КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/2255/25 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/2541/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 05 лютого 2025 року про арешт майна,

за участю:

представник власника майна ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 05 лютого 2025 року задоволено клопотання т.в.о. слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , яке погоджене прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_9 , про накладення арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000468 від 17.09.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Накладено арешт на майно шляхом заборони його відчуження та розпорядження, а саме на:

- квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 83,1 кв.м ( реєстраційний номер майна 6389423);

- нежитлову будівлю за адресою: Черкаська область, м. Черкаси, проспект Хіміків, будинок 12, загальною площею 464,1 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- житловий будинок за адресою: Черкаська область, м. Черкаси, провулок Слобідський, будинок 13, загальною площею 64,3 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080);

- земельну ділянку за адресою: Черкаська область, Черкаський район, Леськівська с/рада, загальною площею 0.07 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 49).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, власник майна ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 від 05 лютого 2025 року по справі № 759/2255/25, в межах кримінального провадження № 0000375 - скасувати та відмовити т.в.о. слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_8 у задоволенні клопотання про накладення арешту.

На обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскаржувана ухвала постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що відповідно до обґрунтування пред`явленої йому підозри, слідство стверджує, що ОСОБА_6 особисто склав та підписав офіційні документи, до яких вніс завідомо неправдиві відомості у вигляді завищення вартостей одиничних показників будівельно-монтажних робіт та використаних матеріалів, а саме в акти приймання виконаних будівельних робіт № 10 від 20.08.2019, № 11 від 20.08.2019 та № 12 від 28.11.2019 року.

В той же час, під час огляду копій актів приймання виконаних будівельних робіт № 10 від 20.08.2019, № 11 від 20.08.2019 та № 12 від 28.11.2019, які були апелянту надані т.в.о. слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_10 , разом із клопотанням про обрання запобіжного заходу, ним виявлено, що в графі Генпідрядник (підрядник), перед написом « ОСОБА_11 » містяться підписи, які візуально кардинально відрізняються від його особистого підпису. Крім того, вказані підписи засвідчені печаткою, яка не є печаткою ТОВ «Інтертрейдплюс» - на відтисках вбачається орфографічна помилка - в слові відповідальністю відсутня буква «ю».

Таким чином, навіть без проведення експертного дослідження наявних в провадженні документів, очевидним є те, що пред`явлена підозра є необгрунтованою та безпідставною.

При цьому, за твердженням слідства, ОСОБА_6 своїми діями, завдав збитків та шкоди державі, яка оцінюється у 455 622,63 грн.

В той же час, посилаючись саме на вказану суму шкоди, орган досудового слідства в своєму клопотанні просив накласти арешт на все належне підозрюваному нерухоме майно, вартість якого значно перевищує вказаний розмір шкоди.

В свою чергу слідчий суддя, фактично не здійснюючи розгляд заявленого клопотання на предмет його обґрунтованості, задовольнив його та наклав арешт на майно, яке в кілька разів перевищує вартість визначеної слідством шкоди.

Так, відповідно до висновків суб`єкта оціночної діяльності про ринкову вартість об`єкту нерухомості, загальна вартість арештованого судом майна складає 10 481 175 грн.

Скаржник посилається на те, що ним не могли бути подані відповідні висновки на розгляд слідчого судді, оскільки його не викликали на відповідне судове засідання та про розгляд клопотання слідчого не повідомляли.

Посилається на те, що всупереч положенням процесуального закону, слідством не було надано жодного доказу на підтвердження необхідності накладення арешту на належне апелянту майно, а тим більше на майно, вартість якого більш ніж у двадцять разів перевищує розмір шкоди, який на думку слідства було завдано державі.

В судове засідання прокурор та власник майна не з`явились, про дату, час та місце судового засідання їх повідомлено у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу за їхньої відсутності, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга власника майна ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області за процесуального керівництва Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000468 від 17.09.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191,ч. 1 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у 2018 році директором ТОВ «Інтертрейдплюс» ОСОБА_12 укладено договір підряду №114 на виконання робіт по об`єкту «Будівництво двох 35-квартирних житлових будинків на території військової частини НОМЕР_1 НГ України у місті Вишгород Київської області» з замовником База виробничо-технологічної комплектації Національної гвардії України.

Проте встановлено, що приблизно у 2019 році директор ТОВ «Інтертрейдплюс» ОСОБА_6 особисто склав та підписав офіційні документи, у які вніс завідомо неправдиві відомості у вигляді завищення вартостей одиничних показників будівельно-монтажних робіт та використаних матеріалів, застосованих при складанні звітної документації в порівнянні з вартостями одиничних показників, передбачених умовами договору - актів приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в), а саме: № 10 від 20.08.2019, № 11 від 20.08.2019, № 12 від 28.11.2019 по об`єкту «Будівництво двох 35-квартирних житлових будинків, друга черга - житловий будинок на 35 квартир», внаслідок чого Центральною базою виробничо-технологічної комплектації Національної гвардії України на банківський рахунок підконтрольного ОСОБА_6 суб`єкта господарської діяльності - ТОВ «Iнтертрейдплюс» № НОМЕР_3, відкритому у АБ «УКРГАЗБАНК», безпідставно перераховано грошові кошти у сумі 455 622 грн. 63 коп., якими останній в подальшому заволодів та розпорядився на власний розсуд, що призвело до спричинення шкоди державі, яка згідно з п. 4 примітки до статті 185 КК України вважається великим розміром.

09.01.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні наступних кримінальних правопорушень: заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України; внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , останньому на праві приватної власності належать наступні об`єкти нерухомості:

- квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 83,1 кв.м ( реєстраційний номер майна 6389423);

- нежитлова будівля за адресою: Черкаська область, м. Черкаси, проспект Хіміків, будинок 12, загальною площею 464,1 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- житловий будинок за адресою: Черкаська область, м. Черкаси, провулок Слобідський, будинок 13, загальною площею 64,3 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080);

- земельна ділянка за адресою: Черкаська область, Черкаський район, Леськівська с/рада, загальною площею 0.07 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 49).

28.01.2025 року т.в.о. слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області молодший лейтенант поліції ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_9 , звернулась до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000468 від 17.09.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, щов органу досудового розслідування виникла необхідність в накладенні арешту на майно підозрюваного ОСОБА_13 з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінальних правопорушень до винесення остаточного рішення суду у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 05 лютого 2025 року задоволено клопотання т.в.о. слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , яке погоджене прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_9 , про накладення арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000468 від 17.09.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Накладено арешт на майно шляхом заборони його відчуження та розпорядження, а саме на:

- квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 83,1 кв.м ( реєстраційний номер майна 6389423);

- нежитлову будівлю за адресою: Черкаська область, м. Черкаси, проспект Хіміків, будинок 12, загальною площею 464,1 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- житловий будинок за адресою: Черкаська область, м. Черкаси, провулок Слобідський, будинок 13, загальною площею 64,3 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080);

- земельну ділянку за адресою: Черкаська область, Черкаський район, Леськівська с/рада, загальною площею 0.07 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 49).

Задовольняючи клопотання слідчого про накладення арешту на належне ОСОБА_6 нерухоме майно, слідчий суддя послався на те, що клопотання прокурора містить правові підстави для арешту вказаного майна з метою забезпечення цивільного позову, відшкодування збитків, завданих вчиненим злочином.

При цьому, слідчий суддя виходив з того, що із змісту клопотання та доданих до нього доказів 09.01.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру, зокрема за те, що він, будучи директором ТОВ «Інтертрейдплюс», тобто будучи службовою особою, у період з 12.07.2019 року по 23.12.2019 року заволодів грошовими коштами Центральної бази виробничо - технічної комплектації Національної гвардії України в загальній сумі 455 622 грн. 63 коп., що є великим розміром, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України (а.п. 17-27).

Слідчим суддею враховано, що до матеріалів клопотання прокурором додано цивільний позов Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону в інтересах держави, а саме: Центральної бази виробничо - технічної комплектації Національної гвардії України поданий у кримінальному провадженні № 0000468 від 17.09.2024 до підозрюваного ОСОБА_6 (а.п.92-101).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , останньому на праві приватної власності належать наступні об`єкти нерухомості: квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 83,1 кв.м (реєстраційний номер майна 6389423); нежитлова будівля за адресою: Черкаська область, м. Черкаси, проспект Хіміків, будинок 12, загальною площею 464,1 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101); житловий будинок за адресою: Черкаська область, м. Черкаси, провулок Слобідський, будинок 13, загальною площею 64,3 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080); земельна ділянка за адресою: Черкаська область, Черкаський район, Леськівська с/рада, загальною площею 0.07 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 49) (а.п. 13-16).

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов до висновку, що оскільки стороною кримінального провадження доведено необхідність накладення арешту на майно з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), то необхідно задовольнити клопотання прокурора в повному обсязі.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується частково з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52).

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на вищевказане майно, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт, зокрема з`ясувати правову підставу для арешту, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 4 ч. 2 ст. 173 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені у клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, матеріали судового провадження належним чином досліджені, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Також слідчий суддя врахував, що відповідно до матеріалів провадження Дарницькою спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Центрального регіону в інтересах держави, а саме: Центральної бази виробничо - технічної комплектації Національної гвардії України поданий у кримінальному провадженні № 0000468 від 17.09.2024 року цивільний позов до підозрюваного ОСОБА_6 про стягнення 455 622,63 грн. шкоди, яка завдана кримінальним правопорушенням.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали судового провадження переконливо свідчать про те, що нерухоме майно, яке належить ОСОБА_6 в рамках даного кримінального провадження, відповідає критеріям ч. 1 ст. 170 КПК України, що слугує підставою для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

З урахуванням цього, слідчий суддя, всупереч тверджень власника майна ОСОБА_6 та його представника, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 6 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно, оскільки обставини кримінального провадження вимагають вжиття саме такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Так, встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вказане нерухоме майно може бути використані для забезпечення відшкодування шкоди, яка завдана внаслідок кримінального правопорушення, що згідно ч. 4 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту.

При цьому, колегією суддів не приймаються до уваги доводи ОСОБА_6 про необґрунтованість пред`явленої йому підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оскільки такі доводи є передчасними та такими, що не є предметом оцінки слідчого судді під час розгляду клопотання про арешт майна.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Сукупність долучених до клопотання слідчого матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Колегією суддів перевірено і доводи апелянта про те, що судовий розгляд проведено без участі власника майна та його представника. Дана обставина знайшла своє підтвердження, однак колегія суддів цю обставину не вважає істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що потягло б за собою скасування оскаржуваної ухвали, з урахуванням строків розгляду даної категорії клопотань відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, та з урахуванням того, що в такому випадку відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України, у власника майна виникає право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Крім того, слід зауважити, що процесуальні права власника майна щодо подачі пояснень та заперечень стосовно накладеного арешту відновлено під час апеляційного розгляду, де його представник не був обмеженим в своїх правах відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Разом із тим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги власника майна ОСОБА_6 про те, що слідчим у клопотанні не доведено наявності безумовних підстав для накладення арешту на все належне йому нерухоме майно, з огляду на те, що сукупна вартість всього майна становить - 10 481 175 грн., що підтверджується долученими до апеляційної скарги копіями висновків суб`єктів оціночної діяльності про вартість об`єктів нерухомого майна, і що значно перевищує розмір шкоди, спричиненої внаслідок інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень - 455 622,63 грн.

Так, згідно ч. 4 ст. 173 КПК, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до вимог п.п. 4, 5 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, якщо арешт майна накладається у випадку передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, ухвала слідчого судді про накладення арешту на все належне ОСОБА_6 нерухоме майно з метою відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, не відповідає критеріям розумності та співрозмірності обмеження права власності ОСОБА_6 , оскільки розмір майна, на яке накладено арешт, не відповідає розміру шкоди, завдання якої інкримінується підозрюваному та про яку йдеться у цивільному позові, заявленому до нього.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 , у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно шляхом заборони його відчуження та розпорядження, а саме на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 64,3 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080),із відмовою в задоволенні решти вимог клопотання слідчого про арешт іншого належного ОСОБА_6 нерухомого майна.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 05 лютого 2025 року, якою задоволено клопотання т.в.о. слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_9 , про накладення арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000468 від 17.09.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України та накладено арешт на майно шляхом заборони його відчуження та розпорядження, а саме на:

- квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 83,1 кв.м ( реєстраційний номер майна 6389423);

- нежитлову будівлю за адресою: Черкаська область, м. Черкаси, проспект Хіміків, будинок 12, загальною площею 464,1 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 64,3 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080);

- земельну ділянку за адресою: Черкаська область, Черкаський район, Леськівська с/рада, загальною площею 0.07 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 49) - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання т.в.о. слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_9 , про накладення арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000468 від 17.09.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно шляхом заборони його відчуження та розпорядження, а саме на:

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 64,3 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080).

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4