ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУНС № 478/2026/19 Головуюча у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/110/25 Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції матеріали провадження (кримінальне провадження № 0000290) за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 на вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 01 липня 2021 року стосовно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської обл., громадянина України, з середньою освітою, офіційно не одруженого, не працевлаштованого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

- 06.10.2004 року Центрально-міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.190 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік і 6 місяців, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 21.06.2005 року Центрально-міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців, звільнений 18.10.2012 року з Піщанської ВК № 59 Вінницької області по відбуттю строку покарання;

- 07.05.2015 року Центрально-міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років;

- 31.05.2017 року Красногвардійским районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.259, ч.1 ст.71, ч.5 ст.72 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць, звільнений 25.09.2018 року з Селидівської ВК № 82 Донецької області по відбуттю строку покарання

визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Цим же вироком його визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч.2 ст.115 КК України та призначено покарання в виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі .

Постановлено строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання, а саме з 20 червня 2019 року.

Вирішено питання запобіжного заходу, речових доказів та арешту майна.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_11 . Вирок стосовно нього набрав законної сили.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України за наступних обставин.

Так, в ніч з 19.06.2019 року на 20.06.2019 року близько 01 години 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, потерпілий ОСОБА_12 , на власному мотоциклі марки «ИЖ-Планета 3» з номером державної реєстрації НОМЕР_1 з боковим причепом, на металевій рамі якого прикріплено дерев`яний щит, разом з обвинуваченим ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_7 , після спільного вживання спиртних напоїв в будинку за місцем проживання останнього, рухалися із с. Новолазарівка до с.Нововолодимирівка Казанківського району Миколаївської області. При цьому ОСОБА_12 спочатку сидів за кермом мотоцикла, ОСОБА_7 - позаду водія, а ОСОБА_13 - на боковому причепі. Виїхавши за с.Новолазарівка, рухаючись по степовій дорозі, проїхавши 70 м в напрямку с. Нововолодимирівка, мотоцикл зупинив свій рух. В цей час на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин у обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_14 виникла сварка із ОСОБА_12 , в ході якої у ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння, виник умисел на позбавлення життя ОСОБА_12 . Реалізуючи злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя потерпілого та діючи з мотивів особистих неприязних відносин, ОСОБА_13 , затиснувши у кулаку правої руки розкладний ніж, який мав при собі, наніс ОСОБА_12 удар в область голови (в обличчя), від якого останній упав з мотоциклу на землю.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, ОСОБА_13 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, наніс один удар ногою в область обличчя ОСОБА_12 , який лежав на землі, внаслідок чого ОСОБА_12 втратив свідомість.

В цей час обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи з мотивів особистої неприязні, за мовчазною змовою з обвинуваченим ОСОБА_15 та усвідомлюючи протиправність дій останнього, знаходився поряд та спостерігав за оточуючою обстановкою для запобігання викриття вчинюваного ними злочину.

Переконавшись, що ОСОБА_12 нерухомий, та вважаючи, що злочинний результат досягнуто, діючи спільно та за взаємною домовленістю, обвинувачений ОСОБА_7 і обвинувачений ОСОБА_13 вирішили приховати потерпілого та належний йому мотоцикл. З цією метою обвинувачений ОСОБА_7 взяв ОСОБА_16 за ноги, а ОСОБА_13 - за руки, та разом перенесли потерпілого із степової дороги у кущі, де і залишили. Відразу після цього обвинувачений ОСОБА_7 , на виконання попередньої домовленості із обвинуваченим ОСОБА_15 , відкотив мотоцикл ОСОБА_12 у кущі, де вони раніше залишили потерпілого. Виконавши спільні дії, спрямовані на позбавлення життя потерпілого та приховання злочину, та вважаючи результат досягнутим, обвинувачений ОСОБА_13 і обвинувачений ОСОБА_7 повернулись до будинку останнього.

В подальшому, 20.06.2019 року, близько 02 години 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, обвинувачений ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_13 , будучи пов`язані спільним умислом на позбавлення життя ОСОБА_12 , вирішили пересвідчитись у настанні смерті потерпілого. З цією метою, діючи за попередньою змовою між собою, вони повернулись до місця пригоди - на ділянку місцевості, яка розташована на узбіччі польової дороги між селами Новолазарівка та Нововолодимирівка Казанківського району Миколаївської області, приблизно в 70 метрах від с. Новолазарівка, де знайшли потерпілого ОСОБА_12 , який лежав на землі без свідомості, подаючи при цьому ознаки життя (хрипів).

Побачивши, що ОСОБА_12 живий, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи .за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_15 , вирішили перемістити потерпілого у інше місце, де завершити до кінця свій злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя потерпілого.

З цією метою вони разом завантажили потерпілого на боковий причеп мотоцикла, належного ОСОБА_12 . Після цього обвинувачений ОСОБА_7 завів мотоцикл, сів за кермо та разом із обвинувачений ОСОБА_15 та потерпілим ОСОБА_12 , який без свідомості лежав на боковому причепі, поїхали з місця події у напрямку с. Нововолодимирівка.

Виїхавши за с. Нововолодимирівка Казанківського району в бік с.Нове Казанківського району, приблизно через 50-100 метрів мотоцикл заглох, та обвинувачений ОСОБА_7 разом з обвинуваченим ОСОБА_15 почали штовхати мотоцикл прямо по дорозі. Разом вони докотили мотоцикл із лежачим на боковому причепі у непритомному стані потерпілим ОСОБА_12 до балки, яка знаходиться на відстані близько 500 метрів від місця, де заглох мотоцикл, а саме - від околиці села Нововолодимирівка Казанківського району Миколаївської області, приблизно на 2 км в бік с. Зелений Гай Дніпропетровської області у місце, де наявні комиші та болото.

Перебуваючи у вказаній балці на околиці села Нововолодимирівка Казанківського району Миколаївської області, приблизно в 2 км в бік с. Зелений Гай Дніпропетровської області, обвинувачений ОСОБА_13 спільно з обвинуваченим ОСОБА_17 , продовжуючи реалізовувати умисел на умисне вбивство потерпілого, вирішили відтягнути тіло останнього у болото до комишів.

Діючи за попередньою змовою між собою, обвинувачений ОСОБА_7 взяв ОСОБА_12 за ноги, а обвинувачений ОСОБА_13 - за руки, після чого спільно підтягли потерпілого до болота, куди обвинувачений ОСОБА_13 відразу вкинув ОСОБА_16 обличчям вниз.

Продовжуючи свої протиправні дії, обвинувачений ОСОБА_13 в присутності та з мовчазної згоди обвинуваченого ОСОБА_7 , який знаходився поряд та спостерігав за обстановкою з метою запобігання викриття вчинюваного ними злочину, а також за протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_14 , почав топити ОСОБА_12 в болоті шляхом придавлення обома руками на потилицю голови та ногою на спину потерпілого.

Не зупинившись на досягнутому, діючи за попередньою змовою, за пропозицією обвинуваченого ОСОБА_14 , обвинувачені витягли ОСОБА_12 з болота, при цьому, обвинувачений ОСОБА_7 взяв ОСОБА_12 за ноги, а обвинувачений ОСОБА_13 за руки, та поклали його на землю обличчям вгору. При цьому, вони побачили, що незважаючи на уже вчинені протиправні дії, спрямовані на позбавлення життя ОСОБА_12 , останній залишається живим.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, обвинувачений ОСОБА_13 наніс потерпілому один удар ногою в область носа та не менше двох ударів ногою в область грудної клітини, проте ОСОБА_12 продовжував подавати ознаки життя.

Після цього обвинувачений ОСОБА_13 в присутності та з мовчазної згоди обвинуваченого ОСОБА_7 , який знаходився поряд та спостерігав за навколишньою обстановкою з метою недопущення викриття вчинюваного ними злочину, витягнув розкладний ніж, який у обвинуваченого ОСОБА_14 був при собі, розклав його та умисно наніс дев`ять ударів вказаним розкладним ножем ОСОБА_12 в область грудної клітини справа та ще один удар вказаним розкладним ножем в область грудної клітини зліва.

Після вчинення вказаних протиправних дій, діючи за попередньою змовою, з метою приховування тіла ОСОБА_12 , який на той час ще подавав ознаки життя, факту вчинення відносно нього протиправних дій, а також з метою унеможливлення надання потерпілому допомоги, обвинувачений ОСОБА_13 разом із обвинуваченим ОСОБА_7 , утримуючи потерпілого за руки, намагалися відтягти його до комишу, а коли це не вдалось, обвинувачений ОСОБА_7 взяв потерпілого ОСОБА_12 за ноги, а обвинувачений ОСОБА_13 за руки, разом підтягли до болота, куди обвинувачений ОСОБА_13 вкинув потерпілого. Відразу після цього обвинувачений ОСОБА_7 з метою запобігання викриття вчиненого злочину відкотив належний ОСОБА_12 мотоцикл в лісосмугу, таким чином, розпорядившись ним на власний розсуд, та разом із обвинувачений ОСОБА_15 покинув місце пригоди.

В результаті спільних дій обвинуваченого ОСОБА_7 і обвинуваченого ОСОБА_14 потерпілому ОСОБА_12 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження у виді дев`яти колото-різаних проникаючих поранень правих відділів передньої поверхні грудної клітини з пошкодженням правої легені та одного колото-різаного проникаючого поранення грудної клітини в області лівої реберної дуги по навкологрудинній лінії з пошкодженням лівого купола діафрагми, печінки, які потягли виникнення гострої крововтрати, яка стала причиною смерті потерпілого.

Крім того, цим же вироком ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_7 та ОСОБА_11 обвинувачувався в тому, що в ніч з 18.06.2019 року на 19.06.2019 року, точного часу встановити не представилось можливим, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_11 , реалізуючи спільний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, знаходячись в селі Нововолодимирівка, Казанківського району, Миколаївської області, шляхом відчинення вхідної хвіртки, яка не була зачинена на запираючий пристрій, проникли на огороджену територію домоволодіння ОСОБА_18 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , звідки з території подвір`я через вхідну хвіртку спільними зусиллями викотили транспортний засіб - мотоцикл марки «ИЖ-Юпитер 5» червоного кольору за д/н НОМЕР_2 , вартістю 6655 гривень, який належав ОСОБА_19 , та, таким чином, незаконно ним заволоділи, після чого залишили місце злочину, розпорядившись транспортним засобом - мотоциклом «ИЖ-Юпитер 5» червоного кольору за д/н НОМЕР_2 на свій власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_19 матеріальні збитки на суму 6655 (шість тисяч шістсот п`ятдесят п`ять гривень 16 копійок).

Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_7 та ОСОБА_11 обвинувачуються у тому, що 20.06.2019 року близько 02:00 год обвинувачені завантажили потерпілого ОСОБА_12 , на боковий причеп мотоцикла, належного ОСОБА_12 . Після цього обвинувачений ОСОБА_7 завів мотоцикл, сів за кермо та разом із обвинувачений ОСОБА_15 та потерпілим ОСОБА_12 , який без свідомості лежав на боковому причепі, поїхали з місця події у напрямку с. Нововолодимирівка, тим самим незаконно заволоділи належним потерпілому мотоциклом «ИЖ-Планета 3» з номером державної реєстрації НОМЕР_1 .

Виправдовуючи обвинувачених за ч.2 ст.289 КК України суд першої інстанції зазначив, що надані прокурором докази в їх сукупності не є беззаперечними, не доводять поза розумним сумнівом винуватості обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_11 у незаконному заволодінні транспортними засобами повторно, за попередньою змовою групою осіб. Жодний доказ ні прямо, ні опосередковано, через проміжні факти, шляхом послідовних висновків не дали можливості суду присяжних зробити висновок про те, що обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_7 домовлялися викрасти мотоцикл ОСОБА_12 чи ОСОБА_20 . Жодним чином не доведено ані суб`єктивну сторону, ані об`єктивну сторону злочину за ч.2 ст.289 КК України.

В цій частині вирок не оскаржується.

Не погодившись з вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 подали на нього апеляційні скарги.

Апеляційна скарга обвинуваченого мотивована доводами про неповноту судового розгляду, допущення судом першої інстанції істотного порушення вимог КПК України.

Зокрема, зазначає про те, що судом першої інстанції безпідставно не було розглянуто клопотання захисту про допит в судовому засіданні судмедексперта.

Крім того, вказує про те, що судом першої інстанції проігноровані його заяви про те, що відносно нього під час досудового розслідування слідчі дії були проведено під тиском і з порушенням КПК України.

Також, стверджує, що під час проведення слідчого експерименту не був присутнім захисник і не були роз`яснені положення ст.63 Конституції України.

Апеляційна скарга захисника мотивована доводами про допущення судом першої інстанції істотного порушення вимог КПК України та невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості вчиненого злочину та його особі внаслідок суворості.

Зокрема, зазначає про те, що суд присяжних проігнорував клопотання сторони захисту щодо визнання недопустимим доказом слідчого експерименту, оскільки перед початком цієї слідчої дії за участю ОСОБА_7 з боку працівників поліції мав місце психологічний та фізичний тиск на обвинуваченого.

Крім того, апелянт зазначає про упередженість суду, оскільки до складу суду входила суддя ОСОБА_21 , яка є дружиною прокурора Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_22 , тієї самої прокуратури, яка підтримувала державне обвинувачення.

Також, вказує на безпідставність не проведення судом першої інстанції судово-психіатричної експертизи обвинуваченому ОСОБА_7 .

Крім того, зазначає про те, що призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає принципам співмірності та справедливості.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційних скарг, прокурора, який заперечував проти їх задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, вислухавши сторони в судових дебатах, які залишись на попередніх позиціях, останнє слово обвинуваченого, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Будучи допитаним в суді першої та апеляційної інстанцій обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч.2 ст. 115 КК України не визнав, заперечив вчинення ним будь-яких протиправних дій. Давати суду присяжних покази відмовився, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.63 Конституції України.

Допитаний в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_11 показав про те, що 19.06.2019 року він разом із потерпілим ОСОБА_12 та обвинуваченим ОСОБА_7 розпивали спиртні напої за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_7 . Між обвинуваченим ОСОБА_11 та потерпілим ОСОБА_12 періодично виникали конфліктні ситуації. Так, потерпілий ОСОБА_12 обурювався, так як йому не подобалась пісня, яка лунала із колонки, він почав крутити колонку, на що обвинувачений ОСОБА_11 попросив не чіпати колонку. Крім того, під час розпиття спиртних напоїв, потерпілий ОСОБА_12 сів поруч із обвинуваченим ОСОБА_11 , і в якийсь момент поклав руку на плече ОСОБА_11 і почав здавлювати шию останнього, демонструючи таким чином свою силу. Обвинувачений ОСОБА_11 декілька разів попросив потерпілого прибрати руку, однак ОСОБА_12 не відреагував на його зауваження, в результаті чого між обвинуваченим ОСОБА_11 та потерпілим ОСОБА_12 виник словесний конфлікт.

Пізніше потерпілий ОСОБА_12 запропонував поїхати до знайомого у сусіднє село. Коли усі вийшли на вулицю, то мотоцикл потерпілого не заводився, і ОСОБА_12 попросив дати йому ніж, щоб зачистити якісь дроти. Вийшовши з будинку, обвинувачений ОСОБА_11 побачив, що потерпілий ОСОБА_12 щось крутив в мотоциклі викруткою, а обвинувачений ОСОБА_11 дав потерпілому ніж, яким останній зачищав дроти. Обвинувачений ОСОБА_11 повернувся в будинок де одягнув «олімпійку» та взяв ліхтарик.

Обвинувачений ОСОБА_11 сів у каляску мотоцикла, взяв у руки два ліхтарика й колонку, із якої голосно лунала музика, і вони з потерпілим ОСОБА_12 та обвинуваченим ОСОБА_7 поїхали. Обвинувачеий ОСОБА_7 був за кермом мотоцикла, а потерпілий ОСОБА_12 сидів позаду ОСОБА_7 .

Від`їхавши від будинку, в якому проживав обвинувачений ОСОБА_7 приблизно 200-300 м, потерпілий ОСОБА_12 , з незрозумілих для обвинуваченого ОСОБА_11 причин, почав бити останнього по голові та в область грудної клітки, на що обвинувачений ОСОБА_11 почав голосно кричати та обурюватися. Проїхавши ще невеликий відрізок дороги, мотоцикл заглох і зупинився. Потерпілий ОСОБА_12 також заспокоївся, вони з обвинуваченим ОСОБА_11 поговорили, примирились, потиснувши один одному руки. Так як мотоцикл не заводився, вони підняли і потрусили його, піднявши за платформу, яка слугувала каляскою, і завівши мотоцикл поїхали далі. При цьому обвинувачений ОСОБА_11 вже сів позаду обвинуваченого ОСОБА_7 , а потерпілий ОСОБА_12 сів на платформу, збоку. Через деякий час потерпілий ОСОБА_12 почав вимагати у обвинуваченого ОСОБА_11 , щоб він переключив музику, і почав штрикати викруткою в обвинуваченого ОСОБА_11 , на що останній відповів, що він не ді-джей і вдарив потерпілого в обличчя, від чого у ОСОБА_12 з`явилась кров, і він упав на платформі ближче до колеса. Проїхавши ще приблизно 50 м мотоцикл знову заглох, а обвинувачений ОСОБА_11 зіскочив із мотоцикла. Потерпілий продовжував розмахувати викруткою, на що обвинувачений обурився і вибив з рук потерпілого викрутку, яка відлетіла у невідомому напрямку. Обвинувачений ОСОБА_11 після цього пішов у бік, де ріс комиш, а потерпілий ОСОБА_12 пішов за ним. Потім потерпілий ОСОБА_12 поставив обвинуваченому ОСОБА_11 підніжку, від чого обвинувачений упав на землю, в болото. Між обвинуваченим ОСОБА_11 та потерпілим ОСОБА_12 почалася бійка, під час якої вони били один одного руками і різні частини тулуба, а потім потерпілий ОСОБА_12 почав душити ОСОБА_11 ліктем в шию, від чого ОСОБА_11 почав задихатися. В цей момент обвинувачений ОСОБА_11 згадав про ніж, дістав його із кишені, і навмання, почав наносити потерпілому ОСОБА_12 удари по тулубу, при цьому не думаючи куди б`є та скільки ударів наносить і як. Коли обвинувачений ОСОБА_11 звалив потерпілого ОСОБА_12 на землю, той ще дихав. Перекинувши потерпілого обвинувачений ОСОБА_11 наносив удари зверху в низ, в печінку, в область грудей навмання. Обвинувачений ОСОБА_11 почав кликати обвинуваченого ОСОБА_7 , щоб він йому допоміг, однак ОСОБА_7 ігнорував його, при цьому відкочував мотоцикл в лісосмугу. Потім обвинувачений ОСОБА_11 відтягнув потерпілого ОСОБА_12 на обочину, поклав ніж у кишеню і пішов по комишу. Посередині дороги ОСОБА_11 зустрів обвинуваченого ОСОБА_7 , який також вийшов із лісосмуги. Коли ОСОБА_7 поцікавився де потерпілий ОСОБА_23 , то обвинувачений ОСОБА_11 сказав, що ОСОБА_12 лежить на обочині, і хрипить. Після цього обвинувачені повернулись пішки додому, де обвинувачений ОСОБА_11 переодягнувся, помив ніж, а брудні речі склав у пакет. Посидівши приблизно 10-15 хвилин обвинувачений ОСОБА_7 почав нервуватися, говорити, що йому потрібно їхати за батьком, а ОСОБА_11 він не залишить в будинку, оскільки «він натворив там чудес». Обвинувачений ОСОБА_7 дав ОСОБА_24 сім-картку і мобільний телефон, після чого ОСОБА_11 поніс до річки і викинув у кущі пакет із брудними речами. Повернувшись до будинку ОСОБА_11 виявив, що ОСОБА_7 відсутній, а будинок зачинений. Почекавши деякий час обвинувачений ОСОБА_11 пішов до ОСОБА_25 , у якої у борг взяв пляшку горілки і пиво. Через деякий час до ОСОБА_25 також прийшов ОСОБА_26 з яким обвинувачений випив горілки, а через деякий час ОСОБА_26 пішов, у невідомому для ОСОБА_11 напрямку. Перебуваючи у ОСОБА_25 обвинувачений ОСОБА_11 повідомив їй, що він наніс ножові поранення потерпілому ОСОБА_12 , оскільки він на нього накинувся, і у ОСОБА_27 не будо іншого виходу. Потім до ОСОБА_25 повернувся ОСОБА_26 і запропонував обвинуваченому піти до нього, на що ОСОБА_11 погодився. У приміщені літньої кухні ОСОБА_26 і ОСОБА_11 продовжили вживати спиртні напої, однак через те що, обвинувачений був дуже втомлений, він заснув. А коли прокинувся, то вже побачив поліцію, яка його затримала.

Також, обвинувачений ОСОБА_11 суду присяжних пояснив, що того дня між потерпілим ОСОБА_12 та обвинуваченим ОСОБА_7 конфліктів не було, так само під час руху на мотоциклі обвинувачений ОСОБА_7 не втручався у конфлікт між обвинуваченим ОСОБА_11 та потерпілим ОСОБА_12 . В той час, коли між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 вже відбувалась бійка, ОСОБА_7 намагався полагодити мотоцикл.

Разом з тим, незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч. 2 ст.115 КК України, його вина у його вчиненні, при зазначених у вироку суду першої інстанції обставинах та кваліфікація його дій за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку, належно досліджених та оцінених судом присяжних за принципами всебічності, повноти та об`єктивності, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_28 матері загиблого ОСОБА_12 про те, що 20.06.2020 року, приблизно між 5:30 - 6-00 год їй зателефонувала співмешканка сина ОСОБА_29 і повідомила, що ОСОБА_12 до ранку не повернувся додому. Оскільки раніше такого не траплялося, потерпіла з чоловіком захвилювалися і на мотоциклі поїхали спочатку до ОСОБА_30 , а потім по с.Новолазарівці, Казанківського району шукати ОСОБА_12 , але ні його, ні мотоцикла не було. Потім поїхали в с. Нововолодимирівку, Казанківського р-ну, оскілки там проживав друг ОСОБА_12 Денис. Однак і там ОСОБА_12 не було. Потім потерпіла із чоловіком поїхали у с. Володимирівку, Казанківського р-ну, де також у знайомих сподівались знайти ОСОБА_12 , однак пошуки були безрезультатні, і вони повернулися до будинку ОСОБА_31 дорозі, як вони їхали, односельці говорили, що бачили як ОСОБА_12 стояв біля ОСОБА_7 . Потерпіла ОСОБА_28 із чоловіком приїхали до ОСОБА_7 , але його вдома не було. Через деякий час, потерпілій ОСОБА_28 зателефонували і повідомили, що ОСОБА_7 приїхав додому на таксі. Батько загиблого ОСОБА_32 поїхав до обвинуваченого ОСОБА_7 , однак про що вони розмовляли їй не відомо. Пізніше, приблизно об 11 годині 20.06.2019 року, до ОСОБА_7 пішла ОСОБА_29 запитати де ОСОБА_12 , а слідом за нею пішла і потерпіла ОСОБА_28 , однак ОСОБА_7 повідомив лише, що він його дійсно бачив, оскільки ОСОБА_12 біля нього зупинявся. Більше нічого не розповів.

Приблизно о 12 годині 20.06.2019 року, коли потерпіла ОСОБА_28 була вже вдома, їй зателефонувала ОСОБА_29 і повідомила, що ОСОБА_12 ніби-то підрізали і заховали в кукурудзу, про що їй у телефонній розмові повідомив ОСОБА_26 , а йому про це розповів ОСОБА_11 .

На час коли приїхали працівники поліції, односельці вже виявили мотоцикл потерпілого ОСОБА_12 . Коли працівники поліції поїхали на місце виявлення мотоцикла, то ОСОБА_12 не знайшли, оскільки кукурудзи поруч не було.

Пізніше приїхали донька із чоловіком та невістка ОСОБА_29 потерпілої ОСОБА_28 і вони разом поїхали на місце виявлення мотоцикла, який стояв у лісополосі, а під дорогою, донька потерпілої побачила, що якийсь камінь лежить, однак то виявився ОСОБА_12 , брудний, дуже вимазаний у болоті, без штанів. На ньому була одягнута майка не його, тому що дуже коротка була.

Крім того потерпіла ОСОБА_28 суду повідомила, що обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_7 придбали у потерпілого ОСОБА_12 мотоцикл, однак гроші за нього платити не хотіли;

- показаннями свідка ОСОБА_33 , сестри загиблого ОСОБА_12 про те, що 20.06.2019 року, близько 11-12 год. їй зателефонувала менша сестра і повідомила, що зник їх брат ОСОБА_12 . Потерпіла ОСОБА_28 їздила по іншим селам, до друзів, шукали ОСОБА_12 але не знайшла. Разом із чоловіком вони приїхали із м. Кривого Рогу до с. Новолазарівка, Казанківського р-ну. Коли вона приїхала в село то потерпіла ОСОБА_28 , (її мати) із іншою донькою вже були на полі, куди поїхала і вона. Коли вони із чоловіком їхали з гори, вона побачила, що машина в якій була потерпіла ОСОБА_28 зупинилася і вибігли мама, і сестра, та почали дуже сильно кричати. Сестра сказала, що побачила якийсь, ніби то, камінь і вони повернулися щоб подивитися що це. Коли під`їхали до балки, там була об`їзна дорога, побачили, що метрів 5-6 від дороги, в комишах, лежав труп брата.

Коли вони із чоловіком під`їхали, то потерпіла ОСОБА_28 була на колінах біля загиблого ОСОБА_12 , який був настільки брудний, у болоті, що не було видно жодної частини тіла. Нижня частина його була оголена, а зверху майка, чи футболка, при цьому ОСОБА_12 лежав обличчям донизу. Потім почали телефонувати до швидкої медичної допомоги, яка стояла на той час біля будинку співмешканки брата ОСОБА_30 , і повідомили, що знайшли труп. Також повторно викликали працівників поліції, і коли вони приїхали то приїхали експерти і інші правоохоронні органи. Почали оглядати місцевість. Недалеко від трупа ОСОБА_12 , приблизно 5-10 м, зліва, була калюжа з мулякою і біля неї була калюжа крові. Коли поліція перевернула тіло ОСОБА_12 , усі побачили, що у нього було багато колотих ран з правого боку, і колота рана зліва. Розбитий ніс.

Крім того, повідомила повідомила про те, що їй подзвонила сестра, якій повідомила мама ОСОБА_28 , якій в свою чергу повідомила тьотя ОСОБА_34 , що ОСОБА_26 зателефонував і сказав, що у них в селі сьогодні буде весело, оскільки йому ОСОБА_11 зізнався, що підрізав ОСОБА_12 і викинув його в кукурудзу. Тому спочатку всі шукали ОСОБА_12 в кукурудзі, вже потім зрозуміли, що це були комиші;

- показаннями свідка ОСОБА_35 про те, що є зятем потерпілої ОСОБА_28 . Точної дати він не пам`ятає, йому повідомили, що зник ОСОБА_12 і свідка попросили допомогти з пошуками зниклого. Він разом із потерпілою ОСОБА_28 та її донькою ОСОБА_36 поїхали на автомобілі. Приблизно в обідній час, за селом Нововолодимирівкою, Казанківського р-ну, в бік Зеленої Балки їхали і побачили спочатку мотоцикл зниклого ОСОБА_12 , а приблизно за 50 м від дороги, в комишах ОСОБА_37 побачила і тіло зниклого ОСОБА_12 . Сам свідок до тіла ОСОБА_12 близько не підходив;

- показаннями свідка ОСОБА_38 про те, що вона є знайомою потерпілої ОСОБА_28 . Вдень, коли зник ОСОБА_12 , точної дати свідок не пам`ятає, у червні 2019 року, вона зранку, приблизно о 9 -10 годині вона приходила до свого брата ОСОБА_39 де зустріла обвинуваченого ОСОБА_11 , з яким її брат сидів за столом у веранді, а на столі стояла пляшка горілки. Вдруге вона побачила обвинуваченого ОСОБА_11 у другій половині дня, коли він спав на лавці біля безхазяйної хати, яка стоїть по-сусідству із будинком ОСОБА_40 і подумала, що її брат із ОСОБА_11 також напився, а тому вона пішла до ОСОБА_41 . Прийшовши до ОСОБА_40 , вона повідомила йому, що бачила як обвинувачений ОСОБА_11 спить на лавці, на що ОСОБА_42 сказав їй телефонувати в поліцію, оскільки ОСОБА_11 убив ОСОБА_12 , про що він особисто повідомив ОСОБА_43 під час розмови. Вона відразу зателефонувала у поліцію, однак ті задавали дуже багато запитань, і вона перетелефонувала тещі ОСОБА_44 ОСОБА_45 , після чого, приїхала поліція і ОСОБА_11 затримали. Пізніше вона знову спілкувалась із ОСОБА_46 і він розповів, що ОСОБА_47 під час розмови похвалився, що убив людину. ОСОБА_42 запитав кого саме, а ОСОБА_11 відповів, що « ОСОБА_48 » і описав його, відтак ОСОБА_42 зрозумів, що мова йде про ОСОБА_12 , що ОСОБА_11 також підтвердив. Спочатку ОСОБА_42 не повірив ОСОБА_11 , але пізніше зателефонував ОСОБА_45 і поцікавився чи ОСОБА_12 вдома, на що йому відповіли що немає і вони його шукають. Тоді ОСОБА_42 покликав до себе ОСОБА_49 і розповів, що ОСОБА_11 йому зізнався у вбивстві ОСОБА_12 ;

- показаннями свідка ОСОБА_50 про те, що потерпілий ОСОБА_12 був її співмешканцем. 19.06. 2019 року близько 14:00 год. ОСОБА_12 поїхав до батьків по зерно. Через деякий час він повернувся з батьком і вони поїхали косити траву, з метою заготівлі сіна на зиму. Близько 21:00 год вони повернулися попили чаю і ОСОБА_12 поїхав відвозити батька додому. Потерпілий ОСОБА_12 додому у ту ніч так і не повернувся. Вона дуже хвилювалась, оскільки її чоловік завжди ночував удома, і прочекавши до п`ятої ранку вона почала телефонувати батькам та шукати ОСОБА_12 . Дзвонила свідок і до обвинуваченого ОСОБА_7 , однак він їй нагрубив, після чого свідок ОСОБА_29 із подругою ОСОБА_51 , близько 12 години, пішли до обвинуваченого ОСОБА_7 поговорити особисто. Обвинувачений ОСОБА_7 сказав, що ОСОБА_12 приїжджав до нього напередодні ввечері, щось запитав і поїхав. Обвинувачений ОСОБА_7 сказав їй, щоб дзвонили у поліцію, і знову нагрубив. Вона пішла додому і в цей час їй зателефонувала мати- ОСОБА_52 і повідомила, що ОСОБА_42 повідомив, що у нього біля двору спить п`яна людина, яка зізнався у вбивстві ОСОБА_12 , і в тому що тіло викинули у кукурудзу. На той момент вона обвинуваченого ОСОБА_11 не знала. Викликали швидку медичну допомогу, поліцію і почали шукати ОСОБА_12 . Спочатку ОСОБА_52 з поліцією знайшли мотоцикл у балці за с.Володимирівкою, Казанківського р-ну і повернулись назад, тому що їм повідомили, що знайшли ОСОБА_11 , і вони поїхали його затримувати, а потерпіла ОСОБА_28 , ОСОБА_37 і ОСОБА_53 поїхали далі шукати ОСОБА_12 . Через деякий час ОСОБА_54 зателефонувала свідку і повідомила, що ОСОБА_12 знайшли вбитим.

Крім того, вона повідомила, що обвинувачений ОСОБА_7 у них із ОСОБА_12 купив скутер, але ще не віддав гроші, тому вона подумала, що ОСОБА_12 міг до нього заїхати. Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово приходив до ОСОБА_12 , і він його кормив, тому що жалів, що у нього батько хворий.

Також, за 1-2 тижні до вбивства між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 був конфлікт. Обвинувачений ОСОБА_7 приїхав вночі із працівниками поліції до ОСОБА_12 додому і повідомив, що останній вкрав у нього якийсь метал чи скутер у розібраному стані. Тоді свідок ОСОБА_29 сказала що ОСОБА_12 не було вдома, хоча він спав. А наступного дня обвинувачений ОСОБА_7 сказав ОСОБА_12 , що то він пожартував;

- показаннями свідка ОСОБА_55 про те, що в червні 2019 року, близько 09 години ранку, до неї додому прийшов обвинувачений ОСОБА_11 , який був у стані алкогольного сп`яніння і при собі мав пляшку горілки, пляшку водки та пакет з речами. Обвинувачений почав говорити, що сьогодні у них в селі буде поліція, однак чому спочатку не пояснював, лише говорив, що вона потім дізнається. Обвинувачений ОСОБА_11 пропонував їй випити з ним пива, однак вона відмовилась і зробила собі кави, але в процесі розмови вона випитувала у нього, чому повинна приїхати поліція, і він повідомив, що вони разом спочатку вживали спиртне, а потім вони убили ОСОБА_12 . Крім того ОСОБА_11 розповідав, що спочатку бив ножем, потім топив в калюжі і залишив у кукурудзі. Пізніше до неї додому прийшов ОСОБА_42 із яким обвинувачений ОСОБА_11 пішов від неї.

Також, вона повідомила, що через деякий час до неї знову прийшов ОСОБА_42 і розповів їй, що обвинувачений ОСОБА_11 узяв ніж і збирався до ОСОБА_56 повернутися, говорячи про те, що йому свідки не потрібні, але ОСОБА_42 вибив у нього ніж.

Крім того, вона уточнила, що обвинувачений ОСОБА_11 пояснював, що ОСОБА_12 вбивали в балці, в болоті втопили, потім вони його відтягли в кукуруду, де і залишили.

Після того як ОСОБА_11 розповів про вбивство, обвинувачений ОСОБА_7 їй телефонував, і цікавився ти не бачила вона ОСОБА_12 , чи не катається він на мотоциклі біля неї.

Також, вона повідомила протте, що обвинувачений ОСОБА_11 повідомив про те, що під час вбивства він був із ОСОБА_7 разом, але хто саме вбивав ОСОБА_12 він не говорив, а лише говорив: «Ми замочили».

До поліції вона не зверталась, оскільки боялась за своє життя, та життя своїх чотирьої дітей.

Показання вищевказаних потерпілої та свідків, отримані в спосіб, передбачений КПК України, підстав визнавати їх неналежними, чи недопустимими доказами у кримінальному провадженні, колегія суддів не вбачає.

Зазначені показання узгоджуються, як між собою, так і з письмовими матеріалами провадження, які стали доказами винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України а саме:

- витягом з ЄРДР по кримінальному провадженню № 0000290 від 20.06.2019 року, відомості про яке було внесено о 20:33:23 год, ( а.к.п.44 том.№1); рапортом на ім`я начальника Казанківського ВП ГУНП в Миколаївській області від 20.06.2019 року про реєстрацію повідомлення зі служби 102 за номером ЄО№1392 , заявник - ОСОБА_57 (а.к.п.5 том №5); рапортом на ім`я начальника Казанківського ВП ГУНП в Миколаївській області від 20.06.2019 року про реєстрацію повідомлення зі служби 102 за номером ЄО№1393, заявник ОСОБА_58 (а.к.п.6 том №5);. рапортом на ім`я начальника Казанківського ВП ГУНП в Миколаївській області від 20.06.2019 року про реєстрацію повідомлення зі служби 102 за номером ЄО№1394, заявник ОСОБА_59 (а.к.п.7 том №5); рапортом на ім`я начальника Казанківського ВП ГУНП в Миколаївській області від 20.06.2019 року про реєстрацію повідомлення зі служби 102 за номером ЄО№1397, заявник - ОСОБА_60 ) (а.к.п.8 том №5); оперативне зведення за добу про надходження та реєстрацію повідомлень (а.к.п.9 том №5) з яких вбачається, що 20.06.2019 року приблизно о 16:00 год. в балці між селом Нововолодимирівка та селом Новолазарівка, Казанківського району Миколаївської області, виявлено труп ОСОБА_12 , 1990 року народження, мешканця с.Новолазарівка, Казанківського району Миколаївської області, з видимими ознаками насильницької смерті . Виїздом на місце події було встановлено, що особою, яку підозрюють у вбивстві ОСОБА_12 виявився ОСОБА_11 , 1979 р.н.

- протоколом огляду місця події з фототаблицями до нього від 20.06.2019 року, який розпочато о 16:50 год. та закінчено о 18:53 год. слідчим СВ Казанківського ВП Новобузького ВП ГУНП В Миколаївській області ОСОБА_61 в присутності понятих ОСОБА_62 та ОСОБА_63 , за участю спеціаліста ОСОБА_64 , яким оглянуто ділянку місцевості, що розташована за с.Нововолодимирівка, приблизно 2 км. в бік с.Зелений Гай Дніпропетровської області, де виявлено труп та транспортний засіб мотоцикл «ИЖ планета 3» д/н НОМЕР_1 синього кольору. Під час огляду також було виявлено сліди волочіння та плями бурого кольору на землі, сліди взуття низу підошви, один фрагмент папілярного узору на баку мотоцикла, плями бурого кольору на дерев`яній платформі мотоцикла (а.к.п.12-29 том №5);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 21.06.2019 року розпочатого о 16:18 год. та закінченого о 17:58 год. старшим слідчим СВ Казанківського ВП Новобузького ВП в Миколаївській області ОСОБА_65 за участю підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_66 , у присутності понятих, який фіксувався на цифрову відеокамеру «Panasonic» з флеш накопичувачем Kingston Tehnology Micro SD 16Gb (а.к.п.123-125 том №5) та під час якого підозрюваний розповів про обставини вчинення вбивства ОСОБА_12 . Обвинувачений ОСОБА_7 розповів про те як вони з обвинуваченим ОСОБА_11 та потерпілим ОСОБА_12 19.06.2019 року розпивали спиртні напої в будинку, за місцем проживання ОСОБА_7 . При цьому обвинувачений детально та послідовно розповів про те, де стояв стіл, хто на якому місці сидів і які дії вчиняв, у тому числі розповів про конфлікт між обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Також ОСОБА_7 розповів, що за пропозицією ОСОБА_12 вони вирішили поїхати у сусіднє село Нововолодимирівка, до хлопця на імя « ОСОБА_67 ». Спочатку за кермо мотоцикла сів ОСОБА_7 , а потерпілий ОСОБА_12 та ОСОБА_11 сіли разом на дерев`яну платформу, на місці де має бути коляска, і увімкнувши гучно музику, поїхали. Але через декілька будинків мотоцткол заглох, і ОСОБА_12 , полагодивши мотоцикл сів за кермо, а ОСОБА_7 позаду нього і вони продовжили рух. Однак на дорозі між с. Новолазарівкою та с. Нововолодимирівкою, Казанківського району, мотоцикл заглох і ОСОБА_12 почав нервуватися, та викрикувати незрозумілі слова, у тому числі на адресу ОСОБА_11 , який у відповідь наніс ОСОБА_12 удар ножем в область чи то шиї, чи то вуха, від чого потерпілий упав на землю та почав хрипіти. ОСОБА_7 злякався, відкотив мотоцикл на узбіччя та хотів повернутися додому, але ОСОБА_11 його зупинив та попросив допомогти відтягти ОСОБА_12 на узбіччя, на що ОСОБА_7 погодився. Під час коли обвинувачені перетягували ОСОБА_12 на узбіччя, останній почав видавати якісь звуки і в цей час ОСОБА_11 наніс ОСОБА_12 ногою удар в обличчя, він чого той втратив свідомість. В цей час ОСОБА_7 зателефонувала дружина і він повернувся додому. Приблизно через 10 хвилин прийшов і ОСОБА_11 та попросив змінний одяг. Через деякий час обвинувачені повернулися на місце, де залишили ОСОБА_12 , побачили, що він живий, видавав хрипи, та за пропозицією ОСОБА_11 поклали ОСОБА_12 на платформу мотоцикла, і поїхали прямо по дорозі. Також ОСОБА_7 пояснював, що мотоцикл по дорозі знову заглох і вони із ОСОБА_11 його штовхали до болота, а Шварц весь цей час був без свідомості і видавав хрипи. Також ОСОБА_7 детально розповів, як вони із ОСОБА_11 перетягували тіло ОСОБА_12 в болота, де ОСОБА_11 , перевернувши потерпілого на живіт, давив йому на шию, голову, та коліном на спину. Також ОСОБА_7 показував при слідчому експерименті, яким чином він із ОСОБА_11 витягували тіло ОСОБА_12 із болота, і коли той, знову подав ознаки життя, хрипи, ОСОБА_11 наніс потерпілому ногою декілька ударів в ніс та в область грудної клітки. Потім ОСОБА_7 пояснив, що він відвернувся від ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , оскільки морально було тяжко дивитись на те, що відбувається, але коли знову повернувся, то побачив у руках ОСОБА_11 ніж, на рукоятці та лезо якого була кров. Також обвинувачений ОСОБА_7 детально розповідав, як після цього він із ОСОБА_11 відтягували тіло ОСОБА_68 в комиші.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.06.2019 року розпочатого о 20:44 год. та закінченого о 22:31 год. старшим слідчим СВ Казанківського ВП Новобузького ВП в Миколаївській області ОСОБА_65 за участю підозрюваного ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_69 у присутності понятих, який фіксувався на цифрову відеокамеру «Panasonic» з флеш накопичувачем micro CD (а.к.п.157-161 том №5) та проведений з дозволу власника домоволодіння розташованого по АДРЕСА_2 ОСОБА_70 та під час якого підозрюваний розповів про обставини вчинення умисного вбивства. Обвинувачений ОСОБА_11 детально розповів про те, як вони 19.06.2019 року разом із потерпілим ОСОБА_12 та обвинуваченим ОСОБА_7 розпивали спиртні напої, за місцем проживання останнього, та про те, що між ним ( ОСОБА_11 ) та потерпілим відбувся конфлікт в будинку. Також, обвинувачений розповів, які вони втрьох вирішили поїхати у сусіднє село, при цьому потерпілий сів за кермо, ОСОБА_7 позаду нього, а ОСОБА_27 на дерев`яну платформу, збоку, тримаючи при цьому колонку, із якої гучно лунала музика. Також ОСОБА_11 розповідав, що під час руху, мотоцикл періодично глох, ОСОБА_12 із ОСОБА_7 мінялися місцями, а між ОСОБА_11 та потерпілим періодично виникали сварки через музику і в черговий раз обвинувачений ОСОБА_11 не витрима та ударив ОСОБА_12 кулаком в обличчя, від чого той упав на землю. Також ОСОБА_11 розповідав, що до нього підійшов потерпілий ОСОБА_12 та почав наносити йому удари ногами та кулаками в голову та область грудної клітини, при цьому ОСОБА_7 намагався їх розборонити. Коли ОСОБА_11 запитав у потерпілого, чому він його б`є, то ОСОБА_12 нагадав про конфлікт, який був раніше на річці, і ОСОБА_11 , не витримавши наніс ОСОБА_12 2-3 удари кулаком в обличчя, від чого ОСОБА_12 упав на землю. В цей час до потерпілого підбіг ОСОБА_7 і ступнею ноги наніс декілька ударів в грудну клітку та по обличчю ОСОБА_12 він чого останній почав стонати. Потім чоловіки примирились, сіли на мотоцикл та продовжили рух.

Також, ОСОБА_11 пояснював, що в певним момент руху мотоцикл заїхав в болото і зупинився і між ним та потерпілим ОСОБА_12 відбувся знову конфлікт, під час якого ОСОБА_12 скинув ОСОБА_11 із коляски мотоциклу на землю, та сівши на спину почав наносити удари по голові. Обвинувачений ОСОБА_11 перекрутився, скинув із себе потерпілого, який упав на бік обличчям до ОСОБА_11 . В цей час до ОСОБА_71 підбіг ОСОБА_7 і почав наносити ногою та кулаками удари по голові та тулубу потерпілого, від чого останній почав триматися за живіт. Через деякий час між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 знову почалась бійка, під час якої вони впали на землю та докотились до мотоциклу, який на той час ремонтував обвинувачений ОСОБА_7 . Пізніше обвинувачений ОСОБА_11 , підійшовши ззаду до потерпілого ОСОБА_12 , який сидів на платформі мотоцикла, наніс йому удар в область грудей, від чого ОСОБА_12 упав на платформу, випустивши з рук колонку, яку він тримав. Пізніше ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 виштовхували мотоцикл із болота, та намагалися його завести. Пізніше між потерпілим ОСОБА_12 та обвинуваченим ОСОБА_7 знову відбулась сварка через музичну колонку, ОСОБА_12 намагався вдарити ОСОБА_7 і вже в цей час обвинувачний ОСОБА_11 штовхнув ОСОБА_12 на платформу мотоцикла, той упав на спину , ОСОБА_11 дістав з кишені ніж і почав наносити потерпілому ОСОБА_12 удари ножем в область грудної клітини, 7-8 разів, зверху в низ.

Обвинувачений ОСОБА_7 відштовхнув ОСОБА_11 від потерпілого і ОСОБА_11 заспокоївся. Також ОСОБА_11 , під час слідчого експерименту розповів, та показав, яким чином вони із ОСОБА_7 відтягували тіло ОСОБА_12 в рослинні насадження, а пізніше ОСОБА_7 відкотив мотоцикл ОСОБА_12 в лісосмугу і вони разом повернулись в с. Новолазарівку, Казанківського району.

- висновком експерта Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи Миколаївської обласної ради №103 , проведеного на підставі ухвали слідчого судді від 21.06.2019 року справа №478/964/19, відповідно до якого 1) при судово-медичній експертизі трупа гр. ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено наступні ушкодження: 9 колото-різаних проникаючих поранень правих відділів передньої поверхні грудної клітки з пошкодженням правої легені; рідка кров в правій плевральній порожнині об`ємом біля 2000.0 мл; 1-не колото-різане проникаюче поранення грудної клітки в області лівої реберної дуги по навколо грудинній лінії з пошкодженням лівого купола діафрагми, печінки; 500 мл. рідкої крові в лівій плевральній порожнині; 200 мл рідкої крові в черевній порожнині; перелом кісток та хрящів носу; зливні крововиливи в області правої та лівої орбіти перенісся; крововиливи в області верхньої та нижньої губ; численні садна в області голови, тулуба та кінцівок; раньова (найбільш вірогідно опікова) поверхня в області передньої поверхні середньої третини правої гомілки; перелом 5-го ребра справа по середньо-ключичній лінії. 2) Таким чином смерть ОСОБА_12 настала від гострої крововтрати на грунті вказаних вище колото-різаних поранень грудної клітки з пошкодженням лівої легені та печінки. 3) Про колото-різаний характер проникаючих поранень свідчать: характер ран на шкірі (гострі кути та рівні краї), наявність раньових каналів, глибина яких перевищує розміри ран на шкірі. Ці тілесні ушкодження спричинені якимось колюще-ріжущим предметом типа леза ножа. Всі інші наявні ушкодження спричинені якимись тупими твердими предметами. Перелом 5-го ребра справа по середньо-ключичній лінії є локальним і утворився в місці дії травмуючої сили, про що свідчить розташування ознак стиснення на його зовнішній кістковій пластинці.4) Всі виявлені проникаючі поранення грудної клітки в своїй сукупності і кожне окремо носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Перелом 5-го ребра справа по середньо-ключичній лінії носить ознаки тілесних середнього ступеню тяжкості. Всі інші наявні ушкодження носять ознаки легких тілесних ушкоджень. 5) Ступінь загоєння ран та саден, колір крововиливів вказують на те, що всі наявні ушкодження спричинені незадовго до смерті. 6) Утворення наявних ушкоджень внаслідок падіння на площині не можливо. 7) Не можливо виключити що раньова (найбільш вірогідно опікова) поверхня в області правої гомілки могла бути спричинена після смерті. Всі інші наявні ушкодження є прижиттєвими. 8) Якихось тілесних ушкоджень, характерних для самооборони, або посмертного переміщення трупу не виявлено. 9) При судово-токсикологічному дослідженні крові трупа ОСОБА_12 виявлений етиловий спирт в крові 2.28%о, що може відповідати середньому ступеню алкогольного сп`яніння у живих осіб ( а.к.п.30-32 том №6).

Вищевказані показання потерпілої і свідків, які є логічними, послідовними, та письмові докази у кримінальному провадженні, в їх взаємозв`язку та сукупністю, повністю доводять вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст.115 КК України, а не визнання ним вини у його вчиненні, колегія суддів вважає, як бажання обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності за вчинене і рахує, що суд присяжних оцінюючи в сукупності всі докази у кримінальному провадженні, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що вони є належними, допустимими і достатніми, та такими, що в повній мірі доводять вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення. Ці докази ретельно досліджені під час судового засідання та цілком обґрунтовано і мотивовано покладені в основу ухваленого по справі обвинувального вироку.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом присяжних, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення обвинуваченими, в тому числі і ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України.

Що стосується доводів апеляційних скарги захисника та обвинуваченого щодо визнання слідчого екперементу від 21.06.2019 року, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_7 недопустимим доказом через психологічний та фізичний тиск з боку працівників поліції та проведення його з істиним порушенням вимог КПК України, як про те зазначає в апеляціній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , колегія суддів зазначає наступне.

Перевіряючи вищевказані доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , на переконання колегії суддів, суд присяжних оцінив вказаний процесуальний документ, як окремо, так і в сукупності і взаємозв`язку з іншими доказами у кримінальному провадження та дійшов до вірної думки, що в поведінці підозрюваного ОСОБА_7 не спостерігалось ознак несамостійного викладення ним обставин відносно яких проводилась ця слідча дія. На його волевиявлення під час вказаної слідчої дії будь-якого стронього впливу не було. Показання ним були надані вільно та щиро, із зазначеним подробиць обставин, відповіді на запитання надані ним розгорнуто та детально. При цьому ОСОБА_7 добре орієнтувався на місцевості, розповідаючи про місцеперебування потерпілого під час вчинення злочину, спосіб застосування ножа, за допомогою якого були нанесені тілесні ушкодження, та таке інше. Процес проведення слідчого експерименту фіксувався на відеокамеру, та в протоколі, який підписали усі без виключення учасники слідчої дії, будь-яких зауважень від присутніх не поступило.

Зазначена процесуальна дія проводилась органом досудового слідства не тільки з метою у процесуальному порядку перевірити достовірність показів особи, з метою усунення сумніві у самообмові обвинуваченого, а і мала на меті одержання нових доказів у кримінальному провадженні.

Крім того, при проведенні слідчого експерименту були відсутні будь-які заперечення щодо порядку його проведення з боку всіх учасників та не встановлено обставин, які б могли свідчити про порушення норм процесуального закону та про порушення прав і свобод обвинуваченого при проведенні цієї слідчої дії.

Суд присяжних прийшов до одноголосного рішення, в тому числі, що протокол слідчого експерименту від 21.06.2019 року за участю підозрюваного ОСОБА_7 , є належним та допустимим доказамом, попри те, що обвинувачений відмовлявся від своїх показань даних під час слідчого експерименту, з посиланням на те, що визнавальні показзаня ним були надані під тиском, однак ці показання об`єктивно узгоджуються з висновками судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_12 , яку проведено значно пізніше ніж слідчі експерименти, в тому числі, з кількістю тілесних ушкоджень, їх локалізацією, механізмом заподіяння, способом та предметом їх утворення. Зважаючи на викладене суд присяжних поклав ці докази в основу обвинувального вироку.

Як вірно зазначено судом присяжних, обвинувачені, в тому числі і обвинувачений ОСОБА_7 , та їх захисника не надали суду доказів їх звернення зі скаргами на неправомірні дії працівників поліції під час досудового розслідування.

Крім того, за результатами перевірки скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , суду стороною обвинувачення надано лист в.о. начальника Казанківського відділу Баштанської місцевої прокуратури від 24.07.2019 року за наслідками перевірки заяви ОСОБА_7 відносно можливих неправомірних дій начальника Казанківського відділення Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області, з якого вбачається, що перевірка була проведена і таких фактів не підтверджено.

Також, як вбачається з постанови колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 30.05.2024 року, підставою для скасування ухвали Миклаївського апеляційного суду від 04.10.2023 року у даному кримінальному стовоно ОСОБА_7 , якою залишено без змін вирок суду першої інстанції, стало те, що із матеріалів кримінального провадження вбачається, що жодної перевірки за неодноразовими заявами ОСОБА_7 про застосування до нього недозволених методів слідства не проводилося та відповідного процесуального рішення за наслідками такої перевірки не приймалося.

Разом з тим, після скасування вищевказаної ухвали Миколаївського апеляційного суду від 04.10.2023 року та призначення нового розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції, з метою належної перевірки неодноразових заяв ОСОБА_7 про те, що під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000290 відносно нього вчинявся психологічний тиск з боку органу досудового розслідування при проведенні слідчого експерименту, а крім того вказував та побиття працівниками поліції у присутності прокурора, Микоаївською обласною прокуратурою було ініційовано належну проесуальну перевірки зазначених заяв ОСОБА_7 , шляхом внеснсення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознакми вчинення кримінального правпорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України (кримінальне провадження № 0000034 від 06.08.2024). Досудове розслідування здійснювалось Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві.

17.12.2024 року за результатами проведення досудового розслідування зазначеного кримінального проводження старшим слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_72 було винесено постанову про його закриття, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з встановленням відсутністю в діях працівників правоохоронних органів складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України. Ззаначена постанова у визначені процесуальні строки оскаржена не була, що і підтвердив обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник під час апелеційного розгляду кримінального провадження в Херсонському апеляційному суді.

При цьому, на переконання колегії суддів, таке розслідування було проведено всебічно, повно, об`єктивно та неупереджено.

Зокрема, була допитана свідок ОСОБА_73 , яка входила до групи прокурорів, яким здіснювалось процесуальне керівництво у даному кримінальному провадження. Нею ж підтримувалось і державне обвинувачення в суді під час розгляду кримінального провадження в суд іпершої інстанції. З її показань вбачається, що будь-яких заходів фізичного, психологічного чи будь-якого іншого впливу відносно ОСОБА_7 працівники поліції в присутності ОСОБА_74 не застосовували.

Крім того, під час досудового рослідування були допитана свідок ОСОБА_75 , яка в період з 2019 року по 2021 рік перебувала на посаді слідчого слідчого відділення Казанківського відділення Новобузького відділу поліції ГУНП в Миколаївській області та свідок ОСОБА_65 , який у 2019 році, перебував на посаді заступника начальника слідчого відділення Казанківського відділення Новобузького відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, які повідомили про те, що у червні 2019 року, з метою перевірки достовірності показів підозрюваних, в тому числі і ОСОБА_7 , та усунення сумнівів у самообмові, проведено слідчий експеримент до участі у проведенні якого було залучено захисника підозрюваного ОСОБА_7 , дві сторонні (цивільні) особи в якості понятих, а також три працівники Казанківського відділення Новобузького відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, які входи до складу конвойного супроводу підозрюваного ОСОБА_7 .

Під час проведення слідчого експерименту здійснювалася фіксація на відеокамеру та за результатами слідчої дії складено письмовий протокол, який надавався для ознайомлення усім учасникам слідчої дії. Після ознайомлення із зазначеним протоколом, учасники підписали протокол та будь-яких зауважень за результатами проведеної слідчої дії та складання письмового протоколу від підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника та понятих не надходило.

Окрім того, під час слідчого експерименту ОСОБА_7 надав свідчення вільно, вдавався до усіх необхідних подробиць вчиненого злочину, на поставлені питання відповідав детально, орієнтуючись на місці вчиненого злочину та способу застосування знаряддя злочину, що в свою чергу зафіксовано за допомогою технічних засобів, які застосовувалися під час слідчої дії. Надалі, за результатами слідчої дії складено письмовий протокол, який надано для ознайомлення усім учасникам - будь-яких зауважень та клопотань не надходило. Окрім того, протягом досудового розслідування, ОСОБА_7 жодного разу не повідомляв про будь-які протиправні дії відносно нього вчинені працівниками правоохоронних органів.

Зважаючи на викладене, колегія судді вважає доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого ОСОБА_7 щодо визнання слідчого екперементу від 21.06.2019 року, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_7 , недопустимим доказом через психологічний та фізичний тиск з боку працівників поліції та проведення його з істотним порушенням вимог КПК України, безпідставними і неспроможними, метою яких є бажання обвинуваченого уникнути покарання за вчинене.

Не знайшли свого підтвердження і доводи захисника про відсутність домовленості між ОСОБА_11 та ОСОБА_7 на спільний умисел позбавити життя ОСОБА_12 .

Про наявність умислу на вбивство ОСОБА_12 свідчить цілеспрямовані спільні дії обох обвинувачених щодо завдання потерпілому ударів ножем в життєво важливі органи - поранень грудної клітки з пошкодженням лівої легені та печінки, а також факт приховання тіла в очереті.

Відповідно до ст.26 КК України співучастю у злочині є умисна спільна участь декількох суб`єктів злочину у вчиненні умисного злочину.

Згідно ч.2 ст. 28 КК України злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення .

Відповідно до роз`яснень п. 24 постанови пленуму ВСУ Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009 року злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину.

Домовитися про спільне вчинення злочину заздалегідь означає дійти згоди про скоєння відповідного діяння до моменту виконання його об`єктивної сторони. Така домовленість може відбуватись у будь-якій формі - як у вербальній, так і за допомогою конклюдентних дій.

Конклюдентними вважають мовчазні дії, з яких можна зробити висновок про дійсні наміри особи. Це, наприклад, обмін жестами, мімікою, певними рухами, внаслідок чого дії співучасників стають узгодженими.

Причому проміжок часу між домовленістю і реальним початком учинення злочину може бути різний і вирішальної ролі не відіграє. Домовленість може бути досягнута як за тривалий час до вчинення суспільно небезпечного діяння, так і за кілька годин, хвилин чи секунд.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі № 11/785/124/14.

Також, як слідує із даних протоколів слідчих експериментів від 21.06.2019 року та 26.06.2019 року обвинувачений ОСОБА_7 під час нанесення обвинуваченим ОСОБА_11 потерпілому ОСОБА_12 тілесних ушкоджень не намагався припинити його дії, а навпаки, на прохання ОСОБА_11 допомагав переносити та приховувати тіло потерпілого.

Також, свідчить про наявність умислу на позбавлення життя ОСОБА_12 і поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 на наступний день, тобто 20.06.2019 року, який навіть не намагався якимось чином врятувати життя ОСОБА_12 , чи то анонімно повідомити в лікарню про необхідність надання медичної допомоги, чи повідомити родичам ОСОБА_12 про його місце знаходження. Жодним чином не вчинив дій, які б говорили про його каяття, чи хвилювання з приводу вчиненого

Порушень процесуального порядку збирання, наведених у вироку доказів, за матеріалами провадження, на що є посилання в апеляційних скаргах, не встановлено, та судом присяжних правильно вирішено питання про їх допустимість.

Безпідстаними є і посилаання в апеляційній скарзі захисника на те, що судом першої інстанції не було проведено судово-психіатричної експертизи обвинуваченому ОСОБА_7 .

Так, судово-психіатрична експертиза обов`язково призначається для визначення психічного стану обвинуваченого за наявності у справі даних, які викликають сумнів щодо його осудності.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження в ньому відсутні такі дані про стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 , які б давали б суду підстави для призначення та проведення йому судово-психиатричної експертизи.

Неспроможними є і доводи апеляційної обвинуваченого про те, що судом першої інстанції безпідставно не було розглянуто клопотання захисту про допит в судовому засіданні судмедексперта.

Відповідно до вимог ст. 336 КПК України, допит експерта в судовому засіданні може бути проведений за клопотанням сторони кримінального провадження, потерпілого або за власною ініціативою суду. Основною метою виклику експерта для допиту в суді є необхідність роз`яснення висновку експертизи, яку він проводив по цьому кримінальному провадженню.

Разом з тим, як вбачається з матералів кримінального провадження, згаданого висновку судмедекперта, в ньому відсутня неповнота, він є належної якості, відсутні будь-які сумніви у його правильності, він не суперечить іншим матеріалам кримінального провадження. Конкретні недоліки цього акту не були озвучені під час судового засідання обвинуваченим та його захисником, а отже у суда не було процесуальної потреби у здійсненні виклику в судове засідання експерта.

На переконання колегії суддів, неспроможними є і доводи апеляційних скарг обвинуваченого та захисника про упередженість суду, а саме судді ОСОБА_21 , з посиланням на те, що вона є дружиною прокурора Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_22 , тієї самої прокуратури, яка підтримувала державне обвинувачення.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.75 КПК України, обставиною, що виключає участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні є те, що він є, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дійсно суддя ОСОБА_21 є дружиною прокурора Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_22 , тієї самої прокуратури, яка підтримувала державне обвинувачення у цьому ому кримінальному провадженні. Проте, вищезазначений прокурор не входив до групи прокурорів в кримінальному провадженні, не приймав процесуальних документів, не проводив будь-яких слідчих дій під час досудового розслідування, та не підтримував державне обвинувачення стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_11 в суді.

Зважаючи на викладене, суддя ОСОБА_21 цілком правомірно входила до складу суду в кримінальному проваджені за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , що не суперечить нормам чинного КПК України.

Судом першої інстанції дослідженні усі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи в сукупності всі докази по провадженню, колегія суддів приходить до висновку, що вони є належними, допустимими і достатніми, та такими, що в повній мірі доводять вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним умисного вбивства, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, а його дії правильно кваліфіковані за п.12 ч.2 ст.115 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання не відповідає принципам співмірності та справедливості, колегія суддів зазначає про наступне.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Статтею 65 КК України визначено, що суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК України; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Разом з тим, термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

На переконання колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог ст.65 КК України, з урахуванням характеру і тяжкості вчиненого ним злочину, наслідком якого стала смерть людини, мотивів та способу його вчинення, особи обвинуваченого.

Зокрема, судом присяжних враховано умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, відсутність місця роботи, задовільний стан здоров`я, відсутність утриманців та сімейний стан, який є особою не одруженою, за місцем проживання характеризується негативно, раніше неодноразово судимий за умисні злочини, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючої покарання обставини рецидив злочинів, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину.

Крім того, суд присяжних вірно врахував, що обвинувачений ОСОБА_7 є осудною особою в розумінні ч. 1 ст. 19 КК України.

Зважаючи на викладене, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції цілком обґрунтовано та мотивовано прийшов до висновку щодо необхідності призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції статті за вчинений ним злочин у виді 12 років позбавлення волі, вважаючи таке покарання справедливим, законним, обґрунтованим та таким, що відповідає принципам справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації та невідворотності покарання, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли стати безумовними підставами скасування ухваленого обвинувального вироку стосовно ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає.

Зважаючи на викладене, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 задоволенню не підлягають, а підстави для скасування оскаржуваного вироку відсутні.

Крім того, як вбачається з оскаржуваного вироку суду першої інстанції від 01.07.2021 року, обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили, діючий відносно нього на той час запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, було залишено без змін.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 04.10.2023 року вищевказаний вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_7 залишений без змін, тобто він набрав законної сили.

Постановою колегії Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду вищевказану ухвалу Миколаївського апеляційного суду стосовно ОСОБА_7 було скасовано та обрано стосовно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 30 травня до 28 липня 2024 року, який неодноразово продовжувався Миколаївським апеляційним судом.

Згідно повідомлення начальника ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», 22.09.2024 року обвинувачений ОСОБА_7 звільнений з-під варти у зв`язку із закінченням строку дії ухвали суду про тримання під вартою.

В подальшому, незважаючи на ухвалення Херсонським апеляційним судом ухвал про взяття обвинуваченого ОСОБА_7 під варту, зазначені ухвали апеляційного суду виконані не були, а обвинувачений ОСОБА_7 під варту взятий не був, в тому числі на день постановлення даної ухвали Херсонського апеляційного суду.

Зважаючи на викладене, підлягає до зарахування у строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 строк його перебування під вартою з 04.10.2023 року по 22.09.2024 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 01 липня 2021 року стосовно ОСОБА_7 , яким його випрадано за ч. 2 ст. 289 КК України та засуджено за п.12 ч. 2 ст. 115 КК України без змін.

Зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 строк перебування його під вартою з 04.10.2023 року по 22.09.2024 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_76 ОСОБА_77 ОСОБА_78