В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2025 року с-ще Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, яке внесене до ЄРДР за №0000248 від 18.10.2024 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Почино-Софіївка Магдалинівського району Дніпропетровської області, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, неповнолітніх дітей не утриманні не маючого, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан (строк дії воєнного стану в Україні продовжено відповідно до Указу Президента України №3891-ІХ від 23.07.2024).

Водночас, 17 жовтня 2024 об 11 годин 30 хвилин (більш точного часу досудовим розслідуванням не надалось можливим встановити) ОСОБА_4 знаходився на рибалці у с.Минівка Новомосковського району Дніпропетровської області. Повертаючись додому, по АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 побачив коло будинку АДРЕСА_4 , що розташований на неогородженій території подвір`я, яке належить ОСОБА_5 , бензиновий інверторний генератор KIPOR IG 770.

В цей час та в цьому місці у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на таємне викрадення вказаного генератора для подальшої реалізації в корисливих для себе цілях.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи таємно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, переконавшись, що його дії залишаються таємними для оточуючих, бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу пройшов на територію подвір`я, розташованого по АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_5 , підійшов до будинку, коло якого стояв бензиновий інверторний генератор KIPOR IG 770 та, взявши у руки бензиновий інверторний генератор KIPOR IG 770, вийшов з території двору ОСОБА_5 , тим самим місце вчинення кримінального правопорушення покинув, а викраденим генератором розпорядився на власний розсуд в корисливих для себе цілях.

Своїми неправомірними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 10045 грн. 03 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в обсязі пред`явленого обвинувачення за ч.4 ст. 185 КК України визнав в повному обсязі, визнавши всі обставини, встановлені в обвинувальному акті, та суду показав, що 17 жовтня 2024 року приблизно об 11-30 годин він був на рибалці в с.Минівка Новомосковського району Дніпропетровської області. Повертаючись додому по вул.Українська, на неогородженій території біля будинку №21-а він побачив бензиновий інверторний генератор та вирішив його викрасти для власних потреб. Він впевнився, що навколо нікого не було, взяв до рук генератор та пішов з території подвір`я. У подальшому цей генератор він продав своєму знайомому, ОСОБА_6 за 3000 грн., повідомивши останнього, що генератор належить йому. Крадіжку вчинив, оскільки на той час не працював, а йому були потрібні кошти. У скоєному розкаюється, зробив для себе відповідні висновки, та зобов`язується більше не вчиняти правопорушень.

Також обвинувачений підтвердив, що цілком розуміє зміст обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, їх не оспорює та повністю визнає свою вину, така його позиція є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших негативних обставин.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд кримінального провадження без його участі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Просив призначити покарання на розсуд суду.

Прокурор та обвинувачений не заперечували проти розгляду кримінального провадження за відсутності потерпілого. Тому суд на підставі ст. 325 КПК України, враховуючи думку учасників судового провадження, можливість за відсутності потерпілого з`ясувати всі обставини під час судового розгляду для прийняття рішення, ухвалив про проведення судового розгляду без участі потерпілого.

Згідно до ч. 3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

У судовому засіданні суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст обставин вчинення кримінального правопорушення, добровільно визнає себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, і роз`яснив, що погодившись на визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обвинувачений і прокурор будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 , його повне визнання своєї провини, а також те, що останній не оспорює фактичні обставини кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, і не наполягає на дослідженні інших доказів по справі, то у відповідності до положень ч. 3 ст.349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у його вчинені.

Оскільки сторони кримінального провадження вважають, що фактичні обставини кримінального провадження доведені зібраними доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду, суд також визнає їх доведеними.

До таких фактичних обставин відносяться обставини щодо дати, часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення, форми вини, розміру заподіяної шкоди.

Досліджена у судовому засіданні правова кваліфікація кримінального правопорушення відповідає дійсним обставинам скоєного діяння.

На підставі викладеного, суд визнає доведеною винуватість ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, і кваліфікує його дії за ч. 4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України кваліфікується як тяжкий злочин, раніше не судимий, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра за місцем мешкання не перебуває, групи інвалідності не має, за місцем мешкання характеризується задовільно, в судовому засіданні негативно оцінив власну протиправну поведінку та готовий понести передбачене законом покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, встановленому санкцією ч.4 ст.185 КК України.

Разом з цим, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, а також думку прокурора в судових дебатах, який просив призначити обвинуваченому покарання з випробуванням, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, та вважає можливим на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбуття покарання з випробуванням, якщо обвинувачений протягом зазначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, що відповідатиме меті покарання, буде справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.ст.122,124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи №3772 від 28.10.2024 у сумі 200 грн., що підтверджується звітом про фактичні затрати на проведення експертизи.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні відносно обвинуваченого не обирався. Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. ст. 349, 368-370, 373- 374, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо протягом зазначеного строку він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання останнього.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 200 (двісті) грн.

Речові докази:

- бензиновий інверторний генератор KIPOR IG 770, переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити потерпілому за належністю.

- диск DVD-R з відеозаписом слідчого експерименту залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1