ІЛЛІНЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 131/464/25
Провадження № 1-кс/131/99/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" квітня 2025 р. м. Іллінці

Слідчий суддя Іллінецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на постанову прокурора Липовецькогого відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 від 19 березня 2025 року про відмову в задоволенні поданого клопотання про визначення підслідності в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 01.03.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016 за знаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

31.03.2025 року ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Іллінецького районного суду Вінницької області зі скаргою на постанову прокурора Липовецькогого відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про відмову в задоволенні поданого клопотання про визначення підслідності в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 01.03.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016 за знаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та зобов`язання вчинити дії.

Скаргу мотивує тим, що Відділом дізнання ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000016, відомості про яке внесені на підставі його заяви від 28.01.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.03.2025 року за №0000016 за знаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

17.03.2025 року він подав клопотання процесуальному керівнику у даному провадженні прокурору Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 щодо виконання вимог ч.10 ст.216, ч.2 ст.218 КПК України та визначення підслідності кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України. Однак, 26.03.2025 року отримав поштовим відправленням оскаржувану постанову, згідно якої прокурор відмовив в задоволенні поданого ним клопотання від 17.03.2025 року та неналежним чином провів перевірку викладених фактів щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Скаржник, непогоджуючись з вказаною постановою прокурора, посилаючись на ст. 303 КПК України, звернувся з відповідною скаргою до слідчого судді, в якій просить просить скасувати вищевказану постанову прокурора про відмову у задоволенні клопотання від 19.03.2025 року та зобов`язати процесуального керівника у кримінальному провадженні №0000016 визначити підслідність кримінального правопорушення, що має ознаки передбачені у ч.2 ст.190 КК України, за СВ ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області для проведення ефективного досудового розслідування.

Дослідивши зазначену скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшла наступних висновків.

Так, системний аналіз положень Кримінального процесуального кодексу України дає підстави вважати, що скарга, з якою звернувся ОСОБА_2 до слідчого судді, не може бути предметом розгляду, та провадження не підлягає відкриттю з підстав, передбачених ст. 304 КПК України, з огляду на наступне.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування є складовою судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до частини другої статті 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з пунктом другим частини першої статті 7, частиною першою статті 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Так, відповідно до пункту 18 частини першої ст. 3 КПК України, частини п`ятниці ст. 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою.

Відповідно ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Разом з цим, скарга ОСОБА_2 направлена на оскарження та зобов`язання вчинення дій, які не входять до переліку оскаржень дій чи бездіяльності, прямо передбаченою спеціальною нормою кримінального процесуального закону.

Як зазначено у постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 квітня 2019 року у справі №370/2316/18 (провадження №51-9929км18), за змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.

Згідно із положеннями частини першої ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, задля чіткого та імперативного визначення процедур та запобігання свавільного використання владними органами своїх повноважень та забезпечення умов справедливого судочинства.

Оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною першою ст. 303 КПК України.

Зокрема, предметом такого оскарження є бездіяльність слідчого, прокурора у формі нездійснення процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, а також рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування; про закриття кримінального провадження; про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; про відмову у визнанні потерпілим; про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування; відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, а також повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру та рішення, дії чи бездіяльність при застосуванні заходів безпеки. Даний перелік, визначений КПК України, є вичерпним.

Частина друга зазначеної статті встановлює заборону розгляду під час досудового розслідування скарг на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора. Такі скарги можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді, згідно з правилами статей 314-316 зазначеного Кодексу.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Крім того, аналіз положень ст. 303 КПК України, через призму положень ст. 307 КПК України, вказує на те, що чинним КПК визначено не тільки вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача та прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, а і способи такого оскарження, а саме: рішення можуть бути оскарженні шляхом їх скасування, дії - шляхом зобов`язання їх припинити, бездіяльність - шляхом зобов`язання вчинити певну дію.

Як зазначено вище, зі змісту скарги слідує, що ОСОБА_2 просить скасувати постанову прокурора про відмову у задоволенні клопотання про визначення підслідності та зобов`язати визначити підслідність кримінального правопорушення, що має ознаки передбачені у ч.2 ст.190 КК України, за СВ ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області.

При цьому, постанова слідчого про відмову у задоволенні клопотання про визначення підслідності не належить до передбаченого ст. 303 КПК України вичерпного перелік рішень слідчого, дізнавача та прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні,

З комплексу описаного вище слідує, що вказане в скарзі рішення прокурора не підлягає оскарженню в порядку ст. 303 КПК України, і, як наслідок цього, питання його правомірності чи неправомірності не підлягає вирішенню слідчим суддею.

Частиною першою статті 36, частиною п`ятою статті 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відтак, вимоги заявника, в яких він просить зобов`язати процесуального керівника у кримінальному провадженні №0000016 визначити підслідність кримінального правопорушення, що має ознаки передбачені у ч.2 ст.190 КК України, за СВ ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, про що він повідомив у своєму клопотанні від 17.03.2025 року, не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки таке оскарження не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, що регламентовано положеннями Глави 26 цього Кодексу.

Зазначені обставини кореспондуються також і з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, відображеної у постанові від 26 березня 2019 року по справі № 807/1456/17, які беруться слідчим суддею до уваги в силу вимог ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права, згідно якої наведений у частині першій статті 303 КПК України перелік рішень, дій або бездіяльності, що можуть бути предметом судового оскарження, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У частині другій статті 303 КПК України закріплена пряма заборона окремого оскарження інших рішень, дій або бездіяльності слідчого, прокурора.

Стаття 220 КПК України передбачає обов`язок слідчого, дізнавача, прокурора розглянути клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника, про виконання будь-яких процесуальних дій у строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити його за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання.

Наведення мотивів повної чи часткової відмови у задоволенні клопотання є складовою обов`язку прокурора, передбаченого ст. 220 КПК України, а отже відсутність таких мотивів може становити бездіяльність, яка є предметом оскарження згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Доводи скаржника полягають виключно у незгоді з рішенням прокурора про відмову у задоволенні клопотання, що не належить до предмету оскарження слідчому судді і, відповідно, не входять до переліку рішень, дій чи бездіяльності, які можуть бути оскаржені в порядку ст. 303 КПК України.

Окремо слід зазначити, що слідчий суддя не наділений повноваженнями зобов`язувати орган досудового розслідування вчиняти конкретні слідчі дії, оскільки за змістом ст. 40, 220 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відтак, відповідно до частини четвертої ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, що не підлягає оскарженню.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1-40, 303, 304, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на постанову прокурора Липовецькогого відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 від 19 березня 2025 року про відмову в задоволенні поданого клопотання про визначення підслідності в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 01.03.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016 за знаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області ОСОБА_4