ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.10.2024 року за №0001397 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, Дніпропетровської області, громадянина України, із середньо-технічною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово зареєстрованого як ТПО за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

- 12.06.2023 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

встановив:

ОСОБА_5 разом із особою, обвинувальний акт відносно якого направлений до Приморського районного суду м. Одеси, діючи в умовах воєнного стану, який впроваджений на території України відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України від 24.02.2022 року №64/2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №2102-ХІ, дію якого, згідно із Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 08.05.2024 року №3684-ІХ продовжено з 14.05.2024 року строком на 90 діб, в період іспитового строку, на шлях виправлення не став, та вчинив нове кримінальне правопорушення за наступних обставин.

13.07.2024 року приблизно о 15:14 год., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 разом із особою, обвинувальний акт відносно якого направлений до Приморського районного суду м. Одеси, йдучи поряд із магазином «Заєду», що за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, 5/2, помітив поряд із даним магазином велосипед марки «Azimut Nevada 291» з рамою чорного кольору, який належить потерпілому ОСОБА_6 , який був припаркований та не був пристебнутий. У цей час у ОСОБА_5 , раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого незаконного збагачення, а предметом свого злочинного посягання він визначив вищевказаний велосипед про що розповів особі, обвинувальний акт відносно якого направлений до Приморського районного суду м. Одеси, який погодився здійснити таємне викрадення чужого майна.

Приступивши до реалізації свого умислу, розподіливши ролі, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді неправомірного заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, повторно, за попередньою змовою групою осіб, останні, переконавшись, що поруч нікого немає та їх дії носять таємний характер, діючи у свою чергу відповідно до попередньо узгодженого плану, особа, обвинувальний акт відносно якого направлений до Приморського районного суду м. Одеси, підійшов до вищевказаного магазину та за допомогою фізичної сили та тримаючи кермо руками провіз велосипед марки «Azimut Nevada 291» з рамою чорного кольору, належний ОСОБА_6 , вартістю 5400 грн., за кут будинку де чекав ОСОБА_5 , та в подальшому передав даний велосипед останньому.

Виконавши всі дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, з метою завершення свого злочинного умислу, ОСОБА_5 та особа, обвинувальний акт відносно якого направлений до Приморського районного суду м. Одеси, таємно заволодівши викраденим майном, та утримуючи його при собі, розуміючи протиправність своїх злочинних дій, зникли з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 5400 грн.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, не оспорюючи при цьому обставин злочину, які викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаявся, зазначивши, що на даний час він зробив для себе позитивні висновки та вирішив припинити злочинну діяльність.

Потерпілий ОСОБА_6 будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини не явки до суду не повідомив, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження.

У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , доказів, що стосуються особи останнього, а також доказів та документів, що стосуються речових доказів, процесуальних витрат та заходів забезпечення кримінального провадження. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

В судовому засіданні ОСОБА_5 дав суду показання, що він дійсно, будучи обізнаним про оголошений в Україні воєнний стан, у зазначені в обвинувальному акті час, дату та місці, а саме 13.07.2024 року приблизно о 15:14 год. він разом із знайомим йшли біля магазину «Заєду», який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, 5/2, та побачили велосипед, який залишив потерпілий не пристебнувши його. Так, ОСОБА_5 запропонував своєму знайомому викрасти даний велосипед, на що останній погодився. В подальшому, його знайомий підійшов до велосипеду та провіз його за кут будинку, де його чекав ОСОБА_5 , після чого сів на велосипед та поїхав. Далі, обвинувачений заначив, що викрадений велосипед він продав за 2000 гривень, та дані гроші поділив разом із знайомим, які потім витратили на їжу.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 пояснив суду, що повністю погоджується з оцінкою викраденого майна та завданою потерпілому шкодою.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази, надані сторонами кримінального провадження, суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними, і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Тому, суд з урахуванням того, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» № 2102-IX від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та продовжений і діє до наявного часу, вважає доведеною винність ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисний корисливий злочин, який відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

ОСОБА_5 раніше судимий, мав до затримання постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, не одружений, дані про його перебування на обліку у лікарів психіатра та нарколога відсутні.

При цьому суд не може взяти до уваги наявність на утриманні обвинуваченого малолітньої дитини, про що останній заявив суду, оскільки сторона захисту не надала суду документів, які підтверджують даний факт.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Крім того, судом враховується, що потерпілий в рамках наявного кримінального провадження до обвинуваченого претензій матеріального характеру не заявляв.

Таким чином, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини даного кримінального провадження, давши їм оцінку, беручи до уваги особу обвинуваченого, тяжкість скоєного ним злочину, керуючись вимогами кримінального закону та передбачених цим законом санкцій, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і у суду є підстави застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 покарання пов`язане з позбавленням волі.

До такого висновку суд приходить виходячи з того, що обвинувачений ОСОБА_5 , будучи засудженим 12.06.2023 року Приморським районним судом м. Одеси за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, знову, в період призначеного судом іспитового строку, вчинив умисний корисливий тяжкий злочин, що свідчить про його стійке небажання стати на шлях виправлення, відчуття безкарності за вчинене та схильність до вчинення злочинів. Тому, з урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно для його виправлення і припинення нових злочинів призначити покарання, пов`язане з позбавленням волі. Визначаючи строк такого виду покарання, суд враховує відсутність претензій будь-якого характеру з боку потерпілого до обвинуваченого, позитивні висновки останнього щодо вчиненого, тому призначає строк покарання винному ОСОБА_5 в межах мінімального, визначеного санкцією частини статті, за якою він визнається винуватим. Остаточне покарання за цим вироком суд визначає у відповідності до вимог ч. 1 ст. 71 КК України, за принципом часткового складання покарань, зокрема винному ОСОБА_5 , що не відбув повністю призначене покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 12.06.2023 року, з невідбутих ним п`яти років позбавлення волі, слід частково приєднати до покарання, призначеного за даним вироком, у виді одного місяця позбавлення волі.

В даному випадку, за переконанням суду, таке покарання та принцип його призначення повністю досягне мети його застосування та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки і не становитиме для нього особистого надмірного тягаря, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворе покарання винному.

Відтак, за встановлених обставин, суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі, не вбачає підстав для застосування ст.75 КК України до обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки він довіри суду не виправдав та в період іспитового строку знов вчинив умисний корисливий злочин, що безумовно виключає застосування положень ст.75 КК України.

Судом також встановлено, що у даному кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_5 затриманий 07 грудня 2024 року та перебуває під вартою у зв`язку із застосуванням до нього ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 09.12.2024 року запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тому в силу положень ч. 5 ст. 72 КК України в строк призначеного покарання за даним вироком обвинуваченому ОСОБА_5 слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд враховуючи ризики, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що були підставою для застосування відносно ОСОБА_5 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати, не вбачає підстав для зміни або скасування обраного відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

В силу ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_5 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати за надання послуг КУ «Центр інтегрованої системи відеоспостереження та відеоаналітики міста Одеси (Центр-«077»), згідно акту №01.1-13/245з від 02.08.2024 року у сумі 240 (двісті сорок гривень) гривень 99 (дев`яносто дев`ять) копійок.

Питання про долю речових доказів, які визнані такими та долучені до матеріалів провадження постановами слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 від 22.07.2024 року та 02.08.2024 року, суд вирішує у відповідності до положень ст. 100 КПК України, зокрема речові докази: цифровий CD-R з відеозаписами, який отримано від ОСОБА_8 , на якому зафіксовано рух невстановлених осіб; цифровий CD-R з відеозаписом, який отриманий від «Центр інтегрованої системи відеоспостереження та відеоаналітики міста Одеси (центр «077»), на яких зафіксовано рух осіб, - слід залишити в матеріалах кримінального провадження, до якого вони долучені.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

В силу ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_5 за даним вироком, приєднати частково 1 (один) місяць позбавлення волі з невідбутого ним покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 12.06.2023 року, та остаточно ОСОБА_5 до відбування призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

В силу ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування призначеного ОСОБА_5 покарання, строк його попереднього ув`язнення з 07.12.2024 року до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний обвинуваченому ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за надання послуг КУ «Центр інтегрованої системи відеоспостереження та відеоаналітики міста Одеси (Центр-«077»), згідно акту №01.1-13/245з від 02.08.2024 року у сумі 240 (двісті сорок гривень) гривень 99 (дев`яносто дев`ять) копійок.

Речові докази:

- цифровий CD-R з відеозаписами, який отримано від ОСОБА_8 , на якому зафіксовано рух невстановлених осіб; цифровий CD-R з відеозаписом, який отриманий від «Центр інтегрованої системи відеоспостереження та відеоаналітики міста Одеси (центр «077»), на яких зафіксовано рух осіб, - залишити в матеріалах кримінального провадження, до якого вони долучені.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надіслати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

19.12.2024

Єдиний унікальний номер справи: №522/22304/24

Номер провадження № 1-кп/522/3547/24

Головуючий суддя ОСОБА_1