Справа № 202/151/25
Провадження № 1-кс/202/435/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000761 від 07.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України клопотання ст. слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Кривому Розі, громадянина України, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,

в с т а н о в и в:

Старший слідчий відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області майор поліції ОСОБА_6 за погодженням з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Згідно клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що Указом Президента «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, з 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб на території України введено воєнний стан, який в подальшому був неодноразово продовжений та діє й досі.

Так, в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше січня 2023 року, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 розробила план щодо протиправного заволодіння грошовими коштами у колишнього чоловіка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до якого залучила свого батька ОСОБА_10 , таким чином вступила з останнім в злочинну змову.

Відповідно до попередньої змови, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , передбачили наступне:

- підшукання потенційних виконавців злочину, з числі осіб з фізичною підготовкою;

- створення штучного конфлікту з вказаною особою, під надуманим приводом;

- висловлювання погроз застосування насильства до потерпілого;

- висловлювання погроз застосування насильства до потерпілого та вимагання від потерпілого передачі грошових коштів, за вирішення «конфлікту» та за сплату неіснуючого боргу;

- в разі відмови потерпілого, нанесення йому побоїв;

- розподіл грошових коштів, отриманих в результаті вчинення злочину, між його співучасниками.

Для реалізації свого злочинного плану, використовуючи свої яскраво виражені лідерські якості, ОСОБА_11 , для вчинення злочину проти власності, вступивши в злочинну змову зі своїм батьком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , залучили до складу групи в якості виконавців осіб із числа жителів м. Кривого Рогу ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , та інших невстановлених в ході досудового розслідування осіб, враховувавши особисті якості та фізичну підготовку останніх.

Згідно розробленого плану, ОСОБА_11 взяла на себе роль організатора, а ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 та інші невстановлені в ході досудового розслідування особи виступили виконавцями вчинення злочину, прагнучі тісно поєднати свої зусилля для досягнення єдиного злочинного результату, спрямованого на виконання відомого всім єдиного плану.

Діючи, як організатор злочину ОСОБА_11 планувала вчинення злочину та доводила розроблений план до відома інших співучасників, організовувала вчинення злочину, здійснювала розподіл функцій між співучасниками, надавала вказівки по вчиненню злочину, визначала час та місце його вчинення.

Відповідно до розподілених ролей, ОСОБА_10 спілкувався з особою потерпілим ОСОБА_9 та висував йому вимогу у передачі грошових коштів, а також здійснював безпосередній психологічний тиск на потерпілого, шляхом погроз на його адресу.

ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , та інші невстановлені в ході досудового розслідування особи, діючи як виконавці, відповідно до розподілених ролей, відслідковували місце перебування потерпілого ОСОБА_9 , спонукали його виконати незаконну вимогу, а саме сплатити грошові кошти, безпосередньо чинили психологічний та фізичний тиск змушуючи таким чином ОСОБА_9 безпідставно передати грошові кошти від поставленої вимоги.

Так, наприкінці січня 2024 року ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_11 , маючи на меті під надуманим приводом висунути незаконну вимогу, щодо сплати неіснуючого боргу приїхав до території комплексу будівель та споруд, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , які на праві спільної власності належать ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , де зустрівся з потерпілим ОСОБА_9 , та передав заздалегідь складений договір про умови продажу своєї частки (в якому зазначив суму продажу 175 000 доларів США, з умовою розстрочки на 7 років, а також суму орендної плати в розмірі 10 000 доларів за кожен рік), з необґрунтовано обтяжливими договірними умовами для ОСОБА_9 , з якими останній, очікувано, не погодився, на що отримав відповідь, що у разі відмови від підписання вказаного договору, він має сплатити 50 000 доларів США в якості боргу.

При цьому в середині квітня 2024 року ОСОБА_10 телефонував ОСОБА_9 та кожного разу під надуманим приводом неіснуючої заборгованості вимагав у потерпілого сплатити йому гроші в сумі 50 000 доларів США, при цьому погрожував фізичною розправою.

Так, 23.04.2024 приблизно о 13:00 годині за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_10 на власному автомобілі марки «TOYOTA HIGHLANDER», д.н.з. НОМЕР_1 , а також ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , та ще двоє невстановлених в ході досудового розслідування осіб чоловічої статі на автомобілі марки «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_2 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на вимагання та отримання грошових коштів злочинним шляхом, приїхали до території комплексу будівель та споруд, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , де перебував потерпілий ОСОБА_9 та під надуманим приводом неіснуючої заборгованості висунули вимогу потерпілому, сплатити грошові кошти в сумі 50 000 доларів США, на що останній, відповів, що жодних боргових зобов`язань перед вказаними особами він не має, і не розуміє про що йде мова.

В цей же момент, ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , та ще двоє невстановлених в ході досудового розслідування осіб чоловічої статі, діючи за попередньою змовою групою осіб, відповідно до заздалегідь розробленого злочинного плану, з корисливих мотивів, реалізовуючи спільний злочинний умисел, направлений на вимагання передачі чужого майна, достовірно знаючи, що на території України Указом Президента введено та діє по теперішній час воєнний стан, стали наносити удари руками зжатими в кулак та ногами в область обличчя та тулуба ОСОБА_9 , та вказали на необхідність повернення боргу в розмірі 50 000 доларів США.

Однак, в цей час до території комплексу будівель та споруд, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 підійшла ОСОБА_13 , яка втрутилася у конфлікт, а саме намагалася зупинити побиття ОСОБА_9 , та викликала працівників поліції, після чого ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 та двоє невстановлених осіб з метою уникнення уваги сторонніх осіб та поліції, покинули місце події.

15.01.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 189 КК України, а саме вимога передачі чужого майна (вимагання) з погрозою насильства над потерпілим, вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану, у зв`язку з чим, посилаючись на наявність ризиків передбачених п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання. Вказує на наявність обґрунтованої підозри відносно підозрюваного та ризиків, визначених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, тому просив застосувати міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

Підозрюваний в судовому засіданні пред`явлену підозру не визнав, вважаючи її необґрунтованою, проти задоволення клопотання повністю заперечив.

Захисник підтримав підозрюваного, вважав підозру необґрунтованою, а ризики недоведеними, оскільки підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, на утриманні трьох неповнолітніх дітей, у зв`язку з чим просив про застосування більш м`якого виду запобіжного заходу.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, у скоєнні якого їй повідомлено про підозру.

Обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.189 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_9 ; показаннями свідка ОСОБА_13 ; протоколом огляду флеш носія з відео та аудіо записом події, яка мала місце 23.04.2024, яким підтверджується факт вимагання за участі ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та інших невстановлених осіб; протоколами пред`явлення фотознімків осіб для впізнання потерпілому та свідку за результатами яких впізнали ОСОБА_14 та ОСОБА_12 ; протоколами проведених НСРД відносно останніх, а також іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.189 КК України, у скоєнні якого повідомлено про підозру ОСОБА_4 відповідно ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до переконання, що підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, на даному етапі досудового розслідування слідчим суддею встановлено доведеність прокурором наявності ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Так, на переконання слідчого судді, про наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування, свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.189 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість можливого покарання, підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Крім того, зважаючи, що проведеними під час досудового розслідування негласними слідчими (розшуковими) діями встановлено, що саме ОСОБА_4 , діючи під керівництвом ОСОБА_11 та ОСОБА_10 та за попередньою змовою ОСОБА_12 та іншими невстановленими особами, погрожували потерпілому ОСОБА_9 застосуванням відносно нього насильством, з метою вимагання передачі належного йому майна, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризиків незаконного впливу на потерпілого чи свідків з боку підозрюваного ОСОБА_4 , знищення або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Водночас, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.

Вирішуючи питання доцільності застосування до підозрюваного ОСОБА_4 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри пред`явленої йому у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України; його роль у скоєному, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному; наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України; дані про його особу: вік, стан його здоров`я, наявність стійких соціальних зв`язків.

Враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність підстав, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме що застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою відповідає меті кримінального провадження, застосовується у зв`язку із встановленням наявності ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, є необхідним та єдиним достатнім для попередження існуючих ризиків, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти встановленим ризикам, у зв`язку з чим вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Щодо доводів сторони захисту про необґрунтованість підозри, суд зазначає, що на даній стадії кримінального провадження судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, зібраних органом досудового розслідування, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

На стадії досудового розслідування перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри здійснюється не в рамках оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а в контексті визначення вірогідності та достатності підстав можливої причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше досудове розслідування

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 р., «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 р.).

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування доцільно не визначати розмір застави.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 13-20 години 17 березня 2025 року включно, з утриманням у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань №4».

Відповідно ч.4 ст. 183 КПК України альтернативний вид запобіжного заходу у виді застави не визначати.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання, взявши під варту в залі суду негайно.

Ухвала слідчого судді діє до 13-20 години 17 березня 2025 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передати для виконання до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань №4».

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1