печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0001808 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд слідчого судді надійшло вказане клопотання.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий зазначив, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001808 від 27.09.2023 за підозрою ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 303, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 369, ч. 4 ст. 28. ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 303 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 303 КК України, ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 303, ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 369 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 303 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше травня 2019 року ОСОБА_6 , посягаючи на моральні засади суспільства, маючи на меті незаконне збагачення за рахунок вчинення злочинів проти громадського порядку та моральності, маючи уявлення щодо необхідних вимог до організації та утримання місць розпусти, вирішив створити та очолити стійке угрупування - злочинну організацію, яка б забезпечувала діяльність з надання сексуальних послуг особами жіночої статі та отримання систематичного протиправного прибутку від такої діяльності, і в подальшому здійснював таку діяльність, залучивши численних осіб.

Крім того, ОСОБА_6 отримуючи грошові кошти в результаті вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних із сутенерством та утриманням місць розпусти, здійснював їх легалізацію, діючи за попередньою змовою з учасниками створеної ним злочинної організації, а також іншими особами.

11.06.2024 о 05 год. 15 хв. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 303, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 369 КК України, та 11.06.2024 о 05 год. 25 хв. затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Після цього, 22.10.2024 о 16 год. 54 хв. повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлення про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 303, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 369, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 КК України.

Під час досудового розслідування встановлені обставини, які дають обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, які підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

За результатами розгляду клопотання сторони обвинувачення 11.06.2024 до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08.08.2024, без права внесення застави.

Так, 29.07.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001808 від 27.09.2023 продовжено до трьох місяців, а саме до 11.09.2024.

За результатами розгляду клопотання сторони обвинувачення 06.08.2024 підозрюваному ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 11.09.2024 включно, без права внесення застави.

Після цього, 27.08.2024 слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001808 від 27.09.2023 до шести місяців, тобто до 11.12.2024.

За результатами розгляду клопотання сторони обвинувачення 05.09.2024 підозрюваному ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 30.10.2024 включно, без права внесення застави.

За результатами розгляду клопотання сторони обвинувачення 25.10.2024 підозрюваному ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком у межах строку досудового розслідування, тобто до 11.12.2024, без права внесення застави.

Після цього, 03.12.2024 слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001808 від 27.09.2023 до дванадцяти місяців, тобто до 11.06.2025.

За результатами розгляду клопотання сторони обвинувачення 05.12.2024 підозрюваному ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком у межах строку досудового розслідування, тобто до 02.01.2025, без права внесення застави.

За результатами розгляду клопотання сторони обвинувачення 29.01.2025 підозрюваному ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком у межах строку досудового розслідування, тобто до 29.03.2025, без права внесення застави.

На даний час продовжують існувати сукупність підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

- існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, - переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні особливо тяжких злочинів (ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 303, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 369, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 КК України), за який Законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, дає обґрунтовані підстави вважати, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Повідомлення про підозру підтверджується матеріалами кримінального провадження, тому останній, усвідомлюючи невідворотність покарання у разі визнання його винним, яке пов`язане із позбавленням волі за вчинення вказаних кримінальних правопорушень, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, у тому числі на території, яка тимчасово не підконтрольна владі України. Також, підозрюваний ОСОБА_6 не пішов на співпрацю із органом досудового розслідування, свою вину по суті повідомленої підозри не визнає, а тому останній сподівається на уникнення кримінальної відповідальності за вчинені тяжкі та особливо тяжкі злочини, що дає додаткові обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- існують ризики, передбачені п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що на даний час проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій та не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, а тому ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Також існує ризик іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, який може бути виражений у створенні підозрюваним штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій. Також зазначений ризик може бути реалізований підозрюваним шляхом зловживання процесуальними правами, що може виразитись у неявці для проведення слідчих дій у справі чи затягуванні з отриманням та ознайомленням з процесуальними документами, вручення яких чи надання для ознайомлення є обов`язковим під час проведення досудового розслідування. Окрім цього, перебуваючи на волі, підозрюваний зможе попередити інших фігурантів даного кримінального провадження, підозри стосовно яких на даний час готуються для пред`явлення та подальшого оголошення розшуку таких, а також інших ймовірних підозрюваних, які наразі не встановлені органом досудового розслідування, надавши їм відповідні настанови та поради, щодо подальших спільних дій, а також обговорити з ними спільну версію своєї невинуватості у злочинах, таким чином перешкоджати провадженню іншим чином;

- існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, - незаконно впливати на свідків, експертів, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні. Зокрема, перебуваючи на волі, підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності для себе, своїх спільників, може вчинити дії направлені на примушення до зміни наданих раніше свідчень допитаними особами. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що на даний час встановлені факти здійснення тиску та впливу на підозрюваних у вказаному кримінальному провадженні, шляхом підбурення таких на відмову від надання показань та співпраці зі слідством, зокрема допитано підозрюваних, які надали показання про здійснення на них описаного вище тиску. Вказані дії ОСОБА_6 вчиняє, перебуваючи під вартою, а знаходячись на волі, підозрюваному буде легше вчиняти дії, направлені на тиск та вплив на учасників кримінального провадження;

- існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, - з корисливих мотивів ОСОБА_6 може вчинити нові кримінальні правопорушення, переслідуючи намір протиправного збагачення, повернувшись до організації та проведення злочинної діяльності, пов`язаної із сутенерством, оскільки останній ніде офіційно непрацевлаштований та єдиним джерелом доходів останнього був саме прибуток, отриманий від протиправної діяльності, організованої підозрюваним, вказаної вище злочинної організації. Також, ОСОБА_6 може вчинити нові кримінальні правопорушення, з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєний злочин та з метою ухилення від слідства може залишити територію України, що повністю підтверджує ризик, передбачений п.п. 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Під час дії правового режиму воєнного стану, введеного на всій території України 24.02.2022 та на виконання вимог ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» визначено правила виїзду за межі України окремих категорій осіб.

Відповідно до ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» за загальним правилом на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно відомостей Державної прикордонної служби України, за період дії правового режиму воєнного стану, тобто з 24.02.2022 підозрювані ОСОБА_24 та ОСОБА_6 неодноразово здійснювали перетин Державного кордону України.

Вище перелічені ризики повністю підтверджуються матеріалами кримінального провадження і саме обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та надасть можливість досягти органу досудового розслідування завдань, передбачених ст. 2 КПК України.

Зазначені обставини дають підстави для висновку, що інший більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від досудового розслідування та суду, а також для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні.

Враховуючи викладене, а також характер вчинення кримінальних правопорушень, їх суспільно небезпечність, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання останнього винуватим, сторона обвинувачення вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під варту, не забезпечить в повній мірі належного проведення досудового розслідування та судового розгляду.

Таким чином, у даному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, так як наявні у матеріалах провадження дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, такий захід не забезпечить належного виконання останнім його процесуальних обов`язків.

Закінчення досудового розслідування на даному етапі, а саме до закінчення дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу, є неможливим та потребує додаткового строку, оскільки результати процесуальних дій, які планується провести в рамках досудового розслідування, мають суттєве значення для кримінального провадження, тобто для забезпечення повного та неупередженого розслідування, а також для виконання основного завдання кримінального провадження, що визначене ст. 2 КПК України, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, а жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, а тому орган досудового розслідування вважає, що для завершення проведення вищевказаних слідчих (розшукових) та процесуальних дій необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу, відносно підозрюваного.

Вказані процесуальні дії не були завершені раніше, у зв`язку із винятковою складністю кримінального провадження, яка обумовлена: 1) кількістю підозрюваних осіб, оскільки на даний час повідомлено про підозру 17 особам, при цьому вирішуються питання про складання повідомлення про підозру іншим особам, які були залучені до протиправної діяльності, а також заплановано повідомлення про зміну раніше повідомлених підозр деяким підозрюваним у зв`язку із встановленням додаткових відомостей про скоєні ними злочини; 2) поведінкою підозрюваних осіб, які перешкоджають встановленню істини по кримінальному провадженню та жодним чином не співпрацюють з органом досудового розслідування (відмовляються від надання показань і т.п); 3) тривалим періодом їх злочинної діяльності, а також латентним характером протиправних дій, що призвело до необхідності проведення негласних слідчих (розшукових) дій протягом довгого часу; 4) необхідністю встановлення та допиту значної кількості свідків, які перебувають в різних регіонах України, що зумовлює додаткові часові витрати; 5) проведенням криміналістичної експертизи звукозаписів, з метою підтвердження прийняття участі підозрюваних у розмовах, які зафіксовані під час проведення негласних слідчих (розшукових) діях, на виконання якої необхідно виділити тривалий час (не менше 30 робочих днів); 6) складання значної кількості протоколів за результатами проведених негласних слідчих (розшукових) дій, з подальшим їх розтаємненням.

Підстави, які б свідчили про неможливість утримання ОСОБА_6 в установах попереднього ув`язнення за станом здоров`я відсутні.

Посилаючись на вказане, слідчий просив продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 строком на 60 днів, в межах строків досудового розслідування, без визначення розміру застави.

До початку судового засідання захисник ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів.

Слідчим суддею, з урахуванням думки учасників провадження, територіальної віддаленості місцезнаходження адвоката від Печерського районного суду м. Києва, належної якості відеоконференцзв`язку, з метою забезпечення участі захисника при розгляді клопотання слідчого та оперативності судового провадження, визнано можливим провести судове засідання за участю захисника ОСОБА_5 в режимі дистанційного судового провадження за допомогою відеоконференції.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з викладених в ньому підстав, просив задовольнити. Зазначив, що протиправна діяльність ОСОБА_6 розпочалася у 2019 році, про що свідчать допити інших підозрюваних, було створено 10 місць розпусти, залучено понад 50 осіб жіночої статі, 16 інших осіб. ОСОБА_6 здійснювалася оплата за кожен робочий номер, що був на адресах, сума оплати за один такий номер на кінець злочинної діяльності доходила до 1750 доларів США. В ході обшуку банківських ячейок, зареєстрованих на сестру ОСОБА_6 , було виявлено понад 850 тисяч доларів США та євро, при цьому остання та її чоловік працюють вчителями в школі. Належність вказаних грошових коштів ОСОБА_6 підтверджується протоколами НСРД, відповідно до яких останній неодноразово в телефонних дзвінках зі своєю сестрою зазначав про необхідність взяти грошові кошти та передати йому. Вказані розмови зазвичай відбувалися у 15-их числах, коли відбувалася оплата працівникам правоохоронних органів. Також встановлено, що на близьких родичів ОСОБА_6 зареєстровано чимало об`єктів рухомого та нерухомого майна. Сторона обвинувачення до кінця тижня планує повідомити ОСОБА_6 про зміну підозри, оскільки встановлено неповнолітню особу, яку останнім було втягнуто до зайняття проституцією, дана особа надала викривальні показання, на час обшуку знаходилася в місці розпусти. На середину квітня сторона обвинувачення планує завершити досудове розслідування. Крім того, зауважив, що Київським апеляційним судом розглядалася апеляційна скарга на останню ухвалу слідчого судді про продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , в результаті чого остання була залишена без змін.

Захисники проти задоволення клопотання заперечували, посилаючись на необґрунтованість підозри, відсутність ризиків та недоведеність застосування більш м`якого запобіжного заходу. Зазначили, що з огляду на тривалий характер застосування запобіжного заходу, належну процесуальну поведінку підозрюваного та його неперешкоджання досудовому розслідуванню можна констатувати факт суттєвого зниження ризиків, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави.

Захисники вважали недотриманим принцип обґрунтованої підозри, посилаючись на рішення ЄСПЛ у справі «Кавала проти Туреччини» («обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об?єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення), «Ролік та Шандра проти України» (існування обґрунтованої підозри, що ув?язнений вчинив злочин, є умовою sine qua non для законності тривалого тримання під вартою, але зі спливом деякого часу цього вже недостатньо), «Сайгозиєв і Голощапов проти України» (ЄСПЛ у даній справі визнав такі порушення з боку держави: наведення судами підстав, які з часом стали неналежними; використання припущень у зв?язку з відсутністю будь-яких обґрунтованих підстав щодо ризиків втечі або перешкоджання правосуддю; наведення та повторення судами під час розгляду справи підстав, які з часом стали неналежними), «Макаренко проти України» (доведення наявності ризиків є обов?язковою передумовою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що модифікує стандарт доказування «обґрунтована підозра» у більш суворий), «Тодоров проти України» (для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку), «Клішин проти України» (наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами), «Белеветський проти Росії» (обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції), «Авраімов проти України» (ризики мають бути належним чином обґрунтовані, і міркування органів державної влади з цих питань не можуть бути абстрактними, загальними або стереотипними), «Мерабішвілі проти Грузії» (ризик переховування не може оцінюватися виключно на підставі тяжкості можливого покарання). Таким чином, існування ризику переховування ОСОБА_6 не може базуватися лише на тому, що останній підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, за яке покарання може бути у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років. Органом досудового розслідування під час посилання на вказаний ризик не було зазначено ні про матеріальний стан підозрюваного, що дозволяв би останньому тривалий час переховуватися, ні про стійкі соціальні зв`язки закордоном чи на території тимчасово не підконтрольній владі України, які б теж дозволи переховуватися від органів державної влади на вказаних територіях. Вищевказаний аргумент має закріплення у рішенні ЄСПЛ «Radonjic and Romic v. Serbia»: Суд констатує той факт, що ризик втечі не можна оцінити виключно на основі суворості можливого вироку, його необхідно оцінювати з огляду на ряд інших факторів, таких як характер обвинуваченого, мораль, активи, зв?язки з юрисдикцією та міжнародні контакти.

Стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про дії ОСОБА_6 , які дійсно суперечать вимогам КПК України, зокрема незаконний вплив на інших учасників провадженні. ОСОБА_6 протягом тривалого часу тримається під вартою без можливості користуватися мобільними пристроями для комунікації із захисниками та ноутбука/комп?ютера, за допомогою якого останній міг належним чином особисто захищати свої права та інтереси. Ризик вчинення ОСОБА_6 нових кримінальних правопорушень є досить упередженим та безпідставним, оскільки, по-перше, щодо ОСОБА_6 діє презумпція невинуватості, а по-друге, сторона обвинувачення не може керуватися припущеннями під час заявлення клопотання про продовження найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави. Стороною обвинувачення не було надано достатніх доказів, які б свідчили про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_6 . Деякі особи, яким було оголошено про підозру у даному провадженні, пішли на угоду зі слідством про визнання їх винуватості, однак з огляду на практику ВС такі угоди зі слідством не є преюдиційними для суду в межах того ж самого кримінального провадження щодо інших осіб, яким інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, та не може слугувати доказом для доведення винуватості цих осіб. У клопотанні зазначено про спілкування ОСОБА_6 із особою, яка має статус свідка у вказаному кримінальному провадженні, однак ніяких доказів на підтвердження цього суду не надано, що у свою чергу унеможливлює безпосередньо дослідити вказаний факт. Стороною захисту також не вбачається доведення того факту, що ОСОБА_6 є організатором, ніби, злочинної організації. Сторона обвинувачення не надала доказів того, чому інші особи, яким було вручено підозру та які раніше притягувалися до кримінальної відповідальності, не можуть бути організаторами, ніби, злочинної організації. Сторона обвинувачення, посилаючись на переписки осіб, вважає, що саме ОСОБА_6 дає «вказівки» іншим підозрюваним, натомість, такі «вказівки» є звичайними проявами діалогу між особами, де одна особа задає питання, а інша відповідає на поставлені питання. Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001808 здійснюється з 27.09.2023, відтак було відведено достатньо часу для проведення та закінчення всіх слідчих дій. Більше того, слідчі дії сторона обвинувачення може провести незалежно від того, чи перебуває ОСОБА_6 під вартою, чи щодо останнього застосовано більш м`який запобіжний захід. Обґрунтовуючи ризик, передбачений п. п. 2,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор прямо зазначає, що можуть бути ще якісь певні докази, які можуть свідчити про винуватість ОСОБА_6 , проте тягар доказування лягає на сторону обвинувачення і саме вона повинна довести наявність можливих засобів чи знарядь можливого кримінального правопорушення. У клопотанні зазначається, що одним із ризиків є можливість підозрюваним зловживати своїми процесуальними правами, зокрема шляхом затягування часу ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, однак, відповідно до ч. 10 ст. 290 КПК України у разі зволікання при ознайомленні з матеріалами, до яких надано доступ, слідчий суддя за клопотанням сторони кримінального провадження зобов?язаний встановити строк для ознайомлення з матеріалами. Посилання, що підозрюваний створить штучні докази або підбурить інших осіб, які не були свідками вчинення даного кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій, не містить жодних доказів, які б вказували на такі дії зі сторони підозрюваного. Посилання на наявність показань інших підозрюваних про здійснюваний ОСОБА_6 тиск підлягає дослідженню під час розгляду даного клопотання, шляхом допиту вказаних осіб, оскільки суд досліджує докази безпосередньо. Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 не збирався припиняти здійснювати кримінально протиправну діяльність, проте ним не наводиться жодного доказу зазначеним обставинам, відтак є всі підстави вважати, що дане твердження базується на припущеннях, а всі припущення відповідно до норм Конституції України трактуються на користь підозрюваного чи обвинуваченого. ОСОБА_6 не зможе вплинути на хід вказаних у клопотанні процесуальних дій, що нівелює ризик знищення документів чи інших доказів, які мають значення для кримінального правопорушення, адже органи досудового розслідування вже відшукали їх і тепер проводять відповідні незалежні процесуальні дії.

Захисники зауважили, що вирішуючи питання про звільнення або подальше тримання під вартою, органи державної влади зобов`язані розглянути альтернативні засоби забезпечення її явки до суду, та посилаючись на рішення ЄСПЛ у справах «Ролік та Шандра проти України», «Case of Davidovs v. Латвія», «Харченко проти України», «Дергач і Філіппов проти України», «Лакатош проти Угорщини», «HYSA проти Албанії» вважав безпідставним невизначення ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Посилання прокурора на те, що вилучені в ході обшуку у сестри підозрюваного великої суми грошей, є статками ОСОБА_6 , отриманими внаслідок вчинення злочинної діяльності, суперечать презумпції невинуватості, оскільки жодного вироку, яким було б доведено незаконність вказаних грошей, немає. Вказані грошові кошти є спільними заощадженнями ОСОБА_6 , його сестри, матері. Посилання прокурора на зміну підозри та втягнення у зайняття проституцією неповнолітньої особи є недоцільним, оскільки відповідних матеріалів суду не надано.

Крім того, на утриманні у ОСОБА_6 перебуває неповнолітня дитина, яка має інвалідність з дитинства (аутизм) та потребує постійного догляду.

З огляду на викладене адвокати просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого та визначити ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб або застосувати до останнього цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю.

Підозрюваний ОСОБА_6 просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, зазначивши, що перебуває під вартою близько 10 місяців, має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, займається волонтером.

Вислухавши позиції сторін, дослідивши матеріали клопотання слідчого, письмові заперечення захисника із долученими до них документами, слідчий суддя надходить наступних висновків.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України, за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001808 від 27.09.2023 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 303, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 369, ч. 4 ст. 28. ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 303 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 303 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 303, ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 369 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 303 КК України.

11.06.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 303, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 369 КК України.

Цього ж дня ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України /том 1 а. м. 189-191/.

22.10.2024 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлення про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 369, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 303, ч. 4 ст. 28. ч. 3 ст. 209 КК України /том 1 а. м. 192-225/.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.06.2024 (справа №757/26507/24-к) до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08.08.2024 /том 1 а. м. 240/.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.08.2024 у справі №757/31584/24-к відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_25 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 про зміну застосованого до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою /том 1 а. м. 241/.

Ухвалами слідчих суддів Печерського районного суду м. Києва від 06.08.2024, 05.09.2024, 25.10.2024, 05.12.2024, 29.01.2025 строк тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою продовжено до 11.09.2024, 30.10.2024, 11.12.2024, 02.02.2025 та 29.03.2025 відповідно, без визначення розміру застави /том 1 а. м. 242-246/.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04.03.2025 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29.01.2025 - без змін (наявна в ЄДРСР).

Постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_26 від 29.07.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001808 продовжено до 3 місяців, ухвалою слідчого судді від 27.08.2024 - до 6 місяців, тобто до 11.12.2024, а ухвалою слідчого судді від 03.12.2024 - до 12 місяців, тобто до 11.06.2025 включно /том 1 а. м. 236-239/.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, копії яких долучені до клопотання, а саме у: протоколах огляду від 13.06.2024, 11.10.2024, 17.07.2024, 09.10.2024, 27.08.2024, 04.09.2024, 12.09.2024, 15.05.2024 /том 1 а. м. 79-188, том 2 а. м. 63-215/, протоколах за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтроль особи від 03.04.2024, 06.06.2024 /том 2 а. м. 1-30/, протоколах за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 06.08.2024, 26.08.2024 /том 2 а. м. 31-62/, протоколах допиту підозрюваних ОСОБА_17 від 04.07.2024, ОСОБА_14 від 27.08.2024, ОСОБА_11 від 06.08.2024, ОСОБА_16 від 27.08.2024, ОСОБА_13 від 24.07.2024, /том 2 а. м. 216-229/.

Як вбачається з протоколу огляду мобільних телефонів ОСОБА_6 від 11.10.2024, виявлені листування підтверджують, що саме ОСОБА_6 вживав заходи як організатор створеної злочинної організації, а саме: контролював наповнення веб-сайтів, основна діяльність яких полягала у розміщенні оголошень про надання сексуальних послуг за грошову винагороду, розміщував такі оголошення та здійснював оплату особистого гаманця на веб-ресурсі для можливості розміщення таких оголошень, надавав вказівки та завдання членам злочинної організації (зокрема щодо різних побутових потреб, таких як: встановити камери відеонагляду в місцях розпусти та місцях перебування операторів, отримати та перевезти «касу», транспортувати повій, забирати з залізничного вокзалу новоприбулих, забезпечити презервативами), отримував звіти по їх виконанню, займався відбором осіб жіночої статі, які надають сексуальні послуги, орендою квартир, в яких облаштовували місця розпусти, контролював діяльність шляхом перегляду відеозаписів з камер відеоспостереження у приміщеннях, де оператори здійснювали свою діяльність, а також приміщеннях самих місць розпусти, контролював наявність повій на адресах місць розпусти, організовував приховування кримінально протиправної діяльності злочинної організації шляхом співпраці з ОСОБА_10 (зокрема періодично інформував його про зміну адрес місць розпусти та рекламних абонентських номерів, які входили до злочинної організації, передавав йому грошові кошти для передачі працівникам правоохоронних органів з метою покривання свого «бізнесу», передавав інформацію про конкурентів для її передачі ОСОБА_10 працівникам поліції) тощо, чим спростовується твердження сторони захисту про безпідставність підозри ОСОБА_6 в частині ст. 255 КК України.

Приймаючи вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважаю їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_6 на даній стадії кримінального провадження.

Із системного аналізу змісту ч. 2 ст. 177 і п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК убачається, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу в частині встановлення наявності заявлених стороною обвинувачення ризиків суд керується стандартом доведення «достатні підстави».

Так, існування кожного вказаного у ч. 1 ст. 177 КПК ризику повинно підтверджуватися фактами, наявність яких має бути переконливо продемонстровано (п. п. 85, 86 рішення Європейського Суду з прав людини від 30.01.2018 у справі «Макаренко проти України».

Таким чином, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. Водночас КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, але вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідчий суддя вважає доведеними в ході розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливість переховування від слідства та суду, враховуючи кількість та тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , та суворість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, зокрема у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 255, ч. 3 ст. 209 КК України, покарання за які встановлені виключно у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна. При цьому нижня межа санкцій ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 209 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк 7 та 8 років відповідно. Таким чином, у разі визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні вказаних злочинів, можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням в силу приписів ст. 75 КК України виключається. Така суворість та безальтернативність покарання може спонукати особу переховуватись від органу досудового розслідування, суду з метою уникнення відповідальності, що обумовлює існування ризику, визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім того, вказаний ризик вбачається з огляду на можливість підозрюваного перетинати державний кордон у період воєнного стану. Так, в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_6 протягом 2022-2024 років неодноразово та систематично перетинав державний кордон України, у зв`язку з чим під час оголошеної мобілізації має можливість переховуватися від кримінальної відповідальності за кордоном. Вказаний ризик підкріплюється твердженнями прокурора про достатній майновий стан підозрюваного та його родини, який дає можливість проживати за межами території України.

Наведені факти не самі по собі, а у їх сукупності та взаємозв`язку (у відповідності до практики ЄСПЛ у справах «RADONJIC AND ROMIC V. SERBIA», «Мерабішвілі проти Грузії») свідчать про продовження існування зазначеного ризику.

Посилання сторони захисту на міцні соціальні зв`язки підозрюваного, наявність сім`ї, неповнолітніх дітей, постійного місця проживання, слідчий суддя приймає до уваги, але з урахуванням конкретного характеру інкримінованої діяльності, її тривалості в часі, слідчий суддя вважає, що позитивні характеризуючі дані про особу не спростовують даного ризику.

Поряд з тим, слідчий суддя бере до уваги те, що підозрюваний одружений, а його дружина також є підозрюваною у вказаному кримінальному провадженні. Крім того, не надано підтвердження будь-якого легального джерела доходів у ОСОБА_6 , яке б могло підтвердити фінансову можливість утримання будь-кого, в тому числі дітей.

Як зазначив у клопотанні слідчий, на даний час у вказаному кримінальному провадженні досудове розслідування триває, не встановлені всі обставини, які підлягають доказуванню, зокрема, не встановлені всі епізоди протиправної діяльності, всі особи, причетні до розслідуваної діяльності, а тому для уникнення покарання за скоєння особливо тяжких злочинів підозрюваний може самостійно або за допомогою інших невстановлених на даний час учасників знищити, сховати або спотворити речі і документи, які можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні та які на даний час не відшукані органом досудового розслідування, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказаний ризик актуалізовано з огляду на те, що з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 , виконуючи функції організатора та керівника злочинної організації, вже вчиняв дії спрямовані на забезпечення прикриття кримінально протиправної діяльності злочинної організації перед правоохоронними органами. Вказане вбачається із систематичного спілкування ОСОБА_6 з колишнім працівником правоохоронних органів та діючим адвокатом ОСОБА_10 , функції якого згідно підозри зводилися до вирішення корупційних питань, у тому числі передачі від керівництва злочинної організації працівникам правоохоронних органів неправомірної вигоди з метою недокументування їх протиправної діяльності, отримання від представників правоохоронних органів інформацію щодо запланованих слідчих та розшукових дій відносно учасників злочинної організації тощо.

Відтак, підозрюваний ОСОБА_6 згідно повідомлення про підозру, з метою узгодження дій з реалізації злочинного плану діяльності злочинної організації, вживав заходи конспірації та приховування діяльності злочинної організації, зокрема використовував засоби стільникового зв`язку, сім-картки мобільних операторів, банківські карти, чорнові записи, камери відеоспостереження, особистий гаманець на веб-ресурсах тощо. Вказані речі, як знаряддя та засоби злочину, містять докази протиправної діяльності підозрюваного та інших співучасників, а тому, усвідомлюючи важливість доказового значення цих предметів для досудового розслідування, перебуваючи на волі, підозрюваний може вжити заходів для їх приховання, знищення чи спотворення наявної у них інформації.

Тому, слідчий суддя вважає, що здобуті у ході досудового розслідування відомості свідчать про високий рівень підготовки та конспіративності дій ОСОБА_6 та інших співучасників, що підтверджує схильність та здатність підозрюваного приховувати та маскувати свої протиправні дії будь-якими доступними засобами, залучати до їх вчинення інших осіб, або вчиняти інші можливі дії, спрямовані на перешкоджання досудовому розслідуванню.

З урахуванням інкримінування підозрюваному створення злочинної організації та керівництва нею, тривалості інкримінованої протиправної діяльності, слідчий суддя вважає наявними ризики незаконного впливу на інших підозрюваних (зокрема тих, що дають викривальні показання), свідків, експертів у даному провадженні. Так, згідно підозри, саме ОСОБА_6 залучив всіх інших учасників злочинної організації, відповідно має на них вплив, також має зв`язки з правоохоронними органами. Відтак, ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності для себе, інших співучасників, може особисто вчинити дії чи схиляти останніх до вчинення дій, спрямованих на примушення вказаних осіб до надання неправдивих показань, здійснювати на них тиск та залякування, в тому числі підкуп. При цьому, доказове значення для суду мають тільки ті показання, які суд сприймав безпосередньо під час судового засідання (або ж отриманих в порядку, передбаченому ст. 225 КПК України), тому до допиту осіб в суді такий ризик залишається актуальним.

З протоколу допиту підозрюваної ОСОБА_14 вбачається, що до них за місцем мешкання приходив незнайомий чоловік, який представився знайомим ОСОБА_6 та хотів поспілкуватися від імені останнього. З протоколів допиту підозрюваних ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 вбачається, що на зв`язок з ними виходив кум ОСОБА_6 - ОСОБА_27 на прізвисько « ОСОБА_28 » (за вказівкою підозрюваного), пропонував допомогти ОСОБА_6 та відмовитись від співпраці зі слідством, вказав, що у них є план звільнення ОСОБА_6 від відповідальності, а він в свою чергу, вийшовши з-під варти, допоможе і всім іншим учасникам злочинної організації уникнути відповідальності, але тільки тим, хто допоможе йому. Вказана допомога полягала у вчиненні всіх необхідних дій, спрямованих на затягування слідства, ігноруванні викликів слідчого, відмови від надання показань на підставі ст. 63 Конституції України тощо. Зокрема, ОСОБА_29 передавав підозрюваним «привіт» від ОСОБА_6 та нагадував, що він є дуже злопам`ятним та мститиме всім, хто його «здасть».

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_6 вже здійснював тиск на інших учасників провадження, відтак останній може здійснювати такий тиск опосередковано навіть перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом, з огляду на наявність певного авторитету та впливу на інших осіб, зокрема учасників створеної злочинної організації.

Наявний також ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у тому, що ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань зі співучасниками з метою уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності. Так, однією з підозрюваних є дружина ОСОБА_6 . Крім того, прокурором зазначено та з матеріалів провадження вбачається, що наразі не встановлено особи працівників правоохоронних органів, які за неправомірну вигоду забезпечували покривання діяльності злочинної організації. Відтак підозрюваний може повідомити таких осіб про факт виявлення їх причетності до злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення таких осіб до кримінальної відповідальності. Крім того, більшість інкримінованих ОСОБА_6 злочинів передбачають обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна, що може спонукати останнього вчиняти дії, направлені на його приховання або відчуження. Вказаний ризик актуалізовано, оскільки як зазначив в судовому засіданні прокурор усе майно, отримане від вчинення злочинної діяльності, ОСОБА_6 оформлював на рідну сестру, її чоловіка, інших близьких родичів.

З огляду на відсутність у підозрюваного легального джерела доходу та відповідно стабільного заробітку, інкримінування вчинення особливо тяжких злочинів у складі злочинної організації, зокрема і керування нею, те, що інкримінована ОСОБА_6 діяльність стосувалась сутенерства, створення та утримання місць розпусти, здійснювалась протягом тривалого проміжку часу, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - можливість продовження протиправної діяльності. З огляду на конкретний характер інкримінованих дій, протиправна діяльність може бути продовжена ОСОБА_6 і у разі застосування до нього будь-якого іншого запобіжного заходу, в тому числі і цілодобового домашнього арешту, - шляхом використання, як і в попередньо інкримінованій діяльності, месенджерів, та залученням інших осіб. Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 як організатор великий обсяг дій, спрямованих на керування створеної злочинної організації, вживав саме в онлайн-режимі, а саме: контролював наповнення веб-сайтів, основна діяльність яких полягала у розміщенні оголошень про надання сексуальних послуг за грошову винагороду, розміщував такі оголошення та здійснював оплату особистого гаманця на веб-ресурсі для можливості розміщення таких оголошень; у додатку «Whatsapp» надавав вказівки та завдання членам злочинної організації та отримував звіти по їх виконанню, шляхом спілкування з ОСОБА_10 організовував приховування кримінально протиправної діяльності злочинної організації, приймав на роботу повій, переписувався щодо оренди квартир, в яких облаштовували місця розпусти, та її оплати; контролював діяльність шляхом перегляду відеозаписів з камер відеоспостереження у приміщеннях, де оператори здійснювали свою діяльність, а також приміщеннях самих місць розпусти.

Окрім того, відповідно до довідки на судимість № вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 30.09.2014 ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, призначено останньому покарання у виді волі строком на 4 роки, у відповідності до ст. 75 КК України засудженого звільнено від відбування покарання з випробуванням /том 1 а. м. 228/.

При цьому, враховуючи положення ст. 88 КПК України, слідчий суддя зауважує, що вказаний факт не належать до предмета кримінального провадження №0001808, є недопустимим на підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, що розслідуються у рамках даного кримінального провадження. Поряд з тим, той факт, що ОСОБА_6 раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин, хоч і не перебуває у безпосередніх причинно-наслідкових, хронологічних зв`язках із кримінальними правопорушеннями, що розслідуються, натомість характеризує підозрюваного як члена суспільства, вказує на соціально-психологічну характеристику особи, свідчить про ступінь моральної деформації. Вказане, на думку слідчого судді, свідчить про наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, вчинить інше кримінальне правопорушення чи продовжить кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Слідчий суддя враховує позицію ЄСПЛ у справах «Клішин проти України», «Авраімов проти України» з приводу того, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами, та вважає, що у даній справі ймовірність настання наведених ризиків не зазначена абстрактно, а переконливо продемонстрована.

Вирішуючи питання щодо можливості задоволення клопотання слідчого слідчий суддя враховує рішення ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», яким закріплено «презумпцію зменшення ризиків», згідно якої з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу на початковій стадії розслідування. Натомість слідчий суддя, враховуючи конкретні обставини провадження, тривалість досудового розслідування, дату повідомлення ОСОБА_30 про підозру та зміну повідомленої підозри, суспільну небезпечність інкримінованої останньому діяльності, вважає ризики такими, що не зменшилися.

Твердження сторони захисту про відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження існування визначених ст. 177 КПК України ризиків та їх необґрунтованість є безпідставними з огляду на вищевикладене.

При цьому слідчий суддя приймає доводи захисту щодо позитивних характеристик ОСОБА_6 , його сімейного стану, проте вказані обставини, враховуючи конкретні обставини провадження та характер ризиків, наявності таких ризиків не спростовують.

Об`єктивних відомостей на підтвердження того, що стан здоров`я ОСОБА_6 перешкоджає його утриманню під вартою, в матеріалах немає.

Слідчим суддею встановлено, що по кримінальному провадженню досудове розслідування не закінчено, існує потреба в проведенні ряду слідчих та процесуальних дій, у зв`язку із чим ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.12.2024 (справа №757/56869/24-к) продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до 11.06.2025 включно /том 1 а. м. 239/.

З урахуванням наявності обґрунтованої підозри, доведення наявності в провадженні передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, які не зменшились з часу застосування запобіжного заходу, конкретних обставин інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, суспільної небезпечності останніх, вважаю, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, у тому числі цілодобовий домашній арешт, не зможе запобігти вищенаведеним ризикам, оскільки останній, перебуваючи на волі, зможе за допомогою засобів зв`язку комунікувати з іншими учасниками провадження, надавати їм вказівки, таким чином тиснути на них або продовжувати керувати злочинною організацією, а також перешкоджати слідству. В даному випадку загальносуспільний інтерес переважає його інтереси на особисту свободу, що корелюється із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні «Грубник проти України».

На підставі викладеного, з урахуванням встановлення обґрунтованості підозри, суспільної небезпечності інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, продовження існування ризиків відносно ОСОБА_6 , яким не можна запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, неможливості завершити досудове розслідування до закінчення строку дії ухвали слідчого судді про продовження запобіжного заходу, слідчий суддя надходить до висновку про наявність обставин, які виправдовують подальше тримання ОСОБА_6 під вартою.

Зокрема слідчий суддя враховує, що ризик того, що затриманий, якщо його звільнять, може чинити тиск на свідків чи інших підозрюваних або іншим чином перешкоджати провадженню, часто є особливо високим у справах, що стосуються організованої злочинної діяльності чи злочинних угруповань («Штвртецький проти Словаччини» (Stvrtecky v. Slovakia), 2018, § 61; «Подескі проти Сан Маріно» (Podeschi v. San Marino), 2017, § 149; «Стайков проти Болгарії» (Staykov v. Bulgaria), 2021, § 83)

За таких обставин слідчий суддя, всебічно проаналізувавши матеріали клопотання в сукупності із позиціями сторін по його суті, надходить до висновку про наявність відповідних, достатніх та належних підстав для продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Однак при цьому слідчий суддя також враховує, що відповідно до усталеної позиції ЄПЛ з плином часу, інтереси слідства стають недостатніми для обґрунтування тримання підозрюваного під вартою: за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом, завдяки проведенню дізнання, перевірок, отриманню показань («Клоот проти Бельгії» (Clooth v. Belgium), 1991, § 44).

Відтак, з урахуванням конкретних обставин кримінальних правопорушень та стадії провадження, конкретних матеріалів, якими на даний час слідчий, прокурор обгрунтовують існування ризиків, тривалості тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя вважає можливим при продовженні строків тримання під вартою визначити ОСОБА_6 розмір застави як альтернативного запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З урахуванням конкретних обставин справи, суспільної небезпечності інкримінованих підозрюваному діянь, даних про сімейний, майновий стан останнього, високий ступінь ризиків, що встановлені в провадженні, вважаю із врахуванням принципів розумності і співмірності, необхідним визначити розмір застави у розмірі 10 000 000 (десяти мільйонів) грн, у разі внесення якої він підлягає звільненню з-під варти, оскільки внесення застави в такому розмірі на переконання слідчого судді буде справедливим та достатнім гарантуванням запобігання ризикам та виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України вважаю необхідним покласти на підозрюваного у разі звільнення його з-під варти внаслідок внесення застави обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками, іншими підозрюваними (крім ОСОБА_8 ) у вказаному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184, 197, 199, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - до 23 травня 2025 року.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід - заставу для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, визначених КПК України, - у розмірі 10 000 000 (десяти мільйонів) грн, у разі внесення якої він підлягає звільненню з-під варти.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент з дня обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою внести заставу у визначеному розмірі на відповідний рахунок суду та надати документ, що це підтверджує, слідчому, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні.

Отримувач ТУ ДСАУ в м. Києві

ЄДРПОУ банку: 26268059;

МФО 820172;

Банк одержувача: Державна казначейська служба України м. Києва.

р/р UA1012089.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 у разі його звільнення з-під варти внаслідок внесення застави обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками, іншими підозрюваними (крім ОСОБА_8 ) у вказаному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали слідчого судді та термін дії покладених на ОСОБА_6 обов`язків визначити до 23.05.2025.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1