Справа №534/57/24
Провадження №1-кп/534/42/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №20000521 від 20.10.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 271 КК України,

в с т а н о в и в:

До Комсомольського міського суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.271КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_4 , наказом № 588-к від 09.09.2021 призначений на посаду майстра дільниці плавильно-ливарного цеху НВП «Фероліт» (юридична адреса підприємства: Полтавська область, м. Горішні Плавні, вул. Будівельників, 66, ).

Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Згідно зі ст. 14 ЗУ «Про охорону праці» працівник зобов`язаний дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства, знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами колективного та індивідуального захисту.

У відповідності до ст. 18 ЗУ «Про охорону праці» працівники під час прийняття на роботу і в процесі роботи повинні проходити за рахунок роботодавця інструктаж, навчання з питань охорони праці, з надання першої медичної допомоги потерпілим від нещасних випадків і правил поведінки у разі виникнення аварії. Працівники, зайняті на роботах з підвищеною небезпекою або там, де є потреба у професійному доборі, повинні щороку проходити за рахунок роботодавця спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці. Перелік робіт з підвищеною небезпекою затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці. Посадові особи, діяльність яких пов`язана з організацією безпечного ведення робіт, під час прийняття на роботу і періодично, один раз на три роки, проходять навчання, а також перевірку знань з питань охорони праці за участю профспілок. Порядок проведення навчання та перевірки знань посадових осіб з питань охорони праці визначається типовим положенням, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці. Не допускаються до роботи працівники, у тому числі посадові особи, які не пройшли навчання, інструктаж і перевірку знань з охорони праці. У разі виявлення у працівників, у тому числі посадових осіб, незадовільних знань з питань охорони праці, вони повинні у місячний строк пройти повторне навчання і перевірку знань. Вивчення основ охорони праці, а також підготовка та підвищення кваліфікації спеціалістів з охорони праці з урахуванням особливостей виробництва відповідних об`єктів економіки забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти і науки, в усіх навчальних закладах за програмами, погодженими із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Статтею 153 КЗпП України встановлено, власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Пунктом 2.4 НПАОП 27.1-1.01-09 «Про затвердження Правил охорони праці у сталеплавильному виробництві» передбачено, що умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, робота машин, механізмів, устаткування й інших засобів виробництва, стан засобів колективного й індивідуального захисту, які використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам відповідних нормативно-правових актів з охорони праці.

Пунктом 3.8 НПАОП 27.1-1.01-09 «Про затвердження Правил охорони праці у сталеплавильному виробництві» передбачено, що усі відкриті обертові частини машин і механізмів повинні бути огородженими. В особливо небезпечних місцях знімні огородження повинні бути заблоковані з пусковими і приводними пристроями. Ці блокування повинні виключати можливість роботи устаткування, машин і механізмів при знятому огородженні.

Згідно з пунктом 3.9 НПАОП 27.1-1.01-09 «Про затвердження Правил охорони праці у сталеплавильному виробництві», не дозволяється працювати на устаткуванні зі знятим або несправним огородженням, а також здійснювати ремонт, очищення рухомих частин і закріплення огороджень під час роботи машин і механізмів.

У пункті 6.3.3.5 СУЯ (система управління якістю) регламенту управління ремонтами та технічним обслуговуванням НВП «Фероліт» зазначено, що відповідальність за належну експлуатацію устаткування цеху протягом зміни несе експлуатаційний (технологічний) персонал та безпосередньо начальник цеху за яким закріплено обладнання.

Пунктом 6.3.4.7 СУЯ (система управління якістю) регламенту управління ремонтами та технічним обслуговуванням НВП «Фероліт» передбачено, що після ТО та в процесі роботи експлуатаційний персонал під час приймання зміни повинен перевіряти справність захисних огорож та блокувань.

Відповідно до договору № 2021/08/27-38/01 від 27.07.2021, укладеного між Вищим професійним гірничо-будівельним училищем та НВП «Фероліт», підприємство зобов`язується надати учням ВПГБУ обладнані робочі місця для проходження виробничої практики.

Наказом № 579 від 06.09.2021 по НВП «Фероліт» ОСОБА_6 з 09.09.2021 по 11.11.2021 для проходження виробничої практики надано атестоване оплачуване робоче місце у транспортному цеху.

Близько 08 год. 00 хв. 19 жовтня 2021 року, учень виробничої практики ОСОБА_6 , перевдягнувшись у спецодяг та маючи при собі засоби індивідуального захисту, прибув до плавильно-ливарного цеху (далі - ПЛЦ) НВП «Фероліт», що розташований за адресою: Полтавська область, м. Горішні Плавні, вул. Будівельників, 66, для виконання робіт з прибирання (очищення) території на дільниці підготування суміші формувальної лінії «Disamatic».

Перед виконання робіт ОСОБА_6 отримав наряд-допуск, узгоджений начальником транспортного цеху ОСОБА_7 від 19.10.2021, та пройшовши інструктаж з питань охорони праці на робочому місці, під керівництвом майстра ПЛЦ ОСОБА_4 , приступив до виконання робіт з прибирання за допомогою лопати на майданчику обслуговування стрічкового конвеєра № 28, який знаходиться в ПЛЦ на автоматичній формувальній лінії «Disamatic», під час чого на приводі вказаного стрічкового конвеєра був відсутній захисний кожух.

При цьому, в порушення нормативно-технічних вимог з охорони праці, а саме: ст.ст. 13, 14, 18 ЗУ «Про охорону праці», ст. 153 Кодексу законів про працю України, в частині підготовки робочого місця згідно із вимог п. 3.8 НПАОП 27.1-1.01-09 «Про затвердження Правил охорони праці у сталеплавильному виробництві», майстер ПЛЦ ОСОБА_4 19.10.2021 близько 08 год. 00 хв., перебуваючи на території ПЛЦ НВП «Фероліт», діючи необережно, тобто, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, без попередньої підготовки робочого місця, допустив перебування у небезпечній зоні учня виробничої практики ОСОБА_6 , не здійснив контроль, щодо виконання вимог з техніки безпеки на небезпечних об`єктах у вигляді встановлення огородження на клиноремінну передачу приводу конвеєра.

Цього ж дня, близько 13 год. 40 хв., у той час, як ОСОБА_6 здійснював роботи з прибирання, останній поклав праву руку на ремінь ремінної передачі стрічкового конвеєра № 28 формувальній лінії «Disamatic», яка не була закрита захисним кожухом, та яка була в даний час не працювала. В цей час конвеєр отримав команду з приладів автоматизації на ввімкнення та почався її рух, внаслідок чого права рука ОСОБА_6 опинилася між ременем та шківом.

У результаті допущених порушень майстром ПЛЦ НВП «Фероліт» ОСОБА_4 , які виразились у неналежному виконанні своїх посадових обов`язків та вимог законодавства у сфері охорони праці, що полягали у неналежній підготовці робочого місця, потерпілий ОСОБА_6 відповідно до висновку експерта № 1143 отримав тілесні ушкодження у виді травматичної ампутації нігтьової фаланги четвертого пальця правої кисті, перелому середньої фаланги четвертого пальця правої кисті, відкритого перелому основної фаланги другого пальця правої кисті, рани третього пальця правої кисті, які за ступенем тяжкості відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

Згідно з висновком експертів комісійної судової інженерно-технічної експертизи безпеки життєдіяльності № 2-88/3254 від 13.09.2023, у причинному зв`язку з настанням події перебуває невиконання майстром плавильної дільниці ОСОБА_4 п.3.8 розділу ІІІ Правил охорони праці у сталеплавильному виробництві (відсутність огородження клиноремінної передачі приводу конвеєра).

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.271 КК України як порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці службовою особою підприємства, якщо це порушення заподіяло шкоду здоров`ю потерпілого.

У підготовче судове засідання потерпілий ОСОБА_6 не з`явився, про дату, час та місце проведення засідання повідомлений належним чином. Потерпілий звернувся на адресу суду із заявою, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності.

Згідно з вимогами ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема, закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У разі якщо суд встановить наявність підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, суд на будь-якій стадії судового провадження зобов`язаний з`ясувати та врахувати думку обвинуваченого щодо закриття кримінального провадження (ч. 7 ст. 284 КПК України).

Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8 ст. 284 КПК України).

Згідно з вимогам ч. 3 ст.285 КПК України обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 подав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 271 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання обвинуваченого підтримала та просила його задовольнити.

Представник цивільного відповідача НВП «Фероліт» ОСОБА_5 клопотання обвинуваченого підтримав, просив його задовольнити.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення означеного клопотання та закриття кримінального провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Частинами 2, 3 статті 49 КК України визначено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Із матеріалів кримінального провадження №20000521 від 20.10.2021вбачається, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 271 КК України, вчинене 19.10.2021.

Санкція ч. 1 ст. 271 КК України встановлює покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк.

Згідно з ч. 2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавлення волі.

Таким чином, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 271 КК України за класифікацією, визначеною статтею ст. 12 КК України, вважається кримінальним проступком.

Матеріали кримінального провадження не містять доказів ухилення обвинуваченим від досудового розслідування або суду, оголошення обвинуваченого у розшук, вчинення ним нового злочину.

Тобто строк давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за інкриміноване кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 271 КК України, не зупинявся та не переривався.

Враховуючи викладене, строк притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, визначений ст. 49 КК України за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 271 КК України, закінчився.

Дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України, є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності, є обов`язковим.

Виходячи із положень ч. 7 ст.284 КПК України, ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

При розгляді клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності судом дотримано вимоги ч.3 ст. 285 КПК України, обвинуваченому роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Зважаючи на відсутність зі сторони обвинуваченого заперечень проти закриття кримінального провадження з означеної підстави, клопотання останнього підлягає задоволенню.

При вирішенні питання про розподіл процесуальних витрат, зокрема витрат на проведення експертизи, суд ураховує правові позиції Верховного Суду щодо процесуальних витрат у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КПК України.

Згідно із ч.1 ст.126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Кримінальним процесуальним законом прямо не передбачено стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули встановлені цією статтею строки.

При цьому звільнення від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України є безумовним, оскільки підставою для нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих стороні обвинувачення для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

У такому випадку наявність факту понесення органом досудового розслідування матеріальних витрат, пов`язаних зі здійсненням кримінального провадження, не може бути приводом для стягнення з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України, таких витрат.

У цьому висновку суд посилається на правову позицію колегії суддів третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 01.02.2023 по справі № 751/3328/18.

Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 12.09.2022 (справа № 203/241/17, провадження № 51-4251кмо21) сформульовано висновок щодо застосування норм права, відповідно до якого, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, у тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Аналогічні правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 02.12.2024 у справі № 686/1699/20 (провадження №51-2680кмо23, п.21).

Зважаючи на це, ураховуючи, що в цьому кримінальному провадженні витрати на проведення експертизи понесені органом досудового розслідування, суд дійшов висновку, що витрати в сумі 16 250 грн 64 коп. на проведення судової інженерно-технічної експертизи безпеки життєдіяльності №2088/3254 від 13.09.2023 не стягуються з обвинуваченого, а відносяться на рахунок держави.

У цьому кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_6 подано цивільний позов до цивільних відповідачів, обвинуваченого ОСОБА_4 , НВП «Фероліт» про відшкодування моральної шкоди в розмірі 30 000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України суд вирішує цивільний позов в кримінальному провадженні по суті лише у випадку ухвалення обвинувального вироку, постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи постановлення виправдувального вироку у зв`язку з встановленням відсутності події кримінального правопорушення.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» № 3 від 31.03.1989 у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, звільняючи обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриваючи кримінальне провадження з нереабілітуючих підстав суд зазначає, що цивільний позов потерпілого про стягнення моральної шкоди слід залишити без розгляду, що не позбавляє його права звернутися з позовом в порядку цивільного судочинства.

Керуючись стст.12, 49 КК України, ст.284, 314 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 271 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.271 КК України, задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 271 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 271 КК України, закрити.

Витрати пов`язані із залученням експерта в сумі 16 250 (шістнадцять тисяч двісті п`ятдесят) грн 64 (шістдесят чотири) коп. віднести на рахунок держави.

Заявлений в рамках кримінального провадження цивільний позов позивача ОСОБА_6 до цивільних відповідачів, обвинуваченого ОСОБА_4 , Науково-Виробничого підприємства «Фероліт» про відшкодування моральної шкоди, залишити без розгляду, роз`яснити потерпілому, що залишення цивільного позову без розгляду не перешкоджає в реалізації його права на звернення до суду із відповідним позовом у порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом семи днів з дня її оголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали проголошено в судовому засіданні о 16 год 00 хв 10 березня 2025 року в залі судових засідань Комсомольського міського суду Полтавської області.