ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2628/24
Провадження №1-кс/477/178/25
УХВАЛА

про відмову в задоволенні клопотання

03 березня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання представника власника арештованого майна ФГ «Меліхов» - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту, подане в межах кримінального провадження №0000585 від 26 червня 2024 року

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2025 року адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ФГ «Меліхов» звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області з клопотанням про скасування арешту майна, подане в межах кримінального провадження № 0000585 від 26 червня 2024 року, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області у цьому кримінальному провадженні від 23 жовтня 2024 року.

Клопотання мотивовано тим, що в період часу з 23.00 години 06 жовтня по 02.30 годину 09 жовтня 2024 року слідчим, проведено огляд місця події на відкритій ділянці місцевості - земельної ділянки з кадастровим номером :15:000:0060 під час якого виявлено зернозбиральну техніку на цій земельній ділянці, яка здійснювала збір врожаю соняшника, а саме зернозбиральний марки «JOHN DEERE» 9660 I WTS, заводський номер Z09660А077476 із завантаженим бункером насіння соняшнику об`ємом 1/3 бункеру; жатку марки «MAIZO» GXIII 12, №3796; причеп вантажний без номеру із насінням соняшнику загальною вагою 5520 кг., на які ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 03 жовтня 2024 року накладено арешт, який на думку заявника накладено необґрунтовано, так як: зазначені речі не відповідають критеріям означеним в статті 98 КПК України; майно належить ФГ «Меліхов», яке не має жодного процесуального статусу у цьому кримінальному провадженні, а тому таке майно необґрунтовано було вилучений у власника; досудове розслідування триває досить значний час; накладений арешт створює перешкоди господарству при здійсненні господарської діяльності.

Заявник в судове засіданні по розгляду цього клопотання не з`явився, подавши заяву про розгляд клопотання без його участі.

Прокурор відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 , за клопотанням якого було накладено арешт на майно, у судове засідання також не з`явився, заяв та клопотань щодо порушеного питання слідчому судді не подав.

Згідно з положенням частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Відповідно до положень частини другої статті 174 КПК України про час та місце розгляду клопотання про скасування арешту майна повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно. Чинними положеннями КПК України не передбачена обов`язкова участь зазначених осіб під час розгляду клопотання про скасування арешту майна.

Враховуючи положення статті 174 КПК України, та з метою дотримання розумних строків розгляду клопотання про скасування арешту майна, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, з метою дотримання прав, свобод та інтересів учасників провадження та забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд клопотання за відсутності сторін.

Дослідивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, заслухавши представника власника/володільця майна, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 03 жовтня 2025 року накладено арешт на майно, яке було тимчасово вилучене 06 жовтня 2024 року в ході проведення огляду місця події, а саме на: комбайн зернозбиральний марки «JOHN DEERE» 9660 I WTS, заводський номер НОМЕР_1 із завантаженим бункером насіння соняшнику об`ємом 1/3 бункеру; жатку марки «MAIZO» GXIII 12, №3796; причеп вантажний без номеру із насінням соняшнику загальною вагою 5520 кг. Цією ж ухвалою визначено порядок виконання ухвали, шляхом встановлення заборони ДП «Володимирське», ФГ «Меліхов», ФОП « ОСОБА_5 », іншим юридичним особам, фізичним особам-підприємцям, будь яким фізичним особам, вчиняти будь-які дії щодо відчуження та розпорядження майном.

Арешт накладено в межах кримінального провадження №0000585 від 26 червня 2024 року за правовою кваліфікацією, передбаченою частиною четвертою статті 191 КК України, за фактом ймовірного заволодіння майном державного підприємства його службовими особами за попередньою змовою з третіми особами, в умовах воєнного стану, яке перебуває у провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області.

За змістом частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Обґрунтованість арешту визначається: наявністю підстав для накладення арешту; дотриманням законодавчих приписів при вирішенні питання про арешт; відповідністю майна, на яке накладено арешт, його меті; зв`язком майна з обставинами, що розслідуються (крім конфіскації та відшкодування шкоди) - обґрунтованістю належності майна певній особі (особливо після обшуку); належним мотивуванням застосованого заходу забезпечення кримінального провадження в ухвалі слідчого судді про накладенні арешту; розумністю і співмірністю арешту.

Зазначеним вище обставинам, що визначають обґрунтованість арешту надана оцінка при його накладенні, що вбачається з ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 23 жовтня 2024 року, та накладено арешт на вилучене майно з метою збереження речових доказів.

Звертаючись до слідчого судді з цим клопотанням, заявник не наводить нових обставин, які дозволяли б по іншому оцінити доводи сторони обвинувачення про необхідність накладення арешту на вилучене під час обушку майно.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

При накладенні арешту слідчий суддя вказував на достатність підстав вважати, що майно, відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, та з метою збереження речових доказів, наявні підстави для накладення арешту на майно.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку статей 170-174 КПК України, та згідно частини другої, третьої статті 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в частині першій статті 98 КПК України.

З огляду на положення частини другої, третьої статті 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Зі змісту ухвали слідчого судді від 23 жовтня 2024 року вбачається, що вирішуючи питання з приводу необхідності накладення арешту, слідчий суддя виходив серед іншого і з того, що вилучене в ході огляду місця події 09 жовтня 2024 року майно, а саме комбайн зернозбиральний марки «JOHN DEERE» 9660 I WTS, заводський номер НОМЕР_1 із завантаженим бункером насіння соняшнику об`ємом 1/3 бункеру; жатку марки «MAIZO» GXIII 12, №3796; причеп вантажний без номеру із насінням соняшнику загальною вагою 5520 кг можуть бути безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, а вилучені речі дійсно можуть бути речовими доказами привласнення чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, що вчинено в умовах воєнного стану, зокрема, з ними можуть проводитися певні експертизи, та дані докази відповідають критеріям, визначеним в статті 98 КПК України, як предмети, що були об`єктом кримінально - протиправних дій, предметом та знаряддям вчинення злочину, а тому мають бути арештовані для їх збереження в якості речового доказу для запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження цього майна.

Відповідно до змісту ухвали слідчого судді від 23 жовтня 2024 року постановленої за наслідками розгляду клопотання прокурора про арешт майна слідчим суддею досліджувалися заперечення адвоката ОСОБА_3 , щодо відповідності вилученого майна критеріям означеним в статті 98 КПК України; з урахуванням відсутності у ФГ «Меліхов» процесуального статусу у цьому кримінальному провадженні, а також досліджувалося питання втручання в господарську діяльність цього господарства.

Ухвала слідчого судді від 23 жовтня 2024 року про арешт майна стороною захисту в апеляційному порядку не оскаржувалася, набрала законної сили та є чинною і на даний час. З огляду на викладене, обставини, встановленні слідчим суддею під час розгляду указаного клопотання з тих самих підстав і на підставі тих самих доказів повторному дослідженню не підлягають, оскільки указане свідчить про намагання сторони захисту ревізувати ухвалу слідчого судді, всупереч порядку її перегляду, визначеного нормами КПК України.

Слідчий суддя звертає увагу також на той факт, що слідчим суддею при накладенні арешту на майно ФГ «Меліхов» надавалася оцінка запереченням представника власника вилученого майна ФГ «Меліхов» - адвоката ОСОБА_3 , які наведені у цьому клопотанні та вказані заперечення були відхилені в результаті дослідження наданих сторонами кримінального провадженні усіх доказів у сукупності.

В цілому клопотання адвоката ОСОБА_3 зводяться до незгоди з оцінкою обставин, що встановлені ухвалою слідчого судді про накладення арешту на майно від 23 жовтня 2024 року, під час розгляду якого указана сторона надавала відповідні пояснення та докази у їх підтвердження та яким слідчим суддею надана оцінка, тому підстав для скасування арешту на даний час слідчий суддя не вбачає.

З урахуванням наведеного слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту, оскільки він накладений обґрунтовано з метою забезпечення збереження речових доказів.

Доказів, що в органу досудового розслідування відпала потреба у накладеному арешті, слідчому судді не надано.

За такого, слідчий суддя дійшов до переконання, що існує необхідність арешту майна на даний час з метою забезпечення збереження речових доказів, а тому клопотання про скасування арешту майна є передчасним та в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись статтями 174, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника власника арештованого майна ФГ «Меліхов» - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_6