Справа № 146/1626/24
Провадження №11-кп/801/361/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,

захисника ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

обвинуваченого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Томашпільського районного суду Вінницької області від 28 січня 2025 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 в кримінальному провадженні №0000154 від 12.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

У судовому засіданні прокурор Гайсинського відділу Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 на 60 діб. Клопотання обґрунтував тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а тому, усвідомлюючи можливу відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення, може спробувати переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім цього, ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, матиме можливість незаконно впливати на свідків, потерпілого у кримінальному провадженні та вчинити нові кримінальні правопорушення. Тому з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків прокурор вважав за доцільне продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки менш суворі запобіжні заходи недостатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_7 заперечив щодо задоволення клопотання, оскільки прокурором не підтверджено належними доказами та не обґрунтовано ризики, вказані в клопотанні.

Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 10 січня 2025 року постановлено тимчасово видалити обвинуваченого ОСОБА_8 із зали судового засідання до переходу судом до стадії дослідження матеріалів кримінального провадження, проведення судових дебатів та надання останнього слова обвинуваченому.

Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 28 січня 2025 року - задоволено клопотання прокурора Гайсинського відділу Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 . Запобіжний захід ОСОБА_8 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, у вигляді тримання під вартою, продовжено на 60 днів, тобто до 28 березня 2025 року включно.

Ухвалене рішення мотивовано тим, що під час судового провадження прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися та продовжують існувати, і в обґрунтування продовження строку тримання під вартою, щодо ОСОБА_8 покладається необхідність запобігання подальшим його спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків та потерпілого та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби для того, щоб він зміг пройти ВЛК для продовження військової служби.

Свої вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що клопотання прокурора є необґрунтоване та безпідставне, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, недоведені. Судом порушено його права, оскільки судовий розгляд проведено в його відсутність, що в свою чергу позбавило його можливості заявити клопотання в порядку ст.616 КПК України.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Мотиви суду

Заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників, дослідивши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Доводи обвинуваченого про те, що під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою прокурор не довів наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і не надав суду жодного доказу апеляційний суд вважає безпідставними.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний, обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

З матеріалів судового провадження вбачається, що суд ухвалив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких ухвалив відповідне рішення.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого ОСОБА_8 переховуватися від суду, апеляційний суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, може вдатися до відповідних дій. Так, ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке є тяжким за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років позбавлення волі. Ураховуючи той факт, що на даний час не всі межі державного кордону України знаходяться під контролем її влади, ОСОБА_8 матиме можливість незаконно перетнути державний кордон України, переслідуючи все ту ж мету уникнення від кримінальної відповідальності.

Є обґрунтованим і ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого, який підтверджується тим, що судовий розгляд кримінального провадження, а саме судове слідство (з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами) на цей час не завершене, свідки та потерпілий не допитані у судовому засіданні, а тому обвинувачений, не перебуваючи під дією запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може здійснювати на них незаконний вплив, шляхом умовлянь або погроз, з метою зміни їх показів задля уникнення кримінальної відповідальності.

Також є цілком виправданим ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, обвинувачується у вчиненні корисливого злочину проти власності.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що ризики, які існували на час обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжують існувати, що виправдовує його тримання під вартою та унеможливлює застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, домашнього арешту, оскільки останній не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Зрештою апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та ухвалив судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

Доводи обвинуваченого про те, що судом порушено його права, оскільки судовий розгляд проведено в його відсутність, що в свою чергу позбавило його можливості заявити клопотання в порядку ст.616 КПК України, на переконання колегії суддів, не є підставою для задоволення його апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 330 КПК України якщо обвинувачений порушує порядок у залі судового засідання або не підкоряється розпорядженням головуючого у судовому засіданні, останній попереджає обвинуваченого про те, що в разі повторення ним зазначених дій його буде видалено з зали судового засідання. При повторному порушенні обвинуваченим порядку судового засідання він може бути видалений за ухвалою суду з зали засідання тимчасово або на весь час судового розгляду. Якщо такий обвинувачений не представлений захисником, суд зобов`язаний залучити захисника для здійснення захисту за призначенням і відкласти судовий розгляд на строк, необхідний для його підготовки до захисту.

Апеляційним судом установлено, що 20 грудня 2024 року головуючий суддя ОСОБА_1 неодноразово попереджав обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він порушує порядок у залі судового засідання та те, що у разі повторення ним зазначених вище дій його буде видалено з зали судового засідання. Разом із тим, обвинувачений ОСОБА_8 продовжував не реагувати на зауваження головуючого судді. Так, 10 січня 2025 року під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 повторно продовжував порушувати порядок у залі судового засідання, не підкорявся розрядженням головуючого та виражався нецензурною лайкою, ображав присутніх у залі, перебивав головуючого суддю, прокурора, на неодноразові попередження головуючого судді не реагував, а ще більше починав кричати нецензурною лайкою. З огляду на це, ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 10 січня 2025 року вирішено тимчасово видалити обвинуваченого ОСОБА_8 із зали судового засідання до переходу судом до стадії дослідження матеріалів кримінального провадження, проведення судових дебатів та надання останнього слова обвинуваченому.

Колегія суддів зазначає, що норми Закону передбачають обов`язкову участь обвинуваченого в судовому засіданні, проте його відсутність допускається у виняткових випадках, серед яких - грубе, систематичне порушення обвинуваченим порядку в залі судового засідання або не підкорення розпорядженням головуючого в судовому засіданні.

За таких обставин, проведення судового розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у відсутність обвинуваченого ОСОБА_8 не є істотним порушенням прав обвинуваченого.

Що стосується доводів обвинуваченого з приводу того, що він має намір повернутися на військову службу, то апеляційному суду не були надані будь-які підтверджуючі документи вказаного.

Окрім того, вимагаючи від суду надати йому можливість повернутися на військову службу, обвинувачений ОСОБА_8 залишає поза увагою ту обставину, що законодавцем у даному випадку чітко визначений алгоритм дій, після виконання яких можливий розгляд клопотання в порядку ст.616 КПК України.

Так, ч.1 ст. 616 КПК України, передбачено, що в разі введення воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, умисного вбивства двох або більше осіб або вчиненого з особливою жорстокістю, або поєднаного із зґвалтуванням або сексуальним насильством, або особливо тяжких корупційних кримінальних правопорушень чи у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 152-156-1, 258-258-6, частиною четвертою статті 286-1, статтею 348 Кримінального кодексу України, а також підозрюваний, обвинувачений, який згідно з підпунктом 1 пункту 3 примітки до статті 368 Кримінального кодексу України на момент вчинення кримінального правопорушення займав особливо відповідальне становище, має право звернутися до прокурора з клопотанням про ініціювання перед слідчим суддею або судом питання про скасування цього запобіжного заходу для продовження та/або проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або військової служби за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу.

За результатами розгляду клопотання, передбаченого абзацом першим цієї частини, прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для продовження та/або проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або військової служби за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу.

Тобто, вирішення такого клопотання можливе виключно за клопотанням прокурора, а не сторони захисту, як безпідставно вважає обвинувачений та намагається переконати колегію суддів у тому, що судом були допущені порушення вимог кримінального процесуального законодавства, у той час, як саме стороною захисту не дотримано вимог ч. 1 ст. 616 КПК України.

Таким чином, у апеляційній скарзі не наведено беззаперечних та достатніх доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо необхідності продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , а тому не вбачається підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу на більш м`який.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкоджали ухваленню в даному кримінальному провадженні законного та обґрунтованого рішення, не встановлено.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не встановлено, а тому апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422-1 КПК України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Томашпільського районного суду Вінницької області від 28 січня 2025 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4