Провадження № 1-кп/947/623/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2025 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт та додані до нього матеріали у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001172 від 18.10.2024 року у відношенні: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 , з викладених підстав.

Обвинувачені та їх захисники не заперечували проти задоволення вищезазначеного клопотання прокурора.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (частина друга статті 177 КПК України).

До таких ризиків частина перша статті 177 КПК України відносить можливість обвинуваченого: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини першої статті 176 КПК України до запобіжних заходів відноситься домашній арешт.

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи обвинувачений наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

На думку Суду, ризики переховування обвинуваченого від суду та незаконного впливу на потерпілого та свідків доведені стороною обвинувачення під час судового провадження.

Суд вважає, що такі ризики є реальними. Обвинувачений на даному етапі має можливість їх реалізації за умови незастосування відповідного запобіжного заходу.

Зокрема, ризик переховування від суду залишається реальним з огляду на тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 суворістю можливого покарання, пов`язаними із цим негативними для особи наслідками.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, у відповідності до ст.12 КК України, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, за кваліфікуючими ознаками умисне пошкодження чужого майна, вчиненого шляхом підпалу, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 10 років.

Окрім цього, суд вважає доведеним існування ризику незаконного впливу обвинуваченим на потерпілого та свідків, інших учасників провадження.

Показання потерпілого та свідків отримуються судом усно шляхом допиту особи безпосередньо в судовому засіданні. А отже, за відсутності дієвого запобіжного заходу такий ризик є реальним.

Станом на теперішній час, обвинувачені також можуть чинити вплив на потерпілого та свідків з метою переконати їх змінити їхні викриваючі показання.

Одночасно із встановленням обставин, що зумовлюють існування зазначених ризиків, чинне законодавство зобов`язує суд перевірити також можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу до особи.

Частина перша статті 176 КПК України встановлює такі альтернативні домашньому арешту запобіжні заходи: особисте зобов`язання, особиста порука, застава. Найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання.

Станом на теперішній час, приймаючи до уваги обставини кримінального правопорушення, суд вважає, що в цьому випадку слід надавати перевагу саме запобіжному заходу у вигляді домашнього арешту, який в тому числі має виховний вплив та сприятиме відшкодування матеріальних та моральних збитків потерпілому.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , з підстав викладених у письмовому клопотанні, що долучено до матеріалів провадження.

Обвинувачені та їх захисники заперечували проти вищезазначеного клопотання прокурора.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, Суд приходить до наступного.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (частина друга статті 177 КПК України).

До таких ризиків частина перша статті 177 КПК України відносить можливість обвинуваченого:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 176 КПК України до запобіжних заходів відноситься тримання під вартою.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу (частина перша статті 183 КПК України).

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи обвинувачений наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

На думку Суду, ризики переховування обвинуваченого від суду та незаконного впливу на потерпілого та свідків доведені стороною обвинувачення під час судового провадження.

Суд вважає, що такі ризики є реальними. Обвинувачений на даному етапі має можливість їх реалізації за умови незастосування відповідного запобіжного заходу.

Зокрема, ризик переховування від суду залишається реальним з огляду на тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 суворістю можливого покарання, пов`язаними із цим негативними для особи наслідками.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, у відповідності до ст.12 КК України, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, за кваліфікуючими ознаками умисне пошкодження чужого майна, вчиненого шляхом підпалу, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 10 років.

Окрім цього, суд вважає доведеним існування ризику незаконного впливу ОСОБА_4 на потерпілого та свідків, інших учасників провадження.

Показання потерпілого та свідків отримуються судом усно шляхом допиту особи безпосередньо в судовому засіданні. А отже, за відсутності дієвого запобіжного заходу такий ризик є реальним.

Станом на теперішній час, обвинувачений також може чинити вплив на потерпілого та свідків з метою переконати їх змінити їхні викриваючі показання.

Одночасно із встановленням обставин, що зумовлюють існування зазначених ризиків, чинне законодавство зобов`язує суд перевірити також можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу до особи.

Частина перша статті 176 КПК України встановлює такі альтернативні триманню під вартою запобіжні заходи: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт. Найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Висока імовірність переховування обвинуваченого від суду, а також його впливу на учасників провадження не дозволяє суду зробити висновок про можливість запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин, Суд вважає за доцільне продовжити ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів.

Все вищевикладене у сукупності свідчить, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого та обмеження його прав, не суперечать ст.5 «Конвенції з прав людини та основоположних свобод», оскільки в матеріалах кримінального провадження існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, перевищує принцип поваги до особистої свободи та є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 110, 131, 132, 177, 183, 314, 315, 369-372, 392- 395 КПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 29.03.2025 року, утримуючи останнього в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Залишити без змін розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 , обов`язків передбачених КПК України у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , строком до 29.03.2025 року, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

-прибувати суду за першою вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування з іншим обвинуваченим, потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 29.03.2025 року, із забороною залишати житло цілодобово за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги або/та необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисник спорудах (бомбосховищах), на випадок оголошення повітряної тривоги, а також покладені на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

-не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-прибувати за кожною вимогою суду;

-утримуватися від спілкування з іншим обвинуваченим, потерпілим та свідками у цьому кримінальному провадженні.

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали суду про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 невідкладно направити до відповідного органу Національної поліції України, для виконання.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 що працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Визначити строк дії ухвали суду до 29.03.2025 року включно.

Ухвала суду щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали суду скерувати на адресу ДУ «Одеський слідчий ізолятор», для виконання.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя Київського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1