Справа № 308/3161/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/156/25 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.03.2025.

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу та обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням застави - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн, на строк до 29.04.2025, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, старшого стрільця військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, відомості про яке 01.03.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000294.

Цією ж ухвалою, у разі внесення застави на ОСОБА_6 покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду (в залежності від стадії кримінального провадження) на їх першу вимогу; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд (в залежності від стадії кримінального провадження) про зміну свого місця проживання та місця роботи; не спілкуватися із свідками, потерпілим у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Клопотання слідчий обґрунтував тим, що СВ Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 01.03.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000294 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.03.2025 близько 12 год 30 хв ОСОБА_6 , у період дії воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистої наживи та збагачення за рахунок

-2-

викраденого майна, проник у відчинений транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», моделі «Atego 1318», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , який був припаркований за адресою: м. Ужгород, пр. Свободи, буд. № 1, звідки викрав мобільний телефон марки «Хіаоті», моделі «Redmi 13C» та мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «Redmi 13», чим завдав матеріального збитку ОСОБА_8 .

01.03.2025 ОСОБА_6 затриманий у порядку ст. 208 КПК України, а 02.03.2025 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Необхідність застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 обґрунтована тим, що останній вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України та встановлено, що ОСОБА_6 з метою уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-які з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, зазначеним у статті 177 КПК України та не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя в ухвалі зазначила, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Також слідчий суддя вважала доведеним існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, незаконний вплив на потерпілого та свідків. З метою запобігання встановлених у ході судового розгляду ризикам та з урахуванням даних про особу підозрюваного, який є раніше судимим, слідчий суддя вважала за доцільне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, визначила ОСОБА_6 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків, а саме 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту із застосування електронних засобів контролю у КНП «Закарпатська обласна лікарня ім. Андрія Новака» за адресою м. Ужгород, вул. Капушанська, 22. В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник вказує на те, що у доданих до клопотання матеріалах відсутні відомості про вартість викрадених мобільних телефонів. При цьому, органом досудового розслідування не доведено, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу. Стверджує, що підозрюваний ОСОБА_6 не має намірів будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню чи вчиняти бідь-які дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, звертає увагу на те, що підозрюваний є військовослужбовцем, брав участь у бойових діях, інкриміновані дії вчинив внаслідок важкого матеріального становища, потребує лікування.

-3-

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_5 , неявка яких з урахуванням положень ст. 405, 422 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, клопотань про відкладення розгляду судового провадження не подавали. При цьому, враховується заява захисника-адвоката ОСОБА_5 , який просив розглянути апеляційну скаргу без участі сторони захисту.

Перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_5 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання,

-4-

у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотрималася вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя належно дослідила та перевірила наведені у ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків які, власне, викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що СВ Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 01.03.2025 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000294 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

01.03.2025 ОСОБА_6 затриманий у порядку ст. 208 КПК України, а 02.03.2025 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.03.2025 за клопотанням слідчого підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у разі внесення якої на підозрюваного покладено обов`язки, передбачені п. 1, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність слідчим обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав уважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_6 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

-5-

Відповідно до положень ст. 177, 183 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховування від органів досудового розслідування чи вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, знищити, сховати документи, речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно до вимог ст. 177 КПК України правовою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність зазначених в законі ризиків.

Як встановила слідчий суддя, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке відноситься до категорії тяжких та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а тому з огляду на тяжкість та характер кримінальних правопорушень це свідчить про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, доведена органами досудового розслідування та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

Наявні докази, які містяться в матеріалах судового провадження дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на цій стадії досудового розслідування, є підтвердженою.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Органом досудового розслідування надано докази, які на даній стадії є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 . Зокрема, обґрунтованість підозри підтверджується: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.03.2025, протоколом огляду місця події від 01.03.2025, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 01.03.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 02.03.2025, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.03.2025 та іншими матеріалами.

-6-

Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, що можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування, про що обґрунтовано зазначено в ухвалі слідчого судді.

Апеляційний суд зауважує, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом «обґрунтованої підозри») для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що у доданих до клопотання матеріалах відсутні відомості про вартість викрадених мобільних телефонів, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки такі на даний момент не спростовують висновків слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 . При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до клопотання слідчого вартість викраденого майна встановлюється, однак така не є меншою ніж 5000 грн.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що з огляду на характер та конкретні обставини, за яких ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, такі існують та доводяться відповідними доказами.

Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , слідчий суддя дослідила обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання вказаного запобіжного заходу щодо підозрюваного, врахувала наявність обґрунтованої підозри та доказів, які підтверджують причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі, дані про особу підозрюваного, який раніше судимий, і обґрунтовано прийшла до висновку про існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, належним чином мотивувавши свої висновки про відсутність обставин для обрання менш суворого запобіжного заходу.

Застосований щодо ОСОБА_6 вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про його особу та тяжкості пред`явленої йому підозри, а відтак є необхідним для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ухвала слідчого судді не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Разом з тим, апеляційний суд враховує і те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину проти власності, будучи військовослужбовцем та у період воєнного стану, що свідчить про підвищении? ступінь суспільноі? небезпеки таких кримінальних правопорушень, а також характеризує його як особу, схильну до антисоціальної поведінки.

Всупереч доводів апеляційної скарги, обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегією суддів під час апеляційного розгляду не встановлено.

Наведені в апеляційній скарзі доводи на захист ОСОБА_6 , у тому числі про те, що останній є військовослужбовцем, брав участь у бойових діях, інкриміновані дії вчинив внаслідок важкого матеріального становища, потребує лікування, були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею і підстав для їх задоволення не встановлено.

-7-

Зазначені мотиви не дають підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді і застосування щодо ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів. Не надано стороною захисту і таких доказів (висновків лікарів тощо), які б свідчили про те, що стан здоров`я перешкоджає чи унеможливлює тримання ОСОБА_6 під вартою.

При цьому, колегією суддів береться до уваги те, що вказані обставини, на які посилається захисник, існували на момент настання кримінально-караних діянь, які інкримінуються ОСОБА_6 , та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.

З огляду на викладене доводи апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_5 про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, у тому числі домашнього арешту, задоволенню не підлягають і такі відхиляються.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частини, апеляційний суд бере до уваги те, що матеріалами судового провадження не підтверджується факт наявності у ОСОБА_6 місця проживання на території Закарпатської області, а КНП «Закарпатська обласна лікарня ім. Андрія Новака» не може бути визнано місцем, у якому особа може перебувати під дією запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки перебування осіб у такому закладі є тимчасовим і такий заклад не є місцем проживання.

Крім того, визначений слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави є таким, що співвідноситься з даними про особу підозрюваного ОСОБА_6 та характером і обставинами кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, а тому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним у ст. 182 КПК України.

Підстав вважати вказаний розмір застави непомірним, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим степенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо підозрюваний ОСОБА_6 і не має на меті ухилятися від суду, впливати на потерпілого чи свідків, однак, обставини, за яких він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу підозрюваного, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у виді тримання під вартою або визначений слідчим суддею розмір застави.

При цьому, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не впливають та не спростовують наявність ризиків, описаних в оскаржуваній ухвалі, що в свою чергу не дає підстав для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Слідчий суддя обґрунтовано дійшла до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог статей 177, 178, 182, 183 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

-8-

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст.404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що стороною захисту не наведено таких обставин та не надано таких доказів, які б спростовували висновки слідчого судді, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлено.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.03.2025 щодо ОСОБА_7 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді