ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
Справа № 991/2420/25
Провадження № 1-кс/991/2412/25
У Х В А Л А

28 березня 2025 рокумісто Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу голови Громадської організації «Платформа Громадський контроль» ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

в с т а н о в и в:

19.03.2025 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга голови Громадської організації «Платформа Громадський контроль» (далі - ГО «ПГК») ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБ України), яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) відомостей про кримінальні правопорушення після отримання його заяви.

На підставі протоколу автоматичного визначенні слідчого судді від 19.03.2025 вказану скаргу передано для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 .

Обґрунтування скарги

Зі змісту скарги вбачається, що 10.03.2025 голова ГО «ПГК» ОСОБА_3 подав до НАБ України заяву від 07.03.2025 (вих. № 433/25) про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 191 КК України, що, на його думку, вчинені посадовими особами Департаменту капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації та ТОВ «СК «Стройінвест».

Втім, станом на 19.03.2025 ОСОБА_3 не повідомлено про початок досудового розслідування на підстав його заяви, що свідчить про порушення вимог ст. 214 КПК України та невнесення відповідних відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР.

У зв`язку із цим, ОСОБА_3 прохав слідчого суддю зобов`язати посадову особу НАБ України розглянути його заяву про кримінальні правопорушення від 07.03.2025 (вих. № 433/25) та внести викладені у ній відомості до ЄРДР.

Позиція учасників справи

Заявник ОСОБА_3 та представник НАБ України, будучи належно повідомлені про дату, час та місце розгляду скарги у судове засідання не з`явилися.

Водночас у своїй скарзі ОСОБА_3 прохав здійснити судовий розгляд у його відсутність.

Про причини неприбуття представника НАБ України слідчого суддю повідомлено не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується, не є перешкодою для розгляду скарги.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу у відсутність осіб, які не прибули у судове засідання.

Мотиви слідчого судді

Перевіривши матеріали справи, слідчий суддя дійшов висновку про те, що скаргу слід задовольнити з огляду на таке.

Підстави та порядок оскарження до слідчого судді рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначені § 1 Глави 26 КПК України (ст. 303?308).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні заявник може оскаржити бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Частиною 1 ст. 214 КПК України передбачено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь?якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України до ЄРДР вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

У цьому контексті слідчий суддя зауважує, що кримінальним правопорушенням є передбачене Кримінальним кодексом України суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 11 КК України).

Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально?протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням (ч. 1 ст. 1 КК України).

Для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовують до осіб, що їх вчинили (ч. 2 ст. 1 КК України).

У силу ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Аналіз у взаємозв`язку наведених норм матеріального (ст. 1, 2, 11 КК України) та процесуального (ст. 214 КПК України) законів свідчить про те, що критерієм для внесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування мають бути конкретні фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення.

Тобто підставою початку досудового розслідування є не будь?які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких вноситься до ЄРДР.

Зазначене цілком узгоджується із висновками Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, наведеними у постановах від 30.09.2021 (справа № 556/450/18), від 20.04.2023 (справа № 373/18/23).

Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь?якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР. Указане слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 30.01.2019 (справа № 818/1526/18) та від 24.04.2019 (справа № 818/15/18) зауважила, що у межах процедури за правилами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Обставини справи

З матеріалів справи слідує, що 10.03.2025 голова ГО «ПГК» ОСОБА_3 електронною поштою та рекомендованим поштовим відправленням направив до НАБ України заяву від 07.03.2025 (вих. № 433/25) про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 364 та ч. 5 ст. 191 КК України, які, на його думку, вчинені посадовими особами Департаменту капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації та ТОВ «СК «Стройінвест» ().

У вказаній заяві ОСОБА_3 зазначив про те, що посадові особи Департаменту капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації та ТОВ «СК «Стройінвест» розробили та реалізують схему недоцільного використання та подальшого привласнення бюджетних коштів орієнтовно на суму понад 15,5 млн грн шляхом завищення цін на будівельні матеріали і виконання будівельних робіт під час здійснення Реконструкції будівлі головного корпусу КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» Криворізької міської ради (закупівля за ідентифікатором UA?2024?06?26?003787?а) на підставі договору № 128/07?24 від 22.07.2024.

З урахуванням викладених в заяві обставин голова ГО «ПГК» ОСОБА_3 прохав НАБ України внести до ЄРДР відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 364 та ч. 5 ст. 191 КК України, та розпочати досудове розслідування.

Зі змісту заяви про вчинення кримінального правопорушення слідує, що свій висновок про привласнення бюджетних коштів заявник обґрунтовує тим, що вартість окремих видів матеріалів, зазначених у відповідних актах виконаних робіт, на переконання заявника, є завищеною. До такого переконання заявник дійшов порівнюючи вартість матеріалів, зазначену в актах, та відомості про вартість аналогічних матеріалів, розміщені в мережі Інтернет.

Водночас, слідчий суддя констатує, що в заяві від 07.03.2025 та скарзі від 19.03.2025 не наведено конкретних відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень.

Заявник не наводить об`єктивних даних, які б підтверджували зазначені ним відомості, а лише висуває загальне припущення про можливе вчинення протиправних (злочинних) дій, надаючи суб`єктивну оцінку правомірності тих чи інших дій, виходячи з власного аналізу та бачення (трактування) норм закону України про кримінальну відповідальність, Закону України «Про публічні закупівлі» тощо.

Указане позбавляє орган досудового розслідування можливості провести перевірку конкретних фактів на предмет наявності / відсутності в діяннях особи складу злочину (злочинів). У той же час здійснення на стадії внесення до ЄРДР відомостей попередньої перевірки викладеної в заяві інформації покликано не допустити перевантаження правоохоронної системи безпідставними та абстрактними повідомленнями про кримінальні правопорушення.

Ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне ж відкриття кримінального провадження є недопустимим, позаяк призводить до можливого порушення прав конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційовано, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Згідно з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Артіко проти Італії» від 13.05.1980, не гарантується захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про те, що обставини, які викладені у заяві ОСОБА_3 від 07.03.2025, не є такими, що зумовлюють початок досудового розслідування у розумінні ч. 1 ст. 214 КПК України, не потребують перевірки засобами кримінального процесу.

Тому, слідчий суддя не вбачає бездіяльності з боку уповноваженої особи НАБ України, яка б полягала у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення після отримання заяви голови ГО «ПГК» ОСОБА_3 від 07.03.2025 (вих. № 433/25).

Отже, скарга ОСОБА_3 є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 303, 307 КПК України,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги голови Громадської організації «Платформа Громадський контроль» ОСОБА_3 від 19.03.2025 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей після отримання його заяви про кримінальні правопорушення від 07.03.2025 (вих. № 433/25), - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_4