Провадження № 1-кс/932/4319/24
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 січня 2025 року слідча суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Залізничне Болградського району Одеської області, громадянина України, одруженого, має на утриманні малолітню доньку, раніше не судимого у порядку, встановленому ст. 89 КК України, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, водія відділення протитанкових ракетних комплексів взводу вогневої підтримки 4 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , має військове звання «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 410 КК України,

у с т а н о в и л а:

Слідчий Першого СВ (з дислокацією у м.Краматорськ) ТУ ДБР, розташованого у м.Краматорськ ОСОБА_7 у межах кримінального провадження №0000565 від 22.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 410 КК України, звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_6 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді водія відділення протитанкових ракетних комплексів взводу вогневої підтримки 4 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, з метою ухилення від військової служби, без наміру її проходження у майбутньому, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів, начальників та без поважних причин, 3 вересня 2023 року приблизно о 01 год. 00 хв. на військовому транспортному засобі - автофургоні марки «Thales Australia» моделі «Bushmaster», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску, який належить військовій частині НОМЕР_1 , самовільно залишив місце несення служби в АДРЕСА_2 , та проводить час на власний розсуд, поза межами тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби.

Крім того солдат ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді водія відділення протитанкових ракетних комплексів взводу вогневої підтримки 4 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, діючи з прямим умислом, спрямованим на викрадення військової техніки, з метою використання військової техніки для реалізації наміру залишення місця служби, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України затвердженого Законом України №548-XIV від 24 березня 1999 року, ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24 березня 1999 року, ст. 1, 3, 7 Закону України «Про правовий режим майна в Збройних Сил України», затвердженого Законом України №1075-XIV від 21 вересня 1999 року, п. 3.1.1, 3.1.9 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 300 від 16 липня 1997 року, 3 вересня 2023 року приблизно о 01 год. 00 хв. викрав засіб пересування, а саме військовий транспортний засіб - автофургон марки «Thales Australia» моделі «Bushmaster», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску, який належить військовій частині НОМЕР_1 , ринковою вартістю 14624000,00 (чотирнадцять мільйонів шістсот двадцять чотири тисячі) гривень, розпорядившись ним на власний розсуд та перемістився на ньому в район с. Новофедорівка Коблівської територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області.

20 листопада 2024 року солдату ОСОБА_6 у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 410 КК України - дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану та викрадення військовослужбовцем засобу пересування, вчинене в умовах воєнного стану.

26 листопада 2024 року, у зв`язку із неможливістю встановити місце знаходження військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , його було оголошено у розшук.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 410 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: допитами свідків, документами та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені у п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому просить слідчого суддю застосувати запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою.

Із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань установлено, що 22.02.2024 зареєстроване кримінальне провадження № 0000565 за ч. 4 ст. 408, ч.4 ст.410 КК України, у межах якого подане клопотання.

З долучених до клопотання матеріалів та наданих підозрюваним пояснень вбачається, що ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але судимості, у порядку, встановленому ст. 89 КК України погашені. Зі слів, одружений, має на утриманні малолітню дитину, але відомості на підтвердження цих фактів у матеріалах справи відсутні. ОСОБА_6 є військовослужбовцем.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 заперечував щодо клопотання, вказав, що не визнає свою провину, оскільки не мав наміру самовільно залишати місце проходження військової служби, вчинив це не усвідомлено, у стані алкогольного сп`яніння. Крім того не мав наміру заволодівати транспортним засобом військової частини. Він із товаришем, який був за кермом, доїхав до населеного пункту, в якому він проживає, вийшов, а товариш на автомобілі поїхав далі. Хоче продовжити нести військову службу.

Захисник, також, не погодилася із клопотанням. Просила відмовити у задоволенні клопотання, оскільки, на її думку, ризики прокурором не доведені, її підзахисний не мав умислу вчиняти інкриміновані йому кримінальні правопорушення.

Прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили його задовольнити.

Заслухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та копії долучених до нього матеріалів, якими слідчий і прокурор обґрунтовують доводи клопотання, захисника і підозрюваного, які заперечували щодо задоволення клопотання, слідча суддя вважає, що воно підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті.

Слідча суддя вважає, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 410 КК України підтверджується протоколами допитів свідків, актом службового розслідування, іншими зібраними у справі матеріалами тощо.

При цьому слідча суддя враховує, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, оскільки факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Незалежно від подальшої юридичної кваліфікації дій підозрюваного, на сьогодні є достатні підстави стверджувати, що ОСОБА_6 може бути причетним до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч.4 ст.410 КК України.

Слідча суддя вважає, що під час розгляду клопотання слідчим доведено, що на сьогодні існують заявлені ризики, які виправдовують тримання ОСОБА_6 під вартою, оскільки поданими матеріалами підтверджується, що він може переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком від 5 до 12 років. Наявність будь-яких стримуючих факторів задля виключення, в умовах воєнного стану, наявність ризику переховування, суду не доведена.

Також суддя вважає доведеним наявність ризику продовжувати вчиняти аналогічні правопорушення та не доведеними наявність ризиків впливати на свідків у цьому провадженні та перешкоджати провадженню іншим чином.

Отже враховуючи наявні докази, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, дані про особу підозрюваного, ризики, доведені у судовому засіданні, слідча суддя вважає, що на цьому етапі досудового розслідування застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Ураховуючи викладене, вважаю, що клопотання слідчого слід задовольнити, обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів із визначенням розміру застави з дотриманням вимог п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 177-178, 182-184, 186, 193-194, 196-197, 309-310 КПК України, слідча суддя

п о с т а н о в и л а:

Клопотання слідчого Першого СВ (з дислокацією у м.Краматорськ) ТУ ДБР, розташованого у м.Краматорськ ОСОБА_7 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч.4 ст.410 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту затримання 12 січня 2025 року до 12 березня 2025 року включно.

Ухвала слідчої судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України, з дотриманням п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України ОСОБА_6 встановити заставу у вигляді 110 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 333080 (триста тридцять три тисячі вісімдесят) гривень, які необхідно внести до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_6 з під варти звільнити.

У разі внесення застави, відповідно до ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за першою вимогою,

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України, роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Строк дії ухвали до 12.03.2025 включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошений о 08:00 годині 14.01.2025.

Слідча суддя ОСОБА_1