КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/5329/2024 Категорія: ст. 537 КПК України
ЄУН: 368/1071/24 Суддя у суді І інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції матеріали справи за поданням начальника ДУ Кагарлицької виправної колонії (№115) Київської області про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_7 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 8 серпня 2024 року,

за участю сторін апеляційного провадження:

прокурора ОСОБА_8

представника ВК № 115 ОСОБА_9

засудженого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 8 серпня 2024 року задоволено подання начальника ДУ Кагарлицької виправної колонії (№ 115) Київської області та засудженого ОСОБА_6 за вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 3 травня 2018 року звільнено від відбуття основного покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково на 1 рік 4 місяці 22 дні.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що засуджений відбуває покарання з 30 грудня 2022 року. Умовно-дострокове звільнення засудженого, який не відбув значну частину призначеного покарання на 1 рік 4 місяці 22 дні, за наявності значних наслідків вчиненого злочину у виді тримання однією особою тяжких тілесних ушкоджень та отримання середньою тяжкості тілесних ушкоджень двома особа, порушує принцип невідворотності та справедливості покарання.

На переконання прокурора, сам факт право слухняної поведінки протягом часу, що безпосередньо передував формальному настанню пільги, передбаченої ст. 81 КК України, не є безумовною передумовою умовно-дострокового звільнення. Також прокурор наголошує на тому, що засудженим не вживались заходи щодо добровільного відшкодування завданих потерпілим збитків. Окрім того, засуджений протягом тривалого часу, а саме з 23 жовтня 2018 року по 30 грудня 2022 року перебував у розшуку, що свідчить про те, що він ухилявся від відбування призначеного судом покарання. За таких обставин прокурор вважає, що при вирішенні питання про застосування до засудженого пільги, передбаченої ст. 81 КК України, слід враховувати й інтереси потерпілих, які наполягали на призначені ОСОБА_6 покарання виключно у виді позбавлення волі з призначенням максимального строку.

Прокурор наголошує, що судом наведеним доводам не була надана жодна оцінка.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, позицію засудженого, представника виправної колонії, які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Так, з наявних матеріалів встановлено, що вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 3 травня 2018 року ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст. 286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

В.о.начальника виправної колонії звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбуття основного покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково на 1 рік 4 місяці 22 дні за вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 3 травня 2018 року. Подання обґрунтоване тим, що засуджений, відбуваючи покарання у ДУ «Кагарлицька виправна колонії (№115)», характеризується позитивно. Дотримувався норм, які визначають порядок та умови відбування покарання, дотримувався правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконував передбачені законом вимоги персоналу установи, працевлаштований. До праці ставився сумлінно, чесно виконував свої трудові обов`язки, за що 6 разів був заохочений адміністрацією установи, дисциплінарних стягнень не мав. Дбайливо ставився до майна установи і предметів , якими користувався у роботі та побуті, здійснював за ними належний догляд. Виконував роботи із самообслуговування. Не допускав порушень вимог правил пожежної безпеки та правил безпеки праці. У скоєному злочині розкаявся. Син засудженого призваний до лав ЗСУ. Під час відбування покарання засуджений на профілактичному обліку не перебував. Станом на 30 червня 2024 року відбув частину строку покарання.

Таким чином, ОСОБА_6 протягом всього часу відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому відносно нього може бути застосовано ст. 81 КК України щодо основного покарання у виді позбавлення волі.

Задовольняючи подання начальника ДУ Кагарлицької виправної колонії (№ 115) Київської області, судом враховані обставини, зазначені у поданні, а посилання прокурора на те, що засудженим не відшкодовані збитки, під час ДТП один потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження, а інші потерпілі середньої тяжкості тілесні ушкодження не можуть бути взяті до уваги, оскільки дані обставини враховуються при винесенні вироку, а за час відбування покарання засуджений довів своє виправлення і характеризується виключно позитивно, виконавчі листи до бухгалтерії установи не надходили, зі слів засудженого його батько відшкодовував збитки потерпілим.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком місцевого суду.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване лише після повного, всебічного вивчення даних про особу засудженого та після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.

Відповідно до положень ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Водночас колегія суддів враховує, що відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не стільки факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, які мають бути не лише констатовані, а й доведеними перед судом належними, допустимим й достовірними доказами.

Висновок же про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Так, перевіркою матеріалів справи встановлено, що початок строку відбуття покарання засудженим обраховуєтьсяз 30 грудня 2022 року, кінець строку покарання: 30 грудня 2025 року, 1/2 частина строку покарання: 30 червня 2024 року .

При цьому колегія суддів враховує, що ОСОБА_6 , будучи засудженим за вчинення у стані сп`яніння злочину, внаслідок якого було заподіяно тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості п`ятьом потерпілим, більше чотирьох років переховувався, перебував у розшуку, тобто, ухилявся від відбування призначеного судом покарання, що характеризує засудженого з негативного боку.

Окрім того, колегія суддів зауважує, що відбуття ОСОБА_6 визначеної законом України про кримінальну відповідальність частини покарання, його поведінка, яка свідчить про виконання ним обов`язків, передбачених ст.ст. 9, 107 КВК України, не є безумовною підставою для застосування положень ст. 81 КК України. Наявність лише формально позитивних характеристик засудженого, не є переконливими та достатніми підставами для його умовно-дострокового звільнення, зважаючи на обставини та характер вчиненого ним правопорушення та його наслідків.

Більш того, колегія суддів враховує, що за вироком суду з засудженого на користь кожного потерпілого стягнуто як матеріальну, так і моральну шкоду, проте, будь-яких доказів на підтвердження відшкодування потерпілим з боку засудженого будь-якої частини стягнутих грошових коштів, матеріали справи не містять, а доводи засудженого про те, що його батько виплатив потерпілим грошові кошти, жодним доказом не підтверджуються.

Таким чином, на переконання колегії суддів, беззаперечні докази того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, матеріали справи не містять, як і не встановлені такі докази під час апеляційного розгляду, як і відсутні достатні докази, сукупність яких беззаперечно б свідчила про виправлення та перевиховання засудженого станом на час розгляду подання.

Тож, оцінюючи усі обставини у сукупності, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку, що на даний час наявні підстави умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування призначеного за вироком суду покарання.

Враховуючи встановлені під час апеляційного розгляду обставини в їх сукупності, колегія суддів погоджується з доводами прокурора, викладеними в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду про відсутність достатніх обґрунтованих підстав стверджувати про виправлення та перевиховання засудженого за час відбування покарання, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним, а відтак ухвала суду першої інстанції на підставі п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України підлягає скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали про відмову у задоволенні подання в.о.начальника колонії, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у провадженні ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 8 серпня 2024 року, якою задоволено в.о.подання начальника ДУ Кагарлицької виправної колонії (№ 115) Київської областіта засудженого ОСОБА_6 звільнено від відбуття основного покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково на 1 рік 4 місяці 22 дні за вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 3 травня 2018 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні в.о.подання начальника ДУ Кагарлицької виправної колонії (№ 115) Київської області про умовно-дострокове звільнення на 1 рік 4 місяці 22 дні засудженого ОСОБА_6 від відбуття основного покарання у виді позбавлення волі за вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 3 травня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ __________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4