Номер провадження 11-кп/816/490/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне легке тілесне ушкодження
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

представника потерпілої адвоката ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми, кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 вересня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новосуханівка, Сумського району, Сумської області, громадянина України, який працює інженером з метрології ТОВ «Кусум Фарм», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 , в якій останній просить Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 вересня 2024 року відносно його підзахисного скасувати, визнати ОСОБА_7 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 125 КК України та виправдати, у зв`язку з не доведенням стороною обвинувачення наявності в його діях складу вказаного кримінального правопорушення. Цивільний позов залишити без розгляду.

Крім того, захисник просить повторно дослідити протоколи слідчих експериментів зі свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , потерпілою ОСОБА_9 та відеоподії, надані стороною захисту.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 у відшкодування: матеріальної шкоди - 2940 грн. 80 коп., моральної шкоди - 30000 грн., витрати на правову допомогу - 6000 грн.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, апелянт посилається на те, що висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і дане рішення ухвалено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону,

Як вказує апелянт, в основу оскаржуваного вироку, судом було покладено показання потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , протоколи слідчих експериментів та висновки судово-медичних експертиз. Однак, обвинувачений не погоджується з оцінкою суду, яка була надана вказаним доказам, оскільки механізм нанесення ймовірного удару, який був зазначений свідками та потерпілою під час слідчих експериментів, відмінний від механізму, зазначеного ними під час надання показань в судовому засіданні, що само по собі ставить під сумнів об`єктивність їхніх свідчень.

Так, як зазначає апелянт, потерпіла ОСОБА_9 під час слідчого експерименту демонструє механізм нанесення удару, взаємне розташування один напроти іншого (тулуби знаходяться паралельно один до одного), удар правою рукою від лівого плеча в напрямку її обличчя. Під час слідчого експерименту вона зазначає, що обвинувачений перед ударом декілька разів махав відром, після удару словесна перепалка продовжилася, і тільки після удару почалася відеофіксація події з боку обвинуваченого. Проте, під час судового допиту, потерпіла підтвердила що під час нанесення удару обвинувачений знаходився обличчям до неї, тулуби паралельно, удар зліва від плеча направо в напрямку її обличчя, обвинувачений стояв на бетонному підвищенні, вона сама знаходилась в 20 см від забору.

Під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_11 демонструє дещо інший механізм нанесення удару та вказує, що обвинувачений стоїть лівим боком до потерпілої та наносить удар від своєї груді зліва-направо в напрямок потерпілої, при цьому, під час допиту в судовому засіданні наполягає, що подія відбулася саме 19 жовтня 2023 року.

Свідок ОСОБА_12 на слідчому експерименті продемонструвала механізм нанесення удару, з зазначенням, що обвинувачений, в півоберта, лівим по відношенню до потерпілої боком, наносить удар відром від поясу зліва направо в бік останньої, однак, під час допиту в судовому засіданні, вказувала, що рух з відром був на рівні грудей обвинуваченого, який стояв паралельно забору напроти потерпілої, а в подальшому, зазначила що сам удар не бачила і на уточнюючі запитання щодо механізму нанесення удару вказувала, що не пам`ятає бо дуже поспішала, що з об`єктивних причин ставіть під сумнів достовірність її показань, наданих як під час слідчого експерименту, так і під час допиту в судовому засіданні.

При цьому, обвинувачений вказував, що механізм, зазначений свідками, не відповідає дійсності, є вигаданим в силу неможливості вчинення вказаних дій.

Апелянт зауважує, що як вбачається з відео, наданим стороною захисту, бетонна відмостка, що підвищує рівень подвір`я обвинуваченого, знаходиться не ширше залізних воріт. Відтак ймовірне нанесення удару відром може бути спричинено за умови розташування тулуба обвинуваченого принаймні лівим плечем до потерпілої, за умови якщо потерпіла перебувала за залізними воротами і не бачила обвинуваченого. Але жодного разу потерпіла не вказувала, що вона не бачила обвинуваченого в момент підготовки до удару, тобто обвинувачений завжди перебував в полі її зору, що унеможливлює удар зненацька. При цьому, як потерпіла, так і свідки наголошують що обвинувачений перебував паралельно потерпілій (забору), що унеможливлює нанесення удару, оскільки обвинуваченому в даному випадку перешкоджали б металеві ворота, або перепад висот перед бетонним забором. З урахуванням фактичного рельєфу подвір`я обвинуваченого, удар гіпотетично міг був нанесений у спосіб, зазначений свідками, за умови розташування обвінчаного правою ногою на бетонному відмостку, ліва нога на заборі або без опору, ліва рука на заборі або без опору, при цьому потерпіла моменту підготовки до удару або не бачила, або не вжила жодних заходів щоб уникнути небезпечних дій відносно себе, проте, жодний свідок не зазначив про таке розташування обвинуваченого в момент ймовірного нанесення удару, крім того, всі свідки наполягали, що відро було з ручкою, хоча на відео, наданому стороною захисту, чітко видно, що відро ручки не мало.

Також, апелянт наголошує, що всі свідки сторони обвинувачення не заперечували факт знайомства з потерпілою впродовж тривалого часу, що ставить під сумнів їх незацікавленість в результатах розгляду справи, та об`єктивність їх показань, як під час слідчих експериментів, так і під час свідчень в судовому засіданні.

При цьому, апелянт зазначає, що стороною обвинувачення не доведений належними та допустимими доказами наявність умислу у ОСОБА_7 на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій. Так, у висновку експерта №1282 від 19 жовтня 2023 року, складеного судово - медичним експертом ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» за результатом проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_9 , зазначено, зокрема, про перелом кісток носу без суттєвого зміщення та синець неправильно форми, тобто, відсутність суттєвого зміщення та такий синець лише підтверджує відсутність умислу на заподіяння тілесних ушкоджень, оскільки удар дном відра сам по собі повинен спричинити суттєві ушкодження та більш виразні сліди ймовірного удару.

Фактично, як зазначає апелянт, між обвинуваченим та потерпілою з 17 вересня 2023 року тривав конфлікт, і в день події, тобто, 19 вересня 2023 року потерпіла сама його розпочала, претензії, озвучуванні нею щодо спалювання резини, підтвердження не знайшли, вона провокувала обвинуваченого, намагалася вдарити та хватала за руку, намагалася відкрити ворота, на неодноразові прохання припинити сварку не реагувала, маючи можливість припинити конфлікт, цього не зробила. Обвинувачений в своїх поясненнях зазначив, що мав намір облити водою потерпілу, з метою припинення конфлікту та примусити її піти, наміру заподіювати їй тілесні ушкодження не мав, жодного разу не допустив контакту відра з будь-якою ділянкою її тіла потерпілої, крім того, потерпіла завжди контролювала переміщення обвинуваченого та не допускала близького з ним контакту. При цьому, обвинувачений вказує, що після словесного конфлікту та обливання водою, потерпіла кинула в нього камінь, внаслідок чого він втратив свідомість на короткий час та був госпіталізований, а тому, на його думку, побоюючись відповідальності та з метою її уникнення, у невідомий йому спосіб, вона сама спричинила собі тілесні ушкодження.

Також, апелянт зауважує і на тому, що при прийнятті оскаржуваного рішення, суд першої інстанції не звернув увагу і на те, що до ЄРДР були внесені дані за ч.1 ст. 125 КК України, пізніше дізнавач СД Сумського РУП ГУНП в Сумській області прийняв постанову про зміну кваліфікації кримінального правопорушення, що діючим КПК України не передбачено, при цьому, матеріали даної справи не містять ухвали слідчого судді про надання дозволу на використання в ній доказів, зібраних в іншому кримінальному провадженні, а тому, всі докази надані стороною обвинувачення є недопустимими, та не можуть бути використаними для підтвердження вини обвинуваченого.

Інші учасники даного кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду відносно ОСОБА_7 не подавали.

На апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, представником потерпілою ОСОБА_9 адвокатом ОСОБА_10 подано заперечення, в яких остання посилалась на безпідставність апеляційних доводів та вимог. За результатом апеляційного розгляду представник потерпілої просила відмовити у задоволення апеляційної скарги, вирок суду першої інстанції в частині часткового задоволення цивільного позову залишити без зміни, в частині призначеного обвинуваченому покарання - змінити, згідно апеляційної скарги прокурора, якщо така буде подана. Стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої витрати, понесені нею у зв`язку з розглядом даної справи у суді першої інстанції на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 10000 грн.

Згідно з вироком суду першої інстанції, 19 вересня 2023 року, близько 19 год. 00 хв., поблизу паркану домогосподарства АДРЕСА_1 , між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_7 виник умисел на заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи умисел направлений на спричинення шкоди здоров`ю потерпілої, діючи умисно, перебуваючи за місцем проживання біля паркану домогосподарства АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 пластиковим відром, яке тримав у правій руці, наніс один удар в ділянку голови потерпілій ОСОБА_9 , спричинивши останній тілесне ушкодження, яке класифікується як легке.

Заслухавши доповідь головуючого судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку апеляційних доводів та вимог, думку потерпілої, її представника та прокурора, які вважали рішення суду законним та обґрунтованим, просили залишити його без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили. З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повному обсязі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З матеріалів даного провадження вбачається, що органом досудового розслідування, а також судом першої інстанції, дії обвинуваченого ОСОБА_7 були кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України.

Зі змісту оскаржуваного вироку, вбачається, що в судовому засіданні був допитаний обвинувачений ОСОБА_7 , який свою вину як у вчиненні вказаного злочину, так і заявлений щодо нього потерпілою цивільний позов не визнав, та надав суду пояснення, в яких зазначав, що ОСОБА_9 проживає з ним по сусідству, відстань між їх домоволодіннями 1,5 м та між ними домоволодіння сусідки Лаврик. 15 вересня 2023 року сусіди з паралельної вулиці, з якими межують городами, палили сміття. Йому зателефонувала потерпіла і повідомила, що, нібито, він палить сміття і завдає непоправної шкоди її здоров`ю та дітей, до 21 год. 30 хв. телефонувала 4 рази. О 20 годині вона повідомила в поліцію, що, нібито, він палить сміття. О 21 год. 30 хв. прибули працівники поліції, проте, на територію домоволодіння заходити відмовились. Другий наряд прибув наступного ранку, пройшлися по городу і двору нічого не зафіксували. 19 вересня 2023 року о 18 год. 05 хв. він забрав доньку з ІТ-школи і о 18 год. 15 хв. був біля будинку. Біля двору його зустріла потерпіла, одягнута у халат і знімала відео на телефон. Він попросив цього не робити. Вона повідомляла, що його оштрафують за паління сміття. У подальшому потерпіла виставила це відео у фейсбук. Він заїхав у двір, зачинив ворота підійшов до паркану з бетону висотою 1,5 м. Потерпіла висловлювалася нецензурно у присутності двох дітей 11 і 6 років, він попросив її не лихословити, запросив її зайти у двір і подивитися. Потерпіла почала кричати і стукати об бетонний паркан, це знімала його дитина з двору. Він просив потерпілу заспокоїтися, облив її водою з 4 літрового відра білого кольору, яке було біля гаража у бочці. Потерпіла ставила ногу на паркан з бетону, погрожувала перелізти через нього, а ця конструкція крихка, потім почала смикати металевий паркан. Бачили вони один одного через паркан. Через хвилину-дві він відчув приліт каміння у груди від чого присів, донька викликала швидку, а він з ними розмовляв. Під час розмови з оператором почув, як потерпіла відмінила швидку, через 15 хвилин приїхала швидка і він з 11 річною донькою поїхали у лікарню, після обстеження додому повернулися тролейбусом. Лікар повідомила поліцію. З поліції йому зателефонували і домовилися, що він прибуде 20 вересня 2023 року. Відром удару не наносив, коли лив воду потерпіла на місці не стояла, звуків ніяких не було. Від його під`їзду до будинку і до розв`язки пройшло максимум 10 хвилин.

Обвинувачений просив його виправдати через непричетність до заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень та вказував, що показання свідків потерпілої суперечили один одному, та що події мали місце 19 вересня 2023 року о 17 год. 30 хв., а не о 19 год., як вказано в обвинувальному акті.

У свою чергу, захисник ОСОБА_8 просив виправдати ОСОБА_7 , з посиланням на те, що факт спричинення останнім тілесних ушкоджень потерпілій, не підтверджено належними доказами, показання потерпілої, свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 є недостовірними, непослідовними, не є детальними, відрізняються від механізму заподіяння тілесних ушкоджень, продемонстрованим під час слідчого експерименту. Свідок ОСОБА_11 вказувала суду зовсім іншу дату вчинення правопорушення. Потерпіла встигла подолати 17-20 кроків від паркану домоволодіння обвинуваченого до свого двору, в цей час свідок ОСОБА_12 тільки по двору. Свідок вказувала, що на території двору був син потерпілої та його подруга, але більше ніхто про сина не згадував. Свідок ОСОБА_12 не могла бачити потерпілу через високий паркан. Свідок ОСОБА_13 змінювала в суді свідчення щодо ушкодження на носі спочатку з лівого боку, потім правого. У ОСОБА_7 умислу на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій не було і його не доведено. У відповіді на запит адвоката час звернення до поліції потерпілої о 18 год. 10 хв. 19 вересня 2023 року і про тілесні ушкодження того дня, не повідомила.

Судом, також, була допитана і потерпіла ОСОБА_9 , яка у своїх поясненнях зазначала про те, що ОСОБА_7 її сусід ліворуч. 17 вересня 2023 року вона перебувала у свекрухи, зателефонували діти і повідомили про дим у будинку. Вона зателефонувала сусідці ОСОБА_14 , яка підтвердила запах гарі і що бачила багаття. Вона зателефонувала обвинуваченому і попередила, що він понесе відповідальність, зателефонувала у поліцію, але їй повідомили, що сусід не пустив поліцію на подвір`я. 18 вересня 2023 року вона була на роботі, 19 вересня 2023 року прийшла додому о 16 годині. Через дорогу від її двору є клумба, на яку вона пішла працювати, розмовляючи по телефону. Побачила, що їде обвинувачений, який зупинився біля воріт, які відчинила його дружина. Вона знімала відео, а він сказав, що вона не має права фіксувати. Вона підійшла до короткого паркану обвинуваченого і сказала: «Вовка, ти не правий». Була одягнута у сіру футболку і джинси, Івашина у червону сорочку. Його дружина почала казати, що він палив туалетний папір. Вона (потерпіла) обвинуваченому дорікнула, що той гроші заробляє, а вони дихають, а треба жити по нормальному. Обвинувачений відповів, що палив, палить і буде палити. Обвинувачений підійшов з пляшкою і линув кислотою в обличчя, від чого вона присіла, було мокре волосся на скроні. Дружина сказала, що це не кислота, а добриво. Вона сказала ОСОБА_7 , що поки її чоловік в ЗСУ, він його дружину кислотою обливає. Біля свого палісадника обвинувачений взяв відро на 5 л. і з низу двічі хлюпнув на неї, вона ухилилася. Обвинувачений став на бетонний спуск у себе у дворі і через паркан дном відра вдарив її з правої частини по носу. У неї потемніло в очах, крові відразу не було. Прикривши носа, вона пішла до себе у двір, де була ОСОБА_15 , яка набирала картоплю і в отворі в їх паркані бачила, як обвинувачений вдарив. У дворі була дівчина сина ОСОБА_16 , якій вона (потерпіла) сказала, що її вдарив обвинувачений. Віка викликала швидку і поліцію. Наступного дня вона поїхала в лікарню, провели обстеження і встановили перелом кістки носа. З 20 вересня 2023 року вона не ходила на роботу, внаслідок травми носа проходила стаціонарне лікування, перенесла оперативне втручання. Зазначала, що дружина обвинуваченого розказувала, що він палить жили. Сварка між нею тма ОСОБА_7 тривали 2 хвилини.

За словами обвинуваченого та потерпілої, конфлікт між ними розпочався ще до 19 вересня 2023 року.

Крім обвинуваченого та потерпілого судом було допитано і ряд свідків.

Так, у своїх поясненнях свідок ОСОБА_11 вказувала, що 19 жовтня 2023 року (і наполягала на цій даті) вона зустрічала свого десятирічного сина з дня народження ОСОБА_17 біля 7 школи і чекала біля сусідньої лавочки. Метрів за 15 побачила, як напівбоком з вулиці стоїть ОСОБА_18 , яка активно жестикулювала, а за парканом чоловік, і вони щось з`ясовували. Розмову не чула, а бачила, як з відра раз чи два лив воду чоловік, в ці моменти ОСОБА_18 відходила від паркану. Чоловік був одягнутий у червону футболку, махав відром перед обличчям потерпілої, його рука була над парканом. Бачила один удар дном відра в обличчя потерпілої в ділянку носу, яка руками прикрила своє обличчя. ОСОБА_18 щось йому крикнула, як прокльон, махнула рукою, трималася за обличчя. Вона це бачила зі спини. У мережі фейсбук побачила, що ОСОБА_18 шукає свідків, зрозуміла, що вона була очевидцем цих подій і відгукнулася.

При цьому, судом було визнано помилковою дату подій, яка була зазначена вказаним свідком, з врахуванням пояснень як обвинуваченого, так і потерпілої, які підтвердили, що конфлікт, який стався між ними, мав місце 19 вересня 2023 року.

Допитана в якості свідка ОСОБА_12 у своїх поясненнях зазначала, що 19 вересня 2023 року, на передодні дня народження чоловіка, вона прийшла з роботи, поставила варити буряк і біля 18 години побігла набрати картоплю до куми - потерпілої ОСОБА_9 , проживає за 2 хвилини від неї. Пару слів перекинулася з ОСОБА_18 в хвіртці, залишилась у дворі потерпілої і невдовзі почула сварку - жіночій і чоловічій голоси кричали, слова вона не чула. У дворі ОСОБА_18 високий паркан із дошок і через щілину в паркані вона побачила, як обвинувачений, будучи розташованим полубоком, відром замахнувся і зверху вдарив потерпілу в голову, яка була за парканом, видна була лише її голова. Вона сказала невістці потерпілої ОСОБА_19 , що обвинувачений вдарив її свекруху. І потерпіла, і обвинувачений були розташовані обличчям до обличчя, вона бачила, як він правою рукою замахнувся і рука летіла рівно за паркан, звуку удару не чула. Вона побігла на допомогу, потерпіла трималася рукою за ніс, в неї текла кров, в іншій руці був телефон. На її обличчі була червона полоса - почервоніння по центру, кров йшла з носа. Потерпіла сказала, що обвинувачений її вдарив, вона (свідок) порадила викликати швидку, а сама побігла додому. Біля 19 години вона зателефонувала потерпілій.

Свідок вказувала, що потерпіла була одягнута у світлу кофту з довгим рукавом і джинси, у лікарні її не провідувала, спілкувалися по телефону.

Допитана в якості свідка ОСОБА_13 в суді пояснювала, що потерпіла - мати її хлопця, в будинку якого вона з серпня 2023 проживає. 17 і 19 вересня вона була вдома, 17 вересня 2023 року вдома було нічим дихати, тому вона зателефонувала ОСОБА_20 і повідомила про це. Потерпілої вдома не було, вона передзвонила і сказала, що приїжджала поліція. Обвинуваченого свідок не знала. 19 вересня 2023 року вона вийшла у двір, сіла на лавочку палити і дивилась у телефон, в усі у неї був навушник. У дворі була подруга потерпілої - ОСОБА_21 , яка біля будинку набирала картоплю, чула жіночий та чоловічий голоси, зміст їх розмови не чула, тон їх розмови підвищився. Чула слова ОСОБА_18 «чи не соромно бити жінку військового». Як обвинувачений вдарив потерпілу бачила через отвір в паркані їх домоволодіння ОСОБА_21 , зі слів якої вона це почула, коли палила у дворі і займалася своїми справами. Їх паркан метрів 2 висотою, має шпарину, і щоб в неї дивитися, ОСОБА_12 трохи нахилялася, бо ця шпарина на висоті десь 1,5 м. ОСОБА_18 повернулась у двір в мокрій футболці, сказала що сусід вдарив по носу, у неї текла кров. У ОСОБА_18 розпух ніс, була червона точка, запечена кров на носі після того, як вона умилася. Вона (свідок) викликала швидку, по телефону їх сказали, що якщо свідомість не втратили, машини не буде, треба їхати самим у лікарню. В лікарню ОСОБА_18 поїхала наступного дня.

Свідок повідомила, що потерпіла погано дихала, а після удару взагалі стала погано спати, перенесла операцію.

Допитана в якості свідка ОСОБА_14 суду пояснювала, що вона є сусідкою обвинуваченого і потерпілої, прохід до її двору межує з їх земельними ділянками. Від неї до ОСОБА_7 паркан з сітки-рабиці, а між нею і ОСОБА_22 - новий дерев`яний паркан висотою 2,5 метра, який має отвори, через які вони з потерпілою спілкуються і заглядають у двір одна до одної. Сусід ОСОБА_23 років 5 став палити пляшки і випалювати дроти, від чого був неприємний запах, неможливість нормально дихати, про що вона не раз говорила його дружині ОСОБА_24 . Через це у неї з обвинуваченим виник конфлікт приблизно у 2020 році і вона перестала з ним спілкувалися, а відновили спілкування, як вона повернулася з Польщі 03 березня 2023 року. 17 вересня 2023 року був дим, дихати було нічим, був запах паленого пластику і резини. Дружина обвинуваченого сказала, що це вона палила папір, а чоловік підкинув дрова, але дрова так не воняють. Між ОСОБА_18 , ОСОБА_24 та ОСОБА_7 була розмова, в якій ОСОБА_18 повідомила, що у разі, якщо ОСОБА_7 буде палити пластик, вони звернуться у поліцію, а тому, 17 вересня 2023 року вона (свідок) зателефонувала ОСОБА_9 , яка тоді була в селі і повідомила про запах, оскільки остання знала спеціальний номер поліції з цього питання. 19 вересня 2023 року вона поверталася з дачі і о 18 год. 12 хв., їй зателефонувала потерпіла і сказала про конфлікт, що хотіла поговорити з ОСОБА_7 , а він вдарив відром по обличчю носу. Вона (свідок) відповіла потерпілій, що знаходиться поряд і скоро зайде, була метрів від 300 до 100 від будинку потерпілої, завезла тачку і свій двір і пішла до останньої. У ОСОБА_18 обличчя було червоне з права біля ока, ніс у бік в ліву сторону здвигнутий, на подвір`ї була поліція, ОСОБА_16 і ОСОБА_25 . Поліція, фотографувала потерпілу і сказала їхати на експертизу. Вона чула, як швидку викликала невістка потерпілої - ОСОБА_26 , але машина не приїхала бо ніхто не знепритомнів. У Івашини у дворі підігрівається вода і поряд відерця. У ОСОБА_9 була мокра футболка з довгим рукавом, окрім комірця, зачіску потерпілої і слідів на волоссі не пам`ятає. Того дня вона була на дачі, їй телефонувала дружина ОСОБА_7 і повідомила, що може бути конфлікт. Вона відповіла, що сподівається, що до бійки не дійде. Через месенджер Вайбер від ОСОБА_27 отримала голосове повідомлення, яке потім видалила. Коли ОСОБА_9 лежала у лікарні після операції, вона (свідок) за нею доглядала, поки остання не відійшла від наркозу.

У своїх пояснення свідок ОСОБА_28 суду пояснювала, що раніше з ОСОБА_22 , як з сусідкою, були дружні відносини. 17 вересня 2023 року вона у мангалі палила туалетний папір, а потерпіла почала телефонувати їй та чоловіку і висловлювала претензії що нічим дихати, при цьому кричала. Вони з чоловіком її у телефоні заблокували. 19 вересня 2023 року чоловік з одинадцятирічною донькою поверталися з Айті школи на автомобілі після 17 години, вона відчинила двері гаража щоб заїхали у двір. В цей час ОСОБА_29 поливала клумбу навпроти її будинку, кинулася до них, почала знімати на відео, кричала в адресу чоловіка, ображала його. Вона, її чоловік та двоє дітей перебували на подвір`ї будинку, біля гаража стояло пластикове біле відерце на 5 літрів без ручки. Спочатку чоловік вилив воду з розведеним добривом із білої непрозорої пляшки, відкрутивши кришку, а потім взяв відерце і з нього почав лити воду на потерпілу через паркан. ОСОБА_9 в цей час перебувала за парканом і ухилялася від води. Їх паркан складається з двох частин - короткої бетонної, через яку добре видно та високої металевої біля гаража. Чоловік воду черпав з бочки поряд, всього набирав разів 10, але не повне відерце, а біля 1 л. В чому саме було одягнута потерпіла не пам`ятає, можливо у платті. Вона (свідок) становилася між потерпілою і чоловіком та намагалася їх заспокоїти, але це їй не вдалося, були всі «заведені». Потім ОСОБА_30 через паркан кинула каменюкою, попала в чоловіка, він присів і в нього прихватило серце. Вони з чоловіком зайшли в будинок, і вона викликала швидку. Все тривало 10-15 хвилин. Поліцію того дня не бачила, швидка забрала чоловіка, з ним у лікарню поїхала одинадцятирічна донька. З лікарні вони повернулися громадським транспортом. Наступного дня вони пішли з чоловіком у поліцію писати заяву, вона (свідок) носила «каменюку», яку у неї ніхто не забрав.

Свідок вказувала, що вона не бачила щоб чоловік ударив потерпілу, під час спілкування задовго до цих подій, ОСОБА_29 демонструвала знімок, що в неї зламаний ніс і говорила про необхідність операції, та вважала, що події спровокувала остання.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_31 суду пояснила, що проживає у будинку АДРЕСА_2 , навпроти неї через дорогу будинок ОСОБА_7 19 вересня 2023 року, на Михайлове чудо, після 16 -17 години вона була у палісаднику, почула як голосно розмовляють на підвищених тонах, ОСОБА_32 , знаходячись через паркан зі сторони вулиці, та ОСОБА_23 , зі сторони свого будинку. Про що саме вони розмовляли і сварилися, вона не чула, бачила ОСОБА_33 зі спини, яка одягнута була у бежеві штани та блузку, а ОСОБА_7 був у футболці чи синій чи сірій, його бачила лише вище поясу. ОСОБА_7 вилив через паркан на ОСОБА_9 відро води, а остання намагалася ухилитися і на місті не стояла, відскочила. Потім бачила як ОСОБА_9 у руці щось тяжке несла, схоже на камінь, як кидала його бачила, але куди попала не бачила, і звуків його приземлення не чула. Особисто не бачила, щоб потерпіла ставила ноги на паркан ОСОБА_7 . Між її (свідком) будинком і будинком ОСОБА_7 дорога метрів 50. Вона пішла щоб перевдягнутись і вийти на вулицю, а коли повернулась вже стояла швидка, в яку сів ОСОБА_7 . Швидка приїхала, коли на вулиці ще було видно. Все тривало хвилин 15-20. Як швидка поїхала, прийшла ОСОБА_34 з сином, і повідомила, що чоловік з 11 річною Лєрою поїхав у лікарню. ОСОБА_35 розказала про ситуацію, що конфлікт виник через претензії ОСОБА_9 , що, нібито, чоловік палить пляшки, на що він їй грубо відповів, що вона (свідок) його утримувала, що чоловік водою потерпілу намагалися трішки заспокоїти. Свідок зазначала, що ОСОБА_9 після цих подій не бачила, з фейсбуку дізналася про те що їй зламали ніс. Того дня на вулиці окрім потерпілої і обвинуваченого нікого не бачила, а на наступний день після подій, ОСОБА_36 їй показувала шматок старої цеглини, якою ОСОБА_9 , з її слів, попала у ОСОБА_37 . Про те, що ОСОБА_35 в мангалі могла палила туалетний папір вперше чує і неприємного запаху ніколи не відчувала.

Крім вказаних пояснень обвинуваченого, потерпілої та свідків, судом було досліджено і зібрані у справі письмові докази, а саме:

- повідомлення, яке надійшло на лінію «102» 20 вересня 2023 року о 14 год. 13 хв. від ОСОБА_9 , в якій остання вказувала на те, що 19 вересня 2023 року о 19 год. 00 хв. її сусід ОСОБА_38 вдарив її по носу. В даний час заявниця перебуває в СОКЛ, де зафіксувала перелом носу. Аналогічне повідомлення зафіксовано від ОСОБА_39 (працівника органу охорони здоров`я);

- протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення, яку ОСОБА_9 подала 20 вересня 2023 року о/у ВКП Сумського РУП, та в якій зазначала, що 19 вересня 2023 року о 19 год. 00 хв., знаходячись біля свого подвір`я побачила сусіда ОСОБА_40 . Підійшла поспілкуватись з приводу того, що сусід палить пластикові пляшки та випалює алюмінієві дроти, що заважає їй дихати, на що у свою адресу отримала словесні погрози, нецензурну лайку. Згодом на неї було вилито речовину невідомого складу на праву сторону обличчя, воду з відра. Потім сусід ОСОБА_38 вдарив її відром в обличчя, через що виникла кровотеча з носу;

- акт судово-медичного обстеження від 21 вересня 2023 року №1161 при судово-медичному обстеженні ОСОБА_9 від 20 вересня 2023 року, під час якого у останньої, в ділянці спинки носу справа, виявлено синець неправильної овальної форми розміром 1,2х0,9 см., червоного кольору;

- направлення на консультацію з приводу огляду, рентгенологічне обстеження до «Висновку експерта (Акту)» №1161, надане ОСОБА_9 07 жовтня 2023 року дізнавачу, з інформацією «Забій носу? від 20 вересня 2023 року; консультативні висновки спеціаліста КНП «Сумська обласна клінічна лікарня», згідно якого під час огляду ЧМТ не виявлено. Ситуативна реакція. Встановлено діагноз: Перелом кісток носа зі зміщенням. Протокол дослідження головного мозку, лицевого черепу №7207 від 20.09.2023, згідно якого даних за об`ємний процес, вогнищеве ураження головного мозку, внутрішньочерепний крововилив не виявлено. Перелом кісток носу без суттєвого зміщення»»

- висновок експерта №1282 від 19 жовтня 2023 року, складений судово - медичним експертом ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» за наслідками проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_9 , в якому зазначено, що відповідно до Висновку під час обстеження у ОСОБА_9 КТ дослідження №7207 від 20 вересня 2023 року, вогнищеве ураження головного мозку, внутрішньочерепний крововилив не виявлено. Перелом кісток носу без суттєвого зміщення. Згідно наданої дізнавачем ксерокопії виписки із медичної карти стаціонарного хворого №17143 КНП «СОКЛ» відомо, що ОСОБА_9 знаходилась на лікуванні з 25 вересня 2023 року по 03 жовтня 2023 року з діагнозом: «Перелом кісток носу зі зміщенням», під час її огляду 20 вересня 2023 року виявлено тілесні ушкодження: в ділянці спинки носу справа синець неправильної овальної форми розміром 1,2х0,9 см, червоного кольору. Дані ушкодження утворилися від дії тупих предметів, про що свідчить характер ушкоджень та могли виникнути внаслідок нанесення ударів руками, ногами та подібними предметами. Кількість травматичних впливів один. Ушкодження в ділянці носа кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, так як для зростання перелому носа необхідний термін понад 6 днів, але менше 21 дня. Ушкодження у вигляді синця кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Вказані ушкодження могли утворитися в термін, вказаний в постанові, що підтверджується стадією розвитку ушкоджень та даними медичної документації»;

- протокол проведення слідчого експерименту від 07 жовтня 2023 року та відеозапис, під час якого потерпіла ОСОБА_9 продемонструвала, як в ході конфлікту ОСОБА_23 , через паркан, наніс один удар правою рукою, в якій знаходилося відро середнього розміру, з правої сторони, в ділянку носа;

- висновок експерта №1283 від 19 жовтня 2023 року, складений судово - медичним експертом ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» за наслідками проведення додаткової судово-медичної експертизи ОСОБА_9 , в якому зазначено, що характер та локалізація тілесних ушкоджень в ділянці обличчя може відповідати механізму його виникнення, продемонстрованому потерпілою під час проведення слідчого експерименту;

- фотознімки на яких зафіксовано потерпілу до оперативного втручання та після;

- виписку із медичної карти стаціонарного хворого, відповідно до якої ОСОБА_9 з 25 вересня 2023 року по 03 жовтня 2023 року знаходилася на стаціонарному лікуванні КНП СОР Сумська обласна клінічна лікарня з діагнозом перелом кісток носу зі зміщенням. Мала скарги на біль, набряк, деформацію зовнішнього носу, затруднене носове дихання, головний біль. Зі слів хворої 19 вересня 2023 року, близько 18 год. 05 хв. за місцем проживання сусід ОСОБА_38 наніс їй удар відром по обличчю. 26 вересня 2023 проведено редресакцію кісток носа. Л/л первинний з 25 вересня 2023 року, до роботи 04 жовтня 2023 року;

- протокол проведення слідчого експерименту від 07 жовтня 2023 року та відеозапис, під час якого свідок ОСОБА_12 продемонструвала, яким чином відром сусід вдарив її подругу ОСОБА_18 в обличчя. Свідок вказала, що чула словесну перепалку, а потім сусід наніс один удар. Події бачила через дірку в паркані;

- висновок експерта №1284 від 19 жовтня 2023 року, складений судово - медичним експертом ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» за наслідками проведення додаткової судово-медичної експертизи ОСОБА_9 , з якого вбачається, що характер та локалізація тілесних ушкоджень в ділянці обличчя може відповідати механізму його виникнення продемонстрованому свідком ОСОБА_12 під час проведення слідчого експерименту;

- протокол проведення слідчого експерименту від 06 грудня 2023 року та відеозапис, під час якого свідок ОСОБА_11 пояснила, що йшла від залізничної колії зустрічати сина по вулиці Матюшенка, почула сварку між чоловіком та жінкою біля будинку №37 по цій вулиці. Чоловік був за парканом, а жінка з вулиці. Жінка щось сказала, чоловік почав на неї кричати і вилив якусь рідину з ємності. Вони продовжили сваритись. Тоді чоловік, тримаючи ємність за ручку у правій руці вдарив в навіс через паркан жінку в обличчя. Жінка не могла бачити що він збирається робити, оскільки паркан де вона стояла був невисокий, а десь високий. Свідок продемонструвала на статисті удар ємністю в обличчя. Зазначила, що жінка до неї стояла боком. Далі жінка щось крикнула проклинаючи і пішла в будинок з номером 35;

- висновок експерта №1690 від 14 грудня 2023 року, складений судово - медичним експертом ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» за наслідками проведення додаткової судово-медичної експертизи ОСОБА_9 , з якого вбачається, що характер та локалізація тілесних ушкоджень в ділянці обличчя може відповідати механізму його виникнення продемонстрованому свідком ОСОБА_11 під час проведення слідчого експерименту.

Також, судом було досліджено і відеозапис, наданий стороною захисту, на якому зафіксовано, що між ОСОБА_7 (одягнутого у червону сорочку і джинси) та ОСОБА_9 (одягнута у сіру футболку та темні штани) виник словесний конфлікт під час якого обидві сторони були активні. На відео зафіксовано як потерпіла та обвинувачений перебувають по різні сторони паркану домоволодіння ОСОБА_7 . ОСОБА_9 перебуває зі сторони вулиці, а обвинувачений - зі сторони свого двору і висловлюються нецензурною лайкою один на одного. Відео зі сторони двору знімає дитина обвинуваченого. У дворі поряд з чоловіком перебуває свідок ОСОБА_28 , яка просить припинити і потерпілу, і обвинуваченого. Потерпіла тримає руки на бетонному паркані. Під час словесного конфлікту обвинувачений схопив відро (без ручки) і коли потерпіла відійшла від паркану та відсутня у полі зору камери, двічі поверх паркану з відра вилив рідину. Коли потерпіла рукою постукала у металеві ворота вищі за її зріст ОСОБА_7 знову набрав рідину і вихлюпнув її через металевий паркан. Коли потерпіла була за бетонним парканом, намагалася дістати пусте відро рукою. ОСОБА_7 в цей час замахувався на неї не раз пустим відром. Запис триває 1 хвилину 21 сек. і за цей час обвинувачений вилив рідину з відра через бетонний паркан 4 рази, металеві ворота 1 раз. Дружина - свідок ОСОБА_28 просили припинити, утримувала чоловіка, а також дитячий голос просив тата припинити. При цьому обвинувачений звертався до дочки і казав знімати відео. На цьому відео завершено.

Усі вищезазначені докази зібрані у передбаченому законом порядку, сумнівів щодо належності та допустимості у колегії суддів не викликають, і саме після їх повного та всебічного дослідження, з наданням певної правової оцінки, суд і дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

З вказаною кваліфікацією дій обвинуваченого колегія суддів погоджується в повному обсязі та, на спростування доводів апелянта, вважає, що висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини останнього у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, в повному обсязі відповідає фактичним обставинам справи.

При цьому, колегія суддів зауважує, що усі доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, були предметом розгляду суду першої інстанції, на спростовування яких, суд вірно зазначив, що покладає в основу вироку показання очевидців події щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень - свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 як такі, що узгоджуються з показаннями потерпілої, так і між собою, та відповідають тим поясненням, які свідки надавали під час проведення з ними слідчого експерименту та демонстрували, яким чином і звідки ОСОБА_7 було нанесено удар ОСОБА_9 .

Що стосується доводів захисника про те, що всі свідки сторони обвинувачення не заперечували факт знайомства з потерпілою впродовж тривалого часу, що, на його думку, ставить під сумнів їх незацікавленість в результатах розгляду справи та об`єктивність їх показань, то апеляційний суд не може прийняти їх до уваги, з врахуванням того, що до початку надання своїх свідоцьких показів, ці особи були попередженні судом про кримінальну відповідальність за їх неправдивість, і останнім не надано доказів на підтвердження того, що свідки захисту надавали саме неправдиві показання.

Крім того, доводи апелянта про відсутність умислу ОСОБА_7 спричинити потерпілій тілесні ушкодження на законність оскаржуваного рішення жодним чином не впливають та не спростовують наслідки, які настали внаслідок таких дій останнього, навіть при тому, що перелом кісток носу ОСОБА_9 через удар обвинуваченого по її обличчю відром, був без суттєвого зміщення.

Безпідставними є і доводи захисника, зазначені в апеляційній скарзі, з приводу незаконності перекваліфікації дій ОСОБА_7 на ч. 2 ст. 125 КК України, при тому, що дані до ЄРДР були внесені за ч. 1 ст. 125 КК України, з врахуванням наступного.

Так, як вбачається з матеріалів справи, кримінальне провадження було дійсно розпочато за фактом завдання ОСОБА_7 ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, за кваліфікацією ч. 1 ст. 125 КК України, яка була попередньою. За результатами проведених судово-медичних експертиз, під час досудового розслідування було встановлено, що тілесні ушкодження, спричинені потерпілій, належать до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розглядом здоров`я, умисне завдання яких утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, що стало підставою для перекваліфікації дій останнього, а після закінчення досудового розслідування був складений обвинувальний акт відносно нього за цією частиною та статтею, та направлено до суду.

Інших доводів, за яких можливо було б дійти висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, апелянтом не наведено, і таких обставин колегією суддів встановлено не було, а незгода обвинуваченого та його захисника з оцінкою, яка була надана суддею зібраним у даному провадженні доказам, не вказує на її незаконність чи помилковість.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України доведена «поза розумним сумнівом», що знайшло своє відображення в оскаржуваному вироку, і під час апеляційного розгляду даного провадження не було здобуто доказів, за яких відносно останнього слід було б ухвалити виправдувальний вирок, про що просить захисник у поданій апеляційній скарзі.

Що стосується вимог представника потерпілої адвоката ОСОБА_10 , яка, у запереченнях на апеляційну скаргу, за результатом апеляційного розгляду просила вирок суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченому покарання - змінити, як буде просили прокурор, у разі подання апеляційної скарги, та стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої витрати, понесені нею у зв`язку з розглядом даної справи у суді першої інстанції на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 10000 грн., то за відсутності поданої нею апеляційної скарги щодо таких вимог, судове рішення в цій частині колегією суддів не переглядається.

З врахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалено законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, підстави для його скасування відсутні, у зв`язку з чим оскаржуваний вирок слід залишити без зміни, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 вересня 2024 року відносно ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на цей вирок без задоволення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4