№ провадження 1-кп/208/178/25
ВИРОК

Іменем України

28 січня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000731, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 в військовому званні «солдат», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судимий 02.03.2021 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст. 190, 70 ч.4 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі, звільнений від подальшого відбуття покарання 04.03.2022 року на підставі Указу Президента України «Про помилування»,

який обвинувачується за ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , будучи раніше судимими за вчинення кримінального правопорушення проти чужої власності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та знов вчинив аналогічні злочини.

02.09.2022 року, ОСОБА_8 перебував в квартирі за місцем мешкання раніше знайомого йому ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Приблизно о 19.00 годині цього ж дня, Піскун заснув, а свій мобільний телефон «Xiaomi Redmi 9A» залишив у кімнаті на зарядці, попередньо попросивши раніше знайомого ОСОБА_10 , який в той час також перебували у приміщенні, за ним приглянути.

ОСОБА_8 , реалізовуючи свій раптово виниклий протиправний корисливий умисел, спрямований на незаконне заволодіння мобільним телефоном Піскун шляхом обману, діючи повторно, розуміючи, що ОСОБА_11 , який наглядав за схоронністю майна ОСОБА_12 , довіряє йому, попросив того надати мобільний телефон потерпілого для здійснення дзвінка.

ОСОБА_11 , довіряючи ОСОБА_8 , будучи впевненим, що останній поверне мобільний телефон Піскун після здійснення дзвінка, добровільно його передав.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_8 отримавши в тимчасове користування мобільний телефон Піскун, не маючи наміру у майбутньому повернути його власнику, імітуючи здійснення дзвінка, покинув приміщення вищевказаної квартири.

Залишивши місце вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_8 розпорядився майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому Піскун майнової шкоди в сумі 3 689,15 гривень.

Окрім цього, ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем військової служби за призивом під час загальної мобілізації, військової частини НОМЕР_1 , 17.02.2024 року знаходився в будинку АДРЕСА_1 , де у нього раптово виник протиправний умисел, спрямований та таємне викрадення належного ОСОБА_5 електричного тримеру «Dnipro-M 120S»

Реалізовуючи зазначений корисливий умисел, в період 17.00 19.00 цього ж дня, ОСОБА_6 впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, в умовах воєнного стану, взяв тример електричний «Dnipro-M 120S» з серійним номером 41395000ZST1 та вийшов з приміщення будинку, тобто викрав майно, що на праві приватної власності належить потерпілій ОСОБА_5 .

Заволодівши викраденим, ОСОБА_8 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись в подальшому майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду в сумі 3 400 гривень.

Окрім цього, ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем військової служби за призивом під час загальної мобілізації, військової частини НОМЕР_1 , 05.03.2024 року знаходився на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього раптово виник протиправний умисел, спрямований та таємне викрадення належного ОСОБА_5 майна.

Реалізовуючи зазначений корисливий умисел, ОСОБА_6 в період 15.00 17.50 цього ж дня, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, в умовах воєнного стану, виламав двері до приміщення будинку та проник до житла.

Продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, ОСОБА_13 викрав з будинку належне ОСОБА_5 : електричний тример «Dnipro-M 120S», телевізор «Samsung UE-32ES5507V», бензопилу «STIHL MS180»

Заволодівши зазначеним майном, ОСОБА_13 з викраденим залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 14 296 гривень 58 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, щиро покаявся та зазначив про готовність нести покарання за вчинене. Просив суворо не карати. Надати суду показання по суті обвинувачення відмовився. Зазначив, що він є військовослужбовцем, який самовільно залишив військову частину. Після засудження та відбуття покарання, має намір повернутись на військову службу.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений є її сином. Будинок АДРЕСА_1 , поділений на дві частини. В одній мешкає вона з молодшим сином, в іншій обвинувачений з співмешканкою. Обвинувачений не має ключів від її частини будинку. Підтвердила обставини вчинення сином крадіжок майна з її частини будинку. Після першого викрадення електричного тримеру, працівники поліції його повернули. Тобто при вчиненні сином другої крадіжки, цей тример був викрадений повторно. Телевізор та бензопила реалізовані ломбардом і їй не повертались. Тример повернуто.

Вона вибачає сина, відмовляється від всіх обвинувачень, просить його суворо не карати, дати можливість повернутись на військову службу.

Вина ОСОБА_8 підтверджується наступними доказами, дослідженими під час судового розгляду справи:

За епізодом шахрайських дій відносно майна потерпілого ОСОБА_9 :

- витягом з ЄРДР, як підстави початку досудового розслідування, відповідно до якого 02.09.2022 року ОСОБА_6 шахрайським шляхом заволодів мобільним телефоном «Xiaomi Redmi 9A», який належить ОСОБА_9 (т. 4 а.с. 1-3);

- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_9 з зазначеними обставинами, документами на викрадений мобільний телефон, речовим доказом (т.4 а.с. 14, 22-23);

- протоколом огляду місця подій, відповідно до якого зафіксована обстановка на місці вчинення злочину, фото таблицями до слідчої дії (т.2 а.с. 15-18);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до якого потерпілий Піскун впізнав обвинуваченого, який 02.09.2022 року перебував в його квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , де зі слів знайомого та сусідки, під приводом здійснення дзвінка заволодів належним йому мобільним телефоном, додатками та фототаблицею (т.4 а.с. 26-31);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до якого свідок ОСОБА_14 впізнала обвинуваченого, який 02.09.2022 року перебував в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , де під приводом здійснення дзвінка заволодів належним Піскун мобільним телефоном, додатками та фототаблицею (т.4 а.с. 58-61);

- специфікацією до договору фінансового кредиту під заставу належного Піскун мобільного телефону «Xiaomi Redmi 9A», укладеного 03.09.2022 року між фінансовою установою та обвинуваченим (т.4 а.с. 43-45);

- протоколом огляду та вилучення мобільного телефону «Xiaomi Redmi 9A», яким зафіксовані його індивідуальні ознаки, речовим доказом у справі (т.4 а.с. 48-53);

- висновком товарознавчої експертизи № 2613 від 12.10.2022 року, яким встановлена ринкову вартість належного Піскун мобільного телефону в сумі 3 689, 15 гривень (т.4 а.с. 34-41);

- протоколом слідчого експерименту за участю обвинуваченого, відповідно до якого ОСОБА_6 пояснив, що 02.09.2022 року перебував в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Потерпілий Піскун пішов відпочивати. Належний йому мобільним телефон залишив. Повідомивши присутнім знайомим - ОСОБА_15 та ОСОБА_16 необхідність здійснення дзвінка, він заволодів належним Піскун мобільним телефоном та здав його в ломбард (т.4 а.с. 85-90)

За епізодом крадіжки 14.02.2024 року майна потерпілої ОСОБА_5 :

- витягом з ЄРДР, як підстави початку досудового розслідування, відповідно до якого 14.02.2024 року, за адресою: м. Кам`янське, вулиця Портова 30, шляхом вільного доступу вчинено крадіжку електричного тримеру ОСОБА_5 (т. 5 а.с. 1);

- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_5 з зазначеними обставинами, документами на викрадене майно (т.5 а.с. 9, 23-24);

- протоколом огляду місця подій, відповідно до якого зафіксована обстановка на місці вчинення злочину, фото таблицями до слідчої дії (т.5 а.с. 10-14);

- протоколом огляду та вилучення електричного тримеру, специфікації до договору фінансового кредиту під заставу електричного тримеру, укладеного 14.02.2024 року між фінансовою установою та обвинуваченим, яким зафіксовані їх індивідуальні ознаки, речовими доказами у справі (т.5 а.с. 35-43);

- протоколом огляду відеозапису камер внутрішнього спостереження ПТ «Ломбард» «Гарант» «Імперіал» за 14.02.2024 року, відповідно до якого обвинувачений

закладає до фінансової установи тример (т.5 а.с. 50-56);

- висновком товарознавчої експертизи № 715 від 22.02.2024 року, яким встановлена ринкову вартість електричного тримеру 3 400 гривень (т.5 а.с. 62-70)

За епізодом крадіжки 05.03.2024 року майна потерпілої ОСОБА_5 :

- витягом з ЄРДР, як підстави початку досудового розслідування, відповідно до якого 05.03.2024 року, за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом проникнення до будинку, вчинено крадіжку майна ОСОБА_5 (т. 6 а.с. 1);

- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_5 , відповідно до якого вона просить прийняти заходи щодо обвинуваченого, який 05.03.2024 року здійснив крадіжку телевізора, тримера та бензопили, документами на викрадене майно (т.6 а.с. 14-23, 28-33);

- специфікацією до договору фінансового кредиту під заставу електричного тримеру, укладеного 05.03.2024 року між ломбардом та ОСОБА_17 (т.6 а.с. 54-55);

- протоколом огляду та вилучення електричного тримеру, яким зафіксовані його індивідуальні ознаки, речовими доказами у справі (т.6 а.с. 56-58);

- довідкою ПТ «Найкращий ломбард» від 25.03.2024 року, відповідно до якої фінансова установа укладала з ОСОБА_17 договори фінансового кредиту під заставу телевізора та бензопили (т.6 а.с. 124-126);

- висновком товарознавчої експертизи № 1153 від 25.03.2024 року, яким встановлена ринкову вартість телевізора, тримера та бензопили в загальній сумі 14 296, 58 гривень (т.6 а.с. 46-53);

- протоколом слідчого експерименту за участю обвинуваченого, відповідно до якого ОСОБА_6 пояснив, що на початку березня 2024 року, разом з співмешканкою ОСОБА_18 , проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок поділено на два домоволодіння. В одній половині мешкав він з Мініною. В інший частині мешкає мати з його братом. В зазначений час, він виламав двері половини домоволодіння матері, звідки викрав електричний тример, телевізор та бензопилу. Далі, разом з Мініною переніс речі до ломбарду, де остання заклала їх на свої документи (т.6 а.с. 153-156);

- протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_17 , відповідно до якого вона підтвердила факт передання їй обвинуваченим електричного тримеру, телевізору та бензопили для їх закладу в ломбард, так як у обвинуваченого бракувало документів для укладення фінансового договору. ОСОБА_19 запевнив її, що це майно йому віддала матір. Про їх викрадення їй відомо не було (т.6 а.с. 157-160)

Аналізуючи викладені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та їх взаємозв`язку, суд вважає, що вина ОСОБА_6 в судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його умисні дії вірно кваліфіковано:

- за ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно;

- за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану;

- за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням до житла.

Всі досліджені докази у справі є допустимими, у своїй достовірності, сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, незалежного підтвердження один одного, послідовності, встановлюють сукупність обставин справи, що утворюють об`єктивні сторони діянь, визначає їх суб`єктивні сторони.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає повне визнання вини та щире каяття, осуд своєї поведінки, готовність понести заслужене покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Злочини за ст. 185 ч.4 КК України, вчинені обвинуваченим відносно матері потерпілої ОСОБА_5 , тобто особи з якою він перебуває в сімейних відносинах. Проте, обвинувачення ОСОБА_6 не містить посилання на зазначену обставину, не зазначена вона в обвинувальному акті як така, що обтяжує його покарання.

Відповідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в даному випадку визнання цієї обставини такою, що обтяжує покарання обвинуваченого, є незаконним, не відповідає вимогам ч. 1 ст. 337 КПК України, що погоджується з правовими висновками викладеними в Постанові ВС від 12.02.2020 року у справі №363/1220/16-к, так як - «Протилежний висновок призвів би до порушення прав обвинуваченого»

Відповідно до ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання має на меті не тільки кару, з-поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Санкція ч.2 ст. 190 КК України передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк від одного до двох років, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Санкція ч.4 ст. 185 КК України передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років,

За відсутністю підстав передбачених ст. 69 КК України, та враховуючи вимоги ст. 70 ч.1 цього Кодексу, судом застосовується до обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі.

Вирішуючи питання обрання ОСОБА_6 міри покарання, суд враховує характер скоєних ним кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який раніше судимий за нетяжкий злочин, скарг за місцем мешкання на нього не надходило, на обліку у лікарів психіатра та нарколога він не перебуває, негативно характеризується за місцем військової служби, враховує обставини які пом`якшують його покарання, відсутність обставин які його обтяжують, принцип індивідуалізації покарання.

Міра покарання обвинуваченому встановлюється судом з урахуванням повного аналізу досліджених матеріалів справи, з врахуванням позиції державного обвинувачення та доводів сторони захисту, наведених норм кримінального законодавства, позиції потерпілої саме від тяжких злочинів, ОСОБА_5 .

Думка потерпілої щодо міри покарання може бути врахована судом у сукупності з обставинами, передбаченими ст. 65 цього Кодексу, під час призначення покарання за вчинене кримінальне правопорушення у мінімальних межах, визначених у санкції статті, однак не є вирішальними під час прийняття судом відповідного рішення.

При призначенні конкретній особі покаранні, тобто його індивідуалізації, виявляється каральна політика держави, яка поєднує в собі реалізацію різних цілей державного реагування на випадки вчинення злочинів, так як метою покарання згідно із законом України про кримінальну відповідальність є не лише кара, яка є другорядною, а й виправлення особи, запобігання вчиненню нею та іншими особами нових злочинів, і вона не може бути досягнута виключно за рахунок суворості призначеного покарання.

Враховуючи викладене, суд призначаючи обвинуваченому остаточну міру покарання, вважає можливим визначити її в мінімальній санкції більш тяжкого злочину за ч.4 ст. 185 КК України, тобто п`яти років позбавлення волі.

Згідно із ч.3 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5-ти років, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до матеріалів справи (т.5 а.с. 85-86), справа за обвинуваченням ОСОБА_6 по ч.5 ст. 407 КК України перебуває на розгляді Заводського районного суду м. Запоріжжя.

На даний час законодавець вдосконалив кримінальне законодавство у сфері злочинів проти встановленого порядку несення або проходження військової служби, та встановив юридично визначені механізми звільнення військовослужбовців ЗСУ від кримінальної відповідальності за вчинення військового кримінального правопорушення.

ОСОБА_6 має бойове поранення (т.5 а.с. 82), більш ніж 10 місяців утримується під вартою, виявляє стійке бажання повернутись на військову службу, що на думку суду знижує його суспільну небезпечність і зумовлює можливість виправлення без ізоляції від суспільства.

Суд вважає, що враховуючи всі обставини справи, наявність пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обставин які його обтяжують, позицію потерпілої, військовослужбовець ОСОБА_6 може бути звільнений від відбуття призначеного покарання з випробуванням.

Іспитовий строк це певний проміжок часу, протягом якого здійснюється контроль за засудженим і останній під загрозою реального відбування призначеного покарання зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки та інші умови випробування. Значення іспитового строку полягає і в тому, що тільки протягом цього строку особа визнається судимою і за нею здійснюється контроль та соціально-виховна робота.

Іспитовий строк дисциплінує засудженого, привчає його до дотримання законів, нагадує йому, що він не виправданий, а проходить випробування, від результату якого залежить його подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

У разі звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд відповідно до ст. 76 КК України покладає на засудженого відповідні обов`язки.

На думку суду, саме таке покарання є законним, справедливим, цілком достатнім для подальшого виправлення обвинуваченого та попередження вчиненням нового злочину.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягнення з обвинуваченого.

Цивільний позов по справі не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.4 ст. 185 КК України в виді 5 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 190 КК України в виді 2 років позбавлення волі.

За сукупністю кримінальних правопорушень, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

В строк відбуття призначеного ОСОБА_6 покарання, зарахувати строк його перебування під вартою з 25.03.2024 року по 28.01.2025 року включно.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 3 роки.

Згідно ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_6 протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з засудженого ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати по проведенню судових експертиз у загальній сумі 870 гривень.

Речові докази по справі: мобільний телефон, тример електричний, верстат для заточки ланцюга, які знаходяться на зберіганні у потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , знявши арешт з майна, залишити у власників, специфікації до договорів фінансового кредиту, оптичні диски, зберігати при справі.

До набрання вироком законної сили, захід забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити на особисте зобов`язання, звільнивши його з під варти в умовах гауптвахти, негайно.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученню обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1