У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000042 від 07.02.2025 року, за підозрою ОСОБА_4 за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та ОСОБА_5 за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , як прокурор групи прокурорів у кримінальному провадженні, звернувся до суду з клопотанням в якому просить накласти арешт на майно, яке вилучено у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон «Iphone», IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , всередині якого міститься сім-картка із номером НОМЕР_3 ; грошові кошти, а саме 42 (сорок дві) купюри номіналом 500 (п`ятсот гривень).

На обґрунтування клопотання зазначив, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000042, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.02.2025 року за підозрою ОСОБА_4 за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України та ОСОБА_5 за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України.

24.02.2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також Правил перетину державного кордону громадянами України затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 27.01.1995 № 57, в період дії правового режиму воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років обмежено виїзд за межі України.

Проте, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи, що на території України Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, що встановлює обмеження на виїзд осіб чоловічої статі та призивного віку за межі України, достовірно знаючи про можливість перетину державного кордону України під час воєнного стану водіями, що здійснюють перевезення медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами для потреб Збройних сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також населення України, у невстановлений досудовим розслідуванням місці та час, виник злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення, шляхом сприяння громадянам України чоловічої статі та призивного віку незаконному переправленню через державний кордон України через фіктивне оформлення їх водіями, що здійснюють вищезазначені перевезення за грошову винагороду.

Так, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи директором благодійної організації «благодійний фонд «УКРАЇНА МРІЙ», який як керівник був наділений правом підпису та проставленням печаті у вказаній благодійній організації за попередньою змовою з волонтером БО «БФ «УКРАЇНА МРІЙ» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та здійснював керівництво підготовкою документів у благодійній організації та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка, як волонтер, фактично виконує функції секретаря-діловода БО «БФ «УКРАЇНА МРІЙ» та займалась документообігом, у тому числі підготовкою проектів документів щодо виїзду чоловіків за кордон як волонтерів від вказаної організації, перебуваючи за адресою м. Київ, вул. Левандовська, 3-А, реалізуючи свій злочинний умисел та переслідуючи корисні мотиви, за невстановлених обставин, у невстановлений час, але не пізніше 01.01.2023, сприяв шляхом усунення перешкод можливості незаконному виїзду за кордон наступним особам: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ; ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ; ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_11 ; ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_12 ; ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_13 ; ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_14 ; ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_15 ; ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_16 ; ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , яких було внесено в додаток № 1 до листа 275/102 від 10.01.2023 «Пропозиції щодо виїзду за межі України водіїв в умовах правового режиму воєнного стану Благодійної організації Благодійного фонду «УКРАЇНА МРІЙ» та який в подальшому невстановленою особою, у невстановленому місці у невстановлений час та за невстановлених обставин, засобами електронної пошти було направлено до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України для внесення до системи «Шлях», ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_18 ; ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_19 ; ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_20 ; ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_21 ; ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_22 ; ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_23 ; ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_24 ; ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_25 ; ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_26 ; ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_27 ; ОСОБА_35 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_36 , ІНФОРМАЦІЯ_28 ; ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_13 ; ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_29 ; ОСОБА_39 , ІНФОРМАЦІЯ_30 ; ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_31 , яких було внесено в додаток № 1 до листа 311/12 від 14.02.2023 «Пропозиції щодо виїзду за межі України водіїв в умовах правового режиму воєнного стану Благодійної організації Благодійного фонду «УКРАЇНА МРІЙ» та, який в подальшому невстановленою особою, у невстановленому місці у невстановлений час та за невстановлених обставин, засобами електронної пошти було направлено до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України для внесення до системи «Шлях», ОСОБА_41 , ІНФОРМАЦІЯ_32 ; ОСОБА_42 , ІНФОРМАЦІЯ_33 ; ОСОБА_43 , ІНФОРМАЦІЯ_34 ; ОСОБА_44 , ІНФОРМАЦІЯ_35 ; ОСОБА_45 , ІНФОРМАЦІЯ_36 ; ОСОБА_46 , ІНФОРМАЦІЯ_37 ; ОСОБА_47 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_48 , ІНФОРМАЦІЯ_38 ; ОСОБА_49 , ІНФОРМАЦІЯ_39 ; ОСОБА_50 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_51 , ІНФОРМАЦІЯ_40 ; ОСОБА_52 , ІНФОРМАЦІЯ_41 , яких було внесено в додаток № 1 до листа 265/98 від 27.12.2022 «Пропозиції щодо виїзду за межі України водіїв в умовах правового режиму воєнного стану Благодійної організації Благодійного фонду «УКРАЇНА МРІЙ» та який в подальшому невстановленою особою, у невстановленому місці у невстановлений час та за невстановлених обставин, засобами електронної пошти було направлено до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України для внесення до системи «Шлях». За сприяння, шляхом усунення перешкод, можливості незаконному виїзду за кордон вказаним громадянам призивного віку представники БО БФ «УКРАЇНА МРІЙ» ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 отримували матеріальні цінності, а також грошові кошти в сумі від 1000 до 2500 доларів США з однієї особи.

Він же, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, в період 2023 року, за попередньою змовою з головою Броварської районної державної адміністрації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_42 , та волонтером БО «БФ «УКРАЇНА МРІЙ» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у невстановлений час, за невстановлених обставин, з корисливих мотивів, сприяв шляхом усунення перешкод незаконному виїзду через державний кордон України, особам призивного віку в умовах правового режиму воєнного стану, а саме: ОСОБА_53 , ІНФОРМАЦІЯ_43 , ОСОБА_54 , ІНФОРМАЦІЯ_44 , ОСОБА_55 , ІНФОРМАЦІЯ_45 , ОСОБА_56 , ІНФОРМАЦІЯ_46 , ОСОБА_57 , ІНФОРМАЦІЯ_47 , ОСОБА_58 , ІНФОРМАЦІЯ_48 , ОСОБА_59 , ІНФОРМАЦІЯ_49 , ОСОБА_60 , ІНФОРМАЦІЯ_50 , ОСОБА_61 , ІНФОРМАЦІЯ_51 , ОСОБА_62 , ІНФОРМАЦІЯ_52 , ОСОБА_63 , ІНФОРМАЦІЯ_53 , ОСОБА_30 , ОСОБА_64 , ІНФОРМАЦІЯ_54 , ОСОБА_65 , ІНФОРМАЦІЯ_55 , ОСОБА_66 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_67 , ІНФОРМАЦІЯ_56 , ОСОБА_68 , ІНФОРМАЦІЯ_57 , ОСОБА_69 , ІНФОРМАЦІЯ_58 , ОСОБА_70 , ІНФОРМАЦІЯ_59 , шляхом направлення листів від благодійної організації «Благодійний фонд «УКРАЇНА МРІЙ», які готував безпосередньо ОСОБА_7 та отримував для підпису та проставлення печаті ОСОБА_6 , на ім`я голови Броварської районної військової адміністрації Київської області ОСОБА_5 , щодо надання дозволу на перетин кордону водіям громадянам України. Надалі Броварська районна військова адміністрація Київської області в особі ОСОБА_5 , з яким заздалегідь узгоджувались питання щодо включення осіб призивного віку до листів (подань) на Київську обласну державну адміністрації, з подальшим внесенням їх до системи «Шлях», з метою їх безперешкодного виїзду закордон нібито з гуманітарною місією, під виглядом волонтерів, що доставляють гуманітарну допомогу в Україну. За домовленістю ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за сприяння у вказаних питаннях ОСОБА_5 погодились надавати гуманітарну допомогу у вигляді безпілотних літальних апаратів, тактичної медицини, спорядження для польових кухонь, військову амуніцію, продукти харчування та інше. Крім того, особи які незаконно виїжджали за кордон перераховували грошові кошти на розрахунковий рахунок благодійної організації «Благодійний фонд «УКРАЇНА МРІЙ» або передавились особисто ОСОБА_6 готівкою, частина з яких витрачалась на придбання заздалегідь обумовлених з ОСОБА_5 матеріальних цінностей за включення в перелік списків водіїв, які здійснюють перевезення для потреб Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також медичних вантажів, вантажів, автомобільними транспортними засобами, для надання можливостей виїзду за межі України в умовах правового режиму воєнного стану до Київської обласної державної адміністрації для розгляду та включення осіб вказаної категорії до відповідних розпоряджень та внесення до системи «Шлях».

Таким чином, ОСОБА_6 умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , в період липня-вересня 2023 року, за направленими трьома листів підписаних ОСОБА_6 , які в подальшому слугували підставою для внесення чоловіків призивного віку розпорядженнями КОДА до системи «шлях», чим останні усунули перешкоди з метою незаконного переправлення осіб призивного віку через державний кордон України.

12.04.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Того ж дня, 12.04.2025 у кримінальному провадженні проведено обшук у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_6 , під час якого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон «Iphone», IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , всередині якого міститься сім-картка із номером НОМЕР_3 .

- грошові кошти, а саме 42 (сорок дві) купюри номіналом 500 (п`ятсот гривень).

На підставі викладеного, зважаючи на те, що вказані речі вилучені в ході проведення обшуку містять на собі інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, та запобігання їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, прокурор просив накласти арешт на майно.

Прокурор подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги клопотання підтримав, просив їх задовольнити.

Володілець майна належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (псуванню, перетворенню, використанню) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема, на рухоме, нерухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Судом встановлено, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000042, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.02.2025 року за підозрою ОСОБА_6 за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України та ОСОБА_5 за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України.

12.04.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

12.04.2025 у кримінальному провадженні проведено обшук у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_6 , під час якого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон «Iphone», IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , всередині якого міститься сім-картка із номером НОМЕР_3 .

- грошові кошти, а саме 42 (сорок дві) купюри номіналом 500 (п`ятсот гривень).

12.04.2025 вилучені речі під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_6 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000042.

Як вбачається з матеріалів клопотання, у прокурора є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що вказані речі зберегли на собі сліди злочину, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже відповідне майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України критеріям, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу - відчуження, приховання, використання тощо на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, при вирішенні питання про накладення арешту на майно, приймаючи до уваги те, що наявна сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане у клопотанні майно, може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. А тому є всі передбачені ст.170 КПК України підстави для арешту, в межах даного кримінального провадження, вказаного у клопотанні майна.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя також враховує, що арешт майна це тимчасовий захід забезпечення кримінального провадження і на даний час у сторони обвинувачення є необхідність встановити і перевірити обставини та відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, провести ряд слідчих та процесуальних дій, зокрема, допитати свідків, провести експертні дослідження тощо, у межах кримінального провадження № 0000042.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, а також може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням, зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а тому приходить до висновку, що клопотання прокурора необхідно задовольнити.

Також слід роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України власник або володілець майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. 98, 170 - 173, 175 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000042 від 07.02.2025 року, за підозрою ОСОБА_6 за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та ОСОБА_5 за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на вилучене 12.04.2025 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: мобільний телефон «Iphone», IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , всередині якого міститься сім-картка із номером НОМЕР_3 , грошові кошти, а саме 42 (сорок дві) купюри номіналом 500 (п`ятсот гривень).

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Cлідчий суддя ОСОБА_1