання обвинуваченим покарання у вигляді штрафу буде ускладненим, з огляду на його матеріальний стан, у зв`язку з чим застосування до нього цього виду покарання є недоцільним.

Частиною першою статті 57 КК України визначено, що покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.

Як зазначалося ОСОБА_3 не працює, що унеможливлює застосування до нього покарання у вигляді виправних робіт.

Частиною першою статті 56 КК України визначено, що громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

Відповідно до частини другої статті 56 КК України громадські роботи встановлюються на строк від шістдесяти до двохсот сорока годин і відбуваються не більш як чотири години на день.

Частиною третьою статті 56 КК України визначено, що громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.

ОСОБА_3 не є особою, визнаною особою з інвалідністю першої або другої групи, а також особою, яка досягла пенсійного віку, враховуючи викладене суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді громадських робіт.

Зазначеного висновку суд дійшов виходячи з того, що ОСОБА_3 відповідно до статті 89 КК України є раніше не судимою особою, за місцем мешкання характеризується нейтрально, на «Д» (диспансерному) обліку в кабінетах у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, офіційно не працює, має на утриманні неповнолітніх дітей.

Суд вважає, що призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді громадських робіт буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Згідно частин першої, другої статті 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З матеріалів справи вбачається, що у кримінальному провадженні речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись статтями 366-371, 373, 374, 376, 381, 382, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисному легкому тілесному ушкодженню, та призначити покарання у вигляді 100 (ста) годин громадських робіт.

У відповідності до положень частини четвертої статті 36 Кримінально-виконавчого кодексу України судове рішення про застосування до засудженого покарання у вигляді громадських робіт приводиться до виконання не пізніше десятиденного строку з дня набрання судовим рішенням законної сили або звернення його до виконання.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов потерпілою та прокурором під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Інші, заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду не застосовувались.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ананьївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до частини першої статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадженняя.

Суддя ОСОБА_1