Справа № 442/2008/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/685/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 червня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дрогобич Львівської області, громадянина України, зареєстрованого та фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , приватного підприємця, з вищою освітою, одруженого, згідно ст.89 КК України раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

оскарженим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.296 КК України та призначено покарання у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 /один/ рік.

Згідно з п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися у вказані органи для реєстрації.

Вирішено питання арештованого майна, речових доказів та судових витрат.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 , 16.06.2020 орієнтовно о 12 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в громадському місці на тротуарі біля території недіючого дитячого садка, що на вул. М.Грушевського 11 в м. Дрогобичі Львівської області, грубо порушуючи громадський порядок та спокій громадян, з мотивів явної неповаги до суспільства, загальноприйнятих норм моралі, нахабно виявляючи зневажливе ставлення до існуючих у суспільстві правил поведінки, діючи з особливою зухвалістю, вчинив конфлікт з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , під час якого висловлювався до них нецензурною лайкою та погрожував їм застосуванням мисливського самозарядного карабіну «Сайга 12К», 12 калібру, № НОМЕР_1 , який попередньо приніс для вчинення хуліганських дій та який зареєстрований на його сина ОСОБА_14 , зокрема, неодноразово скеровував його в напрямку присутніх дорослих осіб та малолітніх дітей, які знаходилися на тротуарі проїжджої частини центральної дороги, при цьому підійшов до ОСОБА_10 , якому направив ствол карабіна в ділянку живота та пригрозив йому фізичною розправою, виражаючись при цьому нецензурною лайкою. Продовжуючи свої хуліганські дії, направлені на грубе порушення громадського порядку, ОСОБА_7 зайшов на територію недіючого дитячого садка на вул.М.Грушевського 11 в м.Дрогобичі, після чого знову повернувся на вулицю М.Грушевського, підійшов до ОСОБА_10 і присутніх людей та повторно спрямував ствол карабіну в їх напрямку, погрожуючи при цьому його застосуванням.

Хуліганські дії ОСОБА_7 вперто не припиняв упродовж тривалого часу, висловлювався нецензурними словами, постійно тримаючи в руках заряджений мисливський карабін, направляючи його в бік вищевказаних осіб та перехожих, серед яких перебували малолітні діти, тим самим створював реальну загрозу їх життю і здоров`ю, проявляв особливу зухвалість та виражав своє зневажливе ставлення до загального прийнятих суспільних норм моралі, внаслідок чого о 13.23 год. був затриманий працівниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_7 грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому із застосуванням вогнепальної зброї, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.296 КК України.

Не погоджуючись із оскарженим вироком суду, прокурор у кримінальному провадженні Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02.06.2023 р. щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 296 КК України скасувати. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

В мотивах своєї апеляційної скарги зазначає, що, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Так, рішення про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, суд прийняв з врахуванням часткового визнання ним вини, позиції потерпілих, які жодних претензій до ОСОБА_7 не мають, те що його неправомірними діями фактично шкоди нікому не заподіяно, а також наявність у обвинуваченого на утриманні двох малолітніх дітей.

Проте суд, звільняючи обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання, не надав належної оцінки його протиправним діям, не врахував ступеня тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, а також вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, що згідно з п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого.

Сторона обвинувачення вважає, що підстав для застосування ст.75 КК України в ході судового розгляду не встановлено, а наведені судом обставини, які характеризують особу та інші наведені судом обставини, суперечать встановленим даним в ході судового розгляду.

Покликання суду, як на обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, перебування на його утриманні двох малолітніх дітей, відповідно до ст. 66 КК України, не відноситься до обставин, що пом`якшують покарання, а відтак не може розглядатися як обставиною, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення прокурора ОСОБА_8 , який частково підтримав подану апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , які заперечили проти апеляційних вимог, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_7 не дотримано у повному обсязі.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 22 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів, засобами, передбаченими цим кодексом. Обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, тобто винуватості обвинуваченого, форми вини, мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у відповідності до положень ч.1 ст.92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим кодексом випадках, на потерпілого.

Статтею 85 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно вимог ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінка доказів з точки зору їх достовірності та достатності для висновків є перш за все завданням суду першої інстанції. Апеляційний суд має перевірити, чи керувався суд першої інстанції під час оцінки доказів принципами, закладеними Конституцією та кримінальним процесуальним законом, а також чи достатньо мотивовані рішення судів про прийняття або відхилення тих чи інших доказів, чи є ці мотиви логічними і чи приймалися судами всі важливі фактори, необхідні для оцінки окремого доказу чи їх сукупності.

Частиною 4 статті 296 КК України передбачена кримінальна відповідальність за дії, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, якщо вони вчинені із застосуванням вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

У частині 1 ст.296 КК України передбачено кримінальну відповідальність за хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Як вбачається із оскарженого вироку, суд першої інстанції, не оцінивши належним чином фактичні обставини справи, лише формально покликався на наявні в матеріалах справи докази, не проаналізувавши їх належним чином, призначив покарання.

Судом першої інстанції належним чином не досліджено усі дані про особу ОСОБА_7 , не враховано, що останній є інвалідом другої групи у зв`язку із психічним захворюванням - хронічний психічний розлад, про що стороною захисту надано відповідні медичні документи - довідку та індивідуальну програму реабілітації. Відтак, таке, у свою чергу, впливає на реалізацію обвинуваченим права на захист.

Так судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання встановлено, що обвинувачений частково визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, пояснивши свої дії страхом за своїх дітей.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд взяв до уваги лише те, що ОСОБА_7 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вважається таким, що до кримінальної відповідальності не притягався, має на утримання двох малолітніх дітей.

Однак, судом першої інстанції не встановлено, чи на час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 страждав психічним розладом, що в свою чергу відображає суб`єктивну складову кримінального правопорушення та порушує право обвинуваченого на повноцінний захист від пред`явленого обвинувачення, що в свою чергу є істотним порушенням кримінального процесуального Закону.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України суд апеляційної інстанції вправі скасувати вирок або ухвалу суду першої інстанції і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно ч. 3 ст. 415 КПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 слід задоволити частково, а оскаржений вирок суду першої інстанції - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді слід врахувати викладене вище, та перевірити належним чином усі конкретні обставини справи та доводи апеляційної скарги прокурора, яким дати належну юридичну оцінку та відповідно до вимог ст. 370 КПК України ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 задоволити частково.

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 червня 2023 року щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 296 КК України скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4