ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001525 від 23.12.2017 року відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпро, українця, громадянина України, маючого вищу освіту, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого помічником сталевара на ТОВ "Дніпропрессталь", раніше не судимого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

за участю: прокурорів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , потерпілого - ОСОБА_19 , захисника-адвоката - ОСОБА_20 , обвинуваченого - ОСОБА_11

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_11 , 23.12.2017 близько 16 години 58 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ- 21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 24.05.2011, слідував в Індустріальному районі м. Дніпра, по вул. Дніпросталівській, з боку вул. Журналістів, у напрямку вул. Олександра Оцупа.

В процесі руху водій ОСОБА_11 , 23.12.2017 близько 17 години 00 хвилин, в районі електроопори № Р-13 вул. Дніпросталівській м. Дніпра, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, допустивши злочинну недбалість та не виконавши покладені на нього обов`язки, як на водія, грубо порушуючи п. 12.4 Правил дорожнього руху, згідно до якого «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше ніж 60 км/год», слідуючи зі швидкістю, не менш ніж 84,4...88,2 км/год, в крайній правій смузі для руху, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, при виявлені небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав проїжджу частину зліва направо за напрямком руху його автомобіля, не зупинив керований ним транспортній засіб та допустив у крайній правій смузі для руху, на відстані близько 3,0 м від правого краю проїжджої частини, наїзд на пішохода ОСОБА_21 передньою частиною керованого ним автомобіля «ВАЗ-21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 , спричинивши останньому смертельну травму.

Своїми діями водій автомобіля «ВАЗ-21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_11 , грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3.(6), 12.3, 12.4. та 12.9.(б) Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

п. 1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язано знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно здатний виявити, він повинен негайно вжити заходи для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»

п. 12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.»;

п. 12.9. «Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до пункту «и» пункту 30.3 цих Правил»

Порушення вимог п.п. 12.3, 12.4. та 12.9 б) Правил Дорожнього руху водієм ОСОБА_11 знаходиться у причинному зв`язку з даною дорожньо- транспортною пригодою.

В результаті наїзду у пішохода ОСОБА_21 виявлено: сумісно тупу травму тіла: синці та садно на обличчі, ділянка осаднення з поверхневою раною та набряком м`яких тканин, ділянка осаднення з сінцем та масивна ділянка осаднення з численними поверхневими ранами на тулубі, численні садна та численні синці на правій верхній кінцівці, ділянка осаднення на лівому плечі, численні синці на нижніх кінцівках, садна на правому стегні; крововилив у товщі м`яких покривних тканин голови; перелом кісток склепіння та основи черепа; крововиливи під м`якими мозковими оболонками; в порожнинах бічних шлуночків сліди темно-червоної рідкої крові; під плеврою легень велико-вогнищеві крововиливи по всіх поверхнях з переходом на тканину легень; численні дефекти (розриви) капсули та паренхіми лівої нирки у ділянці судинної ніжки; по всіх поверхнях селезінки численні дефекти (розриви) капсули та тканини; численні дефекти (розриви) капсули та тканини печінки; переломи ребер праворуч - 3-го ребра по передньо-пахвовій лінії, 4-6-го ребра по середньо-ключичній лінії, 8,9-го між середньо-ключичною та біля-грудиною лініями; переломи ребер ліворуч - 3-9-го по лопатковій лінії, навколо крововиливи у м`які тканини; переломи остистих відростків 1-8-го грудних хребців з крововиливами у м`які тканини; численні крововиливи у м`які тканини нижніх кінцівок; перелом малогомілкової кістки ліворуч у верхній третині, багато-уламковий перелом лівої великогомілкової кістки у середній третині з крововиливами у компактну кісткову речовину; перелом правої малогомілкової кістки у середній третині, перелом великогомілкової кістки праворуч у середній третині з крововиливами у компактну кісткову речовину; масивні інфільтруючи крововиливи, набряк у м`яких тканинах правої та лівої гомілок з ділянок переломів.

Смерть ОСОБА_21 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 на місці дорожньо-транспортної пригоди від сумісної тупої травми тіла, яка супроводжувалася переломами кісток скелету, з пошкодженням внутрішніх органів і тканин, та ускладнилася розвитком шоку.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_11 виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, тобто скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_11 суду повідомив, що 23 грудня 2017 року близько 17 години керував транспортним засобом «ВАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухався по вул. Дніпросталівській, з боку вул. Журналістів, у напрямку вул. Олександра Оцупа у місті Дніпро, та раптом посеред дороги побачив силует людини, у зв`язку з чим він почав застосовувати гальмування, але все одно відбувся наїзд на пішохода, який від отриманих тілесних ушкоджень, загинув. Також обвинувачений суду повідомив, що рухався з дозволеною швидкістю та вчинив усі дії, які міг, або запобігти наїзду на пішохода.

Потерпілий ОСОБА_19 суду повідомив, що загиблий ОСОБА_21 був його братом. Свідком подій, які мали місце 23 грудня 2017 року особисто не був, йому лише відомо, що на його брата було скоєно наїзд автомобілем, від чого він помер.

Також потерпілий ОСОБА_19 повідомив, що претензій майнового та морального характеру до ОСОБА_11 не має.

Свідок ОСОБА_22 суду повідомив, що був свідком дорожньо-транспортної події, яка відбулась 23 грудня 2017 року у вечірній час. Так, він керував автомобілем та рухався за автомобілем «ВАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_11 . Свідок пояснив суду, що рухався по дорозі, яка має дві смуги руху у одному напрямку та дві смуги руху у іншому. До моменту настання ДТП він не бачив потерпілого на проїзній частині, а побачив вже коли той відскочив від автомобіля «ВАЗ» д/н НОМЕР_1 . Свідок ОСОБА_22 повідомив, що за його участю було проведено слідчий експеримент, під час якого він вказував на обставини дорожньо-транспортної пригоди.

При додатковому допиті свідок ОСОБА_22 суду пояснив, що він рухався на автомобілі «Газель», зупинився перед перехресті, оскільки виїжджав з прилеглої території на вул. Дніпросталівська. Коли виїжджав побачив автозаправку «Авіас», яка була яскраво освітлена, а також стела біля заправки освітлювалась. Назустріч рухався автомобіль, який потрапив в ДТП. Після того як ОСОБА_22 повернув направо, він зупинився і вийшов з автомобіля, щоб надати медичну допомогу. Свідок повідомив, що не бачив як автомобіль рухався до моменту ДТП, а почув лише звук наїзду і побачив як щось відштовхувалось у бік узбіччя вправо. Наїзд був на смузі руху автомобіля обвинуваченого, автомобіль не виїжджав на зустрічну смугу. Як рухався пішохід та момент наїзду не бачив. Обстановка на місці ДТП відповідала обстановці при проведенні слідчого експерименту, освітлення було близьке до того як було на момент ДТП, стела на автозаправці освітлювалася. Свідок ОСОБА_22 повідомив, що не пам`ятає чи працювало зовнішнє освітлення під час слідчого експерименту, пройшло багато часу. При ньому фари на автомобілі при проведенні слідчого експерименту не міняли, скільки було понятих точно не пам`ятає. Пішохідного переходу в місці наїзду він не бачив. В автомобілі ОСОБА_11 ще була неповнолітня донька останнього. Які були погодні умови на момент ДТП ОСОБА_22 не пам`ятає, пам`ятає лише, що було темно.

Свідок ОСОБА_22 підтвердив дані зазначені в протоколі слідчого експерименту, який проводився за його участю. Також повідомив, що тиску на нього в ході проведення слідчого експерименту не було, він добровільно погодився на проведення слідчої дії.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_23 суду повідомив, що проводив слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_22 , усі заяви і клопотання, які заявлялись були зазначені в протоколі. Видимість пішохода була розрахована з місця водія шляхом по секундного розташування, це звичайний математичний розрахунок. Місце наїзду встановлювалось зі слів свідка ОСОБА_22 чи зі слідів осипу скла, точно не пам`ятає. Рух пішохода брали відповідно до таблички даних - темп людини приблизного віку як потерпілий. Експерт авто технік визначав який саме темп у таблиці. При проведенні слідчого експерименту був присутній прокурор, який надав матеріали наглядового провадження.

Допитані у судовому засіданні експерти ОСОБА_24 , ОСОБА_25 підтримали висновок комплексної судово-медичної, транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №3796/3797/21/180 від 14 березня 2022 року в частині транспортно-трасологічних та автотехнічних досліджень, та пояснили суду, що в ході проведення експертного дослідження їм було надано матеріали кримінального провадження, а всі необхідні вихідні дані було взято із ухвали суду.

Провина обвинуваченого ОСОБА_11 також підтверджується письмовими доказами, наданими прокурором у судовому розгляді та дослідженими безпосередньо судом:

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23 грудня 2017 року зі схемою та фото-таблицею до нього, згідно якого було оглянуто місце ДТП біля е/о № Р-13 по вул. Дніпросталівській у м. Дніпро;

- протокол огляду відеозапису від 24 квітня 2018 року згідно якого на компакт-диску наявний відеозапис, з камер нагрудних відео-реєстраторів співробітників УПП в Дніпропетровській області з обставинами, що відбувались після дорожньо-транспортної події по прибуттю на місце пригоди працівників поліції;

- протокол проведення слідчого експерименту від 14 травня 2018 року зі схемою та фото-таблицею до нього, згідно якого свідок ОСОБА_22 вказав на обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 23 грудня 2017 року за участю автомобіля «ВАЗ» д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_11 ;

- протокол огляду транспортного засобу від 12 травня 2018 року з фото-таблицею до нього, згідно якого було оглянуто транспортний засіб "ВАЗ-21099" д/н НОМЕР_1 , на якому виявлені механічні пошкодження;

- протокол проведення слідчого експерименту від 08 листопада 2018 року зі схемою та фото-таблицею до нього, згідно якого ОСОБА_11 вказав на обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 23 грудня 2017 року;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 15.11.2018 року з план-схемою та флеш накопичувачем до нього за участю захисника ОСОБА_20 та ОСОБА_11 , згідно якого було уточнено відомості щодо обставин скоєння злочину 2

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2578 від 15 січня 2018 року, згідно якого при експертизі трупа ОСОБА_21 виявлено: сумісно тупу травму тіла: синці та садно на обличчі, ділянка осаднення з поверхневою раною та набряком м`яких тканин, ділянка осаднення з синцем та масивна ділянка осаднення з численними поверхневими ранами на тулубі, численні садна та численні синці на правій верхній кінцівці, ділянка осаднення на лівому плечі, численні синці на нижніх кінцівках, садна на правому стегні; крововилив у товщі м`яких покривних тканин голови; перелом кісток склепіння та основи черепа; крововиливи під м`якими мозковими оболонками; в порожнинах бічних шлуночків сліди темно-червоної рідкої крові; під плеврою легень велико- вогнищеві крововиливи по всіх поверхнях з переходом на тканину легень; численні дефекти (розриви) капсули та паренхіми лівої нирки у ділянці судинної ніжки; по всіх поверхнях селезінки численні дефекти (розриви) капсули та тканини; численні дефекти (розриви) капсули та тканини печінки; переломи ребер праворуч - 3-го ребра по передньо-пахвовій лінії, 4-6-го ребра по середньо-ключичній лінії, 8,9-го між середньо-ключичною та біля-грудиною лініями; переломи ребер ліворуч - 3-9-го по лопатковій лінії, навколо крововиливи у м`які тканини; переломи остистих відростків 1-8-го грудних хребців з крововиливами у м`які тканини; численні крововиливи у м`які тканини нижніх кінцівок; перелом малогомілкової кістки ліворуч у верхній третині, багато-уламковий перелом лівої великогомілкової кістки у середній третині з крововиливами у компактну кісткову речовину; перелом правої малогомілкової кістки у середній третині, перелом великогомілкової кістки праворуч у середній третині з крововиливами у компактну кісткову речовину; масивні інфільтруючи крововиливи, набряк у м`яких тканинах правої та лівої гомілок з ділянок переломів.

Набряк речовини головного мозку; під ендокардом у товщі сосочкових м`язів червоні крововиливи у вигляді «язиків полум`я»; розміри та вага серця дещо збільшені, воно на дотик зів`яле, із заокругленою верхівкою, значно обкладене жировою тканиною; атеросклероз судин головного мозку, серця, аорти; кардіосклероз; ділянки інтраальвеолярних крововиливів, набряк у легенях; нерівномірне кровонаповнення печінки, ділянки її паренхіми з численними гепатоцитами, що мають полігональну форму та просвітлену цитоплазму, помірна зональна великокраплева жирова дистрофія печінки; повнокров`я, прояви паренхіматозної дистрофії у нирках; рідкий стан крові.

Виявлені вище зазначені тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла виникли у короткий проміжок часу, не задовго до настання смерті, від дії твердого предмету (предметів) чи о такий (такі) з великою силою, не виключено, що вони виникли за умов викладених у постанові, а саме дорожньо-транспортної пригоди, тобто при ударі виступаючими частинами транспортного засобу у праву сторону тіла, з послідуючим відкиданням та контактом з дорожнім покриттям, у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до настання смерті та знаходяться у причинному зв`язку з настанням смерті.

Смерть його настала від сумісної тупої травми тіла, яка супроводжувалася

переломами кісток скелету, з пошкодженням внутрішніх органів і тканин, та ускладнилася розвитком шоку, що підтверджується даними судово-медичної експертизи трупу.

Враховуючи локалізацію та морфологічні ознаки виявлених тілесних ушкоджень, можливо припустити, що потерпілий знаходився у вертикальному положенні.

Згідно висновку транспортно-трасологічної експертизи № 6/10.4/1306 від 05 січня 2018 року, згідно якого зазначено, що оцінюючи ознаки, що вказують на розташування місця наїзду і слідову інформацію, наявну в протоколі огляду місця ДТП та на схемі до нього, необхідно дійти висновку, що визначити експертним шляхом розташування місця наїзду (у метрах) щодо меж проїзної частини і нерухомих орієнтирів не надається можливим. Однак, виходячи із розташування на місті пригоди осипу скла, ботинку та автомобіля «ВАЗ 21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 необхідно дійти висновку, що місце наїзду на пішохода ОСОБА_21 в повздовжньому дорозі напрямку розташовувалось перед осипом скла, якщо рухатися по проїзній частині дороги в напрямку від вул. Журналістів до вул. О.Оцупа, а у поперечному напрямку місце наїзду розташовувалось в межах смуги руху автомобіля «ВАЗ 21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 згідно слідів гальмування шин коліс навпроти пошкоджень отриманих транспортних засобом під час контактування з пішоходом за умов якщо наїзд на пішохода відбувся під час гальмування транспортного засобу.

Швидкість руху автомобіля «ВАЗ 21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно довжини сліду гальмування шини правого переднього колеса, що залишився на проїзній частині дороги після ДТП, перед гальмуванням була не менше ніж 84,4...88,2 км/год.

Розрахована швидкість руху автомобіля «ВАЗ 21099», яка дорівнює 84,4...88,2 км/год є мінімальною, оскільки при розрахунках не враховуються витрати кінетичної енергії на деформацію деталей ТЗ, витрачених при наїзді на пішохода, а частина слідів гальмування шин коліс автомобіля «ВАЗ 21099» могла не залишитися на проїзній частині. Врахувати витрати кінетичної енергії на деформацію деталей ТЗ, витрачених при наїзді на пішохода за допомогою технічних розрахунків не є можливим, оскільки в експертній практиці відсутня достатньо апробована методика.

Згідно висновку технічного стану транспортного засобу №6/10.2/1305 від 04 січня 2018 року, згідно якого зазначено, що на момент експертного огляду робоча гальмова система та рульове керування автомобіля «ВАЗ 21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 перебувають в працездатному стані.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №5/10.1/415 від 11 липня 2018 року, згідно якого зазначено, що в даній дорожній обстановці водій автомобіля "ВАЗ 21099" ОСОБА_11 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2, 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України.

При заданому механізмові події, в діях водія автомобіля "ВАЗ 21099" ОСОБА_11 невідповідностей вимогам п. 12.2 ПДР України не вбачається.

При заданому механізмові події, в діях водія автомобіля "ВАЗ 21099" ОСОБА_11 невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР України не вбачається.

При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «ВАЗ 21099» ОСОБА_11 , у частині вибору швидкості руху, не відповідали вимогам п. 12.4 ПДР України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП.

В умовах даної події водій автомобіля ВАЗ 21099» ОСОБА_11 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода при русі з допустимою в даному населеному пункті швидкістю руху.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №5/10.1/934 від 22 листопада 2018 року згідно якого зазначено, що в даній дорожній обстановці водій автомобіля "ВАЗ 21099" ОСОБА_11 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2, 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України.

При заданому механізмові події, в діях водія автомобіля "ВАЗ 21099" ОСОБА_11 невідповідностей вимогам п. 12.2 ПДР України не вбачається.

При заданому механізмові події, в діях водія автомобіля "ВАЗ 21099" ОСОБА_11 невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР України не вбачається.

При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «ВАЗ 21099» ОСОБА_11 , у частині вибору швидкості руху, не відповідали вимогам п. 12.4 ПДР України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП.

В умовах даної події водій автомобіля ВАЗ 21099» ОСОБА_11 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода при русі з допустимою в даному населеному пункті швидкістю руху.

В ході судового розгляду захисником-адвокатом ОСОБА_20 долучено висновок експерта №11/10.1/54 від 18.02.2019, який було проведено за заявою адвоката ОСОБА_20 , згідно висновку автотехнічної експертизи №11/10.1/54 від 18.02.2019 року, оскільки в заяві на проведення автотехнічного дослідження відсутні відомості про видимість дороги з робочого місця водія автомобіля ВАЗ -21099 то встановити відповідали (не відповідали) чи дії водія ОСОБА_11 вимогам п. 12.2 Правил дорожнього руху України не надається можливим.

При вказаному механізмі наїзду в діях водія автомобіля ВАЗ-21099 р/н НОМЕР_1 ОСОБА_11 невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору могли знаходитись в причинному зв`язку з настанням подією цієї ДТП, не вбачається.

В умовах дорожньо-транспортної ситуації дії водія автомобіля ВАЗ-21099 р/н НОМЕР_1 ОСОБА_11 у частині вибору швидкості руху не відповідали вимогам п.п. 12.4 та 12.9 ("б") ПДР України з технічної точки зору не знаходиться в причинному зв`язку з настанням події дорожньо-транспортної пригоди, що розглядається.

В умовах даної ситуації водій автомолбіля ВАЗ-21099 р/н НОМЕР_1 ОСОБА_11 з моменту виявлення пішохода не мали технічну можливість запобігти наїзду шляхом гальмування зупинкою автомобіля до місця наїзду.

Оцінка дій пішохода ОСОБА_26 не потребує спеціальних автотехнічних пізнань та може бути здійснена органами слідства та судом самостійно. відповідно до вимог розділу 4 "Обов`язки і права пішоходів" Правил дорожнього руху України.

За клопотанням прокурора було доручено органу досудового слідства провести слідчий експеримент за участю обвинуваченого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_22 , про що винесено відповідну ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2020 року.

Як слідує із протоколу проведення слідчого експерименту від 10.12.2020 року з додатками до нього, проведеного за участю обвинуваченого ОСОБА_11 , його захисника ОСОБА_20 , свідка ОСОБА_22 , обвинувачений ОСОБА_11 дав пояснення щодо механізму ДТП, яка мала місце 23.12.2017 року. Обвинувачений ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_22 повідомили, що не бачили в якому темпі рухався пішохід до моменту наїзду на нього.

Після дослідження висновку судово - автотехничної експертизи №5/10.10/415 від 11 липня 2018 року (експерт ОСОБА_27 ) та висновку судово - автотехничної експертизи №11/10.1/54 від 18 лютого 2019 року (експерт ОСОБА_28 ) судом було винесено ухвалу про призначення судової автотехнічної експертизи, оскільки вищезазначені висновки експертів суперечать один одному. 04 березня 2021 року на адресу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи.

За клопотанням прокурора було доручено органу досудового слідства провести слідчий експеримент за участю обвинуваченого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_22 , про що винесено відповідну ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2021 року.

У подальшому, органом досудового слідства було проведено огляд транспортного засобу (протокол огляду транспортного засобу з фото таблицею до нього від 09.04.2021 ), згідно якого було оглянуто автомобіль ВАЗ 21099 д/н НОМЕР_1 , на якому наявні пошкодження лако-фарбованого покриття всього кузову, деформований дах, розбита ліва фара, деформовано капот, відсутнє лобове скло. У подальшому було проведено слідчий експеримент, за результатом якого складено протокол проведення слідчого експерименту від 20 травня 2021 року.

Як вбачається із зазначеного протоколу проведення слідчого експерименту від 20.05.2021 року, в ході проведення слідчого експерименту спеціаліст-експерт повідомив про необхідність проведення комплексної судово-автотехнічної, транспортно-трасологічної та судово-медичної експертизи, з метою отримання вихідних даних та подальшого проведення слідчого експерименту.

У подальшому, судом було призначено комплексну комісійну судово-медичну, транспортно-трасологічну та судово-автотехнічну експертизу, про що винесено відповідну ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2021 року.

Згідно висновку комплексної судово-медичної, транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №3796/3797/21/80 від 14.03.2022 року, як слідує із аналізу наданої судово-медичної документації («Висновок експерта» №2578 від 15.01.2018 року) комісією експертів у гр. ОСОБА_21 встановлені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла:

- відкритої черепно-мозкової травми з крововиливами під м`які мозкові оболонки (переважно у правій тім`яній області, в обох скроневих, лівій потиличній області та мозочку), переломами кісток склепіння та основи черепу (правої тім`яної кістки з переходом на пірамідку правої скроневої кістки, турецьке сідло, пірамідку лівої скроневої кістки, великі та малі крила основної кістки та на решітчасту кістку), крововиливами в м`які покривні тканини голови у правій тім`яній області з переходом до центру, забійною раною на тлі садна в правій тім`яній області з переходом до центру, синцями на обличчі (у зовнішнього кута правої брови, на нижній повіці лівого ока та на нижній повіці правого ока у внутрішнього кута), садном на підборідді зліва;

- тупої травми грудної клітини: з локальними (прямими) переломами ребер справа (3- го по передньо-пахвовій лінії, з 4-го по 6-е по середньо-пахвовій лінії та 8-го і 9-го ребер між середньо-ключичною та білягрудинною лініями) та віддаленими (непрямими) переломами ребер зліва (з 3-го та 9-е ребро по лопатковій лінії), переломами остистих відростків грудних хребців 1-го по 8-й з крововиливами в м`які тканини навколо, синцем на тлі садна на грудній клітині справа в нижніх відділах з переходом до проекції краю реберної дуги;

- тупої травми черева з множинними розривами правої частки печінки з переходом на ліву частку печінки, множинними розривами тканини селезінки по всім поверхням (капсула та тканина), множинними розривами лівої нирки (капсули та тканини в ділянці судинної ніжки) з крововиливом в навколониркову клітковину;

- тупої травми лівої нижньої кінцівки: з переломом малогомілкової кістки у верхній третині (40см від підошовної поверхні стоп), багатоуламковим переломом великогомілкової кістки в середній третині (28см від підошовної поверхні стоп), масивними крововиливами в м`які тканин лівого стегна в середній та нижній третині по всім поверхням і лівої гомілки по всім поверхням;

- тупої травми правої нижньої кінцівки: з переломом малогомілкової кістки в середній третині (24см від підошовної поверхні стоп), уламковим переломом великогомілкової кістки в середній третині (27см від підошовної поверхні стоп), масивними крововиливами в м`які тканини правого стегна у нижній третині і правої гомілки по всім поверхням, множинними синцями по задньо-зовнішній поверхні стегна та гомілки, саднами по зовнішній поверхні правого стегна у верхній та нижній третинах;

- множинних синців та саден правої верхньої кінцівки (задньої поверхні передпліччя у нижній третині, тильної поверхні кисті (в проекції 2-5-ї п`ясних кісток та проксимальних фаланг 3,4-го пальців);

- садна по зовнішній поверхні лівого плеча у верхній та середній третинах;

- масивної ділянки осаднення з поверхневими забійними ранами на правій бічній поверхні тулуба з переходом на праву нижню кінцівку (по задній поверхні тулуба у середній та нижній третинах з переходом на бічні поверхні, далі на верхні квадранти обох сідниць та у верхню третину правого стегна по зовнішній поверхні).

Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, можливо зазначити, що під час первинного контакту з транспортним засобом гр. ОСОБА_21 знаходився у вертикальному або близькому до нього положенні та був звернутий правої поверхнею тіла до виступаючих частини транспортного засобу, що рухався, а нижні кінцівки гр. ОСОБА_21 знаходились у кроковому положенні, що підтверджується характером переломів кісток нижніх кінцівок та висотою їх розташування.

За результатами транспортно-трасологічних та автотехнічних досліджень на момент первинного контактування з пішоходом з урахуванням загальмованого стану автомобіля «ВАЗ-21099» до моменту наїзду складає не менше Vaг = 99,2 - 101,2 км/год.

Виходячи з об`єму слідової інформації, що зафіксована на схемі до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події з урахуванням вищенаведених ознак місце наїзду автомобіля «ВАЗ-21099» на пішохода розташовувалось перед місцем початку розташування осипу. Встановити експертним шляхом розташування місця наїзду автомобіля «ВАЗ-21099» на пішохода, як геометричну точку, відносно меж проїзної частини та інших орієнтирів (меж перехрестя, електроопори, тощо), не надається можливим через відсутність достатнього комплексу транспортно-трасологічних ознак, що характеризують їх розташування у момент наїзду.

Обставини, які пов`язані з діями пішохода (траєкторія та темпу руху), встановлюються лише слідчим шляхом, тому вирішити питання чи змінював свій напрямок руху або рухався прямолінійно пішохід ОСОБА_21 перед наїздом не надається можливим.

В даній дорожній обстановці, водій автомобіля «ВАЗ-21099» ОСОБА_11 , здійснюючи рух в умовах обмеженої видимості (темний час доби), повинен був вибирати швидкісний режим в залежності від видимості в напрямку руху, що регламентовано вимогами п.12.2 Правил дорожнього руху України, але не більше ніж встановлено в межах населеного пункту 60км/год, що регламентовано вимогами п.12.4, п.12.9 «б» Правил дорожнього руху України.

З моменту виникнення небезпеки для руху, який з технічної точки зору виник у момент виявлення пішохода на проїзній частині, водій ОСОБА_11 повинен був негайно вжити заходів до зниження швидкості аж до зупинки, що регламентовано вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожній обстановці, водій автомобіля «ВАЗ-21099» ОСОБА_11 не мав технічної можливості запобігти наїзд на пішохода.

Дії водія автомобіля «ВАЗ-21099» ОСОБА_11 в частині руху в межах населеного пункту з перевищенням швидкості не відповідали вимогам п.12.4, п.12.9 «б» Правил дорожнього руху України.

Оскільки водій автомобіля «ВАЗ-21099» ОСОБА_11 не мав технічної можливості запобігти ДТП, як при русі з фактичною так і за умов руху з допустимою швидкістю руху, то слід дійти висновку, що в даній дорожній обстановці, при заданих вихідних даних, в його діях невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б перебували у причинному зв`язку з настанням ДТП, не вбачається.

З технічної точки зору покази водія ОСОБА_11 , в частині руху автомобіля «ВАЗ- 21099» р.н. НОМЕР_3 відносно меж проїзної частини вул. Дніпросталівської м. Дніпро, в частині місця наїзду на пішохода, розташування пішохода відносно автомобіля «ВАЗ-21099» р.н. НОМЕР_1 в момент наїзду, є спроможними.

Дослідженням наданих матеріалів справи встановлено відсутність письмових даних щодо швидкості руху автомобіля «ВАЗ-21099» за показами ОСОБА_11 тому аналіз спроможності в цій частині буде наданий в умовній формі: якщо покази водія ОСОБА_11 щодо швидкості руху керованого ним транспортного засобу відповідають розрахунковим або більше, то його покази слід вважати спроможними, якщо менше то неспроможними.

Оцінка дій пішохода відповідно до вимог Правил дорожнього руху України, не потребує застосування спеціальних знань в галузі судової автотехніки. Дане питання може бути вирішено органом розслідування самостійно, відповідно до вимог розділу 4 «Обов`язки і права пішоходів» Правил дорожнього руху України.

Суд не враховує висновок експерта №3796/3797/21/189 від 14.03.2022 в частині авто технічних розрахунків, оскільки вони були проведені за вихідними даними згідно показів ОСОБА_11 , без зазначення об`єктивної видимості дороги у світлі фар автомобіля та об`єктивної видимості пішохода з місця водія, що є обов`язковими для перевірки технічної можливості запобігти наїзду в умовах недостатньої видимості. В ході проведення яких не перевірено покази ОСОБА_11 на технічну спроможність, не враховано усіх встановлених вихідних даних як в ході досудового розслідування так і судового розгляду.

В ході судового розгляду прокурором було заявлено клопотання про призначення комісійної транспортно-трасологічної та судово-автотехнічної експертизи про що була винесена ухвала Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2022 року.

19 грудня 2022 року на адресу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання експерта про надання додаткових вихідних даних про механізм дорожньо-транспортної пригоди.

У судовому засіданні 27 грудня 2022 року прокурором заявлено клопотання про надання доручення слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області провести слідчий експеримент із залученням спеціаліста, з метою перевірки показань свідка ОСОБА_22 та обвинуваченого ОСОБА_11 для отримання додаткових вихідних даних з метою проведення експертного дослідження, клопотання прокурора задоволено та винесено ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2022.

21 лютого 2023 року проведено слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_22 , згідно якого свідок ОСОБА_22 вказав, що 23.12.2017 року приблизно о 17:00 годин зупинився перед перехрестям і побачив як автомобіль ВАЗ 21099 рухався по вул. Дніпросталівській. Свідок не бачив як і з якою швидкістю рухався пішохід, побачив вже момент наїзду на пішохода. Хід проведення слідчого експерименту зафіксовано за допомогою відеозапису.

13 березня 2023 року проведено слідчий експеримент за участю обвинуваченого ОСОБА_11 , який вказав що керуючи автомобілем ВАЗ 27.12.2017 приблизно о 17:00 годин, рухався у м. Дніпро по вул. Дніпросталівська з боку вул. Журналістів в напрямку вул. О. Оцупа, зі швидкістю 60 км/год. ОСОБА_11 в ході проведення слідчого експерименту вказав на якій відстані рухався пішохід і повідомив, що місце наїзду на пішохода вказати не може, як і його темп руху, оскільки не бачив як він рухався. Хід проведення слідчого експерименту зафіксовано за допомогою відеозапису.

Згідно висновку судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/121-22/124641-ІТ від 01.05.2023, місце наїзду знаходилось перед осипом скла (поз. 5 на схемі до протоколу огляду місця ДТП) вважаючи по напрямку руху від вул. Журналістів у бік вул. О. Оцупа, та у межах смуги руху автомобіля «ВАЗ-21099» р.н. НОМЕР_1 , згідно слідів шин коліс, навпроти пошкоджень отриманих вказаним автомобілем під час контактування із пішоходом. Більш точніше встановити розташування місця наїзду відносно меж проїзної частини, у об`ємі зафіксованої слідової інформації, неможливо.

При русі автомобіля в умовах недостатньої видимості виявлення водієм автомобіля «ВАЗ-21099» р.н. НОМЕР_1 малопомітного об`єкту у вигляді пішохода, який перебував на проїзній частині та наближався до смуги руху автомобіля могло бути несподіваним для водія і тому час реакції водія у таких умовах буде збільшеним та буде складати 1.2 секунди.

Об`єктивну видимість пішохода, який рухається зліва направо по відношенню до напрямку руху автомобіля можливо встановити методом проведення розсувки транспортного засобу та пішохода від місця наїзду у зворотньому напрямку їх руху в умовах, максимально наближених на момент дорожньо-транспортної події. Автомобіль та пішохід відповідно до їх швидкостей віддаляються від місця наїзду на ділянки, які дорівнюють шляху, що вони долають за 1 секунду до моменту зникнення можливості виявити пішохода з робочого місця водія, після чого посекундно наближуються до місця наїзду до моменту появи можливості виявити пішохода з робочого місця водія. Відстань від передньої частини автомобіля до пішохода буде становити величину об`єктивної видимості пішохода.

Водій ОСОБА_11 не мав технічної можливості зупинити керований автомобіль «ВАЗ-21099» р.н. НОМЕР_1 на відстані 30.4 м.

У дорожній ситуації, що склалась, водій автомобіля «ВАЗ-21099» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_11 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2, 12.3, 12.4 та 12.9 б) Правил дорожнього руху.

Водій автомобіля «ВАЗ-21099» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_11 мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній події шляхом виконання вимог п.п. 12.3, 12.4 та 12.9 б) Правил дорожнього руху.

У діях водія автомобіля «ВАЗ-21099» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_11 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 12.3, 12.4 та 12.9 б) Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку із ДТП. У разі, якщо швидкість руху автомобіля "ВАЗ-21099" була не менше 101 км/год, то у діях водія ОСОБА_11 є також невідповідності вимогам п. 12.2 Правил дорожнього руху в частині руху із перевищенням допустимої швидкості за умовами видимості дороги.

У дорожній ситуації, що склалась, водій автомобіля «ВАЗ-21099» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_11 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2, 12.3, 12.4 та 12.9 б) Правил дорожнього руху.

З причин, зазначених у дослідницькій частині висновку, відповісти на запитання: «Чи мав технічну можливість водій автомобіля «ВАЗ-21099» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_11 запобігти дорожньо-транспортній події?» неможливо.

З причин, зазначених у дослідницькій частині висновку, відповісти на запитання: «Чи відповідали дії водія автомобіля «ВАЗ-21099» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_11 вимогам Правил дорожнього руху України, і якщо ні, то чи знаходяться в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної події?» неможливо.

У частині руху із перевищенням максимально дозволеної в населеному пункті швидкості у діях водія ОСОБА_11 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 12.4 та 12.9 б) Правил дорожнього руху.

З причин, зазначених у дослідницькій частині висновку, відповісти на запитання: «Чи спроможні з технічної точки зору покази водія ОСОБА_11 про розвиток ДТП в частині місця наїзду на пішохода та в частині того, що коли він побачив силует пішохода, він знаходився на відстані 30.4 м від місця наїзду?» неможливо.

В ході судового розгляду кримінального провадження захисником обвинуваченого ОСОБА_11 , адвокатом ОСОБА_20 заявлено клопотання про визнання всіх доказів недопустимими, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутня постанова про призначення слідчого ОСОБА_23 слідчим по вказаному кримінальному провадженню.

У відповідності до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Статтею 87 КПК України визначено недопустимість доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини і встановлено: Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Крім того, суд зазначає, що вирішуючи питання про застосування правил ст. 87 КПК України до наданих сторонами доказів, слід виходити з того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті (правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 08.10.2019 р. в справі № 639/8329/14-к, від 01.12.2021 р. у справі № 501/740/18).

Доводи захисника про відсутність у матеріалах провадження документів щодо повноважень слідчого на здійснення досудового розслідуванняу кримінальному провадженні за № 0001525 від 23.12.2017 року є безпідставними.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 39 КПК України керівник органу досудового розслідування уповноважений визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих.

За змістом статей 39, 40,110 КПК України рішення про призначення (визначення) слідчого, який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, прийматись у формі постанови. Така постанова має відповідати передбаченим КПК України вимогам до процесуального рішення в формі постанови, у том числі, бути підписаною службовою особою, яка її прийняла.

Водночас, визначення керівником органу досудового розслідування слідчого (слідчу групу), який здійснюватиме досудове розслідування у конкретному кримінальному провадженні є кримінально-процесуальним рішенням, яке утворює, змінює чи припиняє права та обов`язки і приймається у формі постанови. Такі постанови не є процесуальними джерелами доказів у розумінні ст. 84 КПК України.

Разом з тим, частиною 2 ст. 290 КПК України встановлено правило, за яким, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

У разі, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази (ч. 12 ст. 290 КПК України).

Касаційний кримінальний суд в складі Верховного Суду у постанові по справі № 426/22634/18 (провадження № 51-4102 км 21) від 24 січня 2022 року, зазначив, що не відкриття стороні захисту постанов на стадії виконання ст. 290 КПК України не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та не зумовлює визнання доказів отриманих під час досудового розслідування недопустимими.

В ході судового розгляду кримінального провадження стороною обвинувачення було надано суду постанову про призначення слідчого у кримінальному провадженні №0001525 від 03.04.2018, яка підписана т.в.о. заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_29 . Вказана постанова відповідає передбаченим КПК України вимогам до процесуального рішення у формі постанови.

Відповідно до копії постанови від 03.04.2018 для здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001525 від 03.04.2018 року доручено слідчому відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітану поліції ОСОБА_23 .

При цьому у долученої копії постанови міститься інформація про дату та місце її складення, прізвище та ініціали, посада особи, яка прийняла рішення про визначення групи слідчих та слідчого, прізвище та ініціали слідчого, посилання на правові підстави винесення постанов, номери кримінальних проваджень, внесених до ЄРДР і дату їх внесення до Реєстру, попередню правову кваліфікацію (ч.2 ст.286 КК України), посилання на обставини провадження.

Долучення постанови про визначення слідчого на стадії судового розгляду не суперечить висновку об`єднаної палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року (справа № 477/426/17, провадження № 51-4963 кмо 20), відповідно до якого постанови керівника органу досудового розслідування про визначення слідчого або групи слідчих, старшого групи слідчих, які здійснювали досудове розслідування, можуть бути надані прокурором та оголошені під час судового розгляду у випадку, якщо під час дослідження доказів в учасників провадження виникне сумнів у їх достовірності, з огляду на те, що ці докази було зібрано неуповноваженими особами.

З огляду на викладене, підстави для визнання недопустимими всіх доказів, отриманих під час досудового розслідування, на які вказувалося стороною захисту з підстав відсутності постанови про призначення слідчого ОСОБА_23 , відсутні.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_20 про визнання недопустимим доказом - висновку судово-медичної експертизи № 2578 від 15.01.2018, висновку судово-автотехнічної експертизи №5/10.1/934 від 23.11.2018, суд зазначає наступне.

Висновок судово-медичної експертизи № 2578 від 15.01.2018, висновок судово-автотехнічної експертизи №5/10.1/934 від 23.11.2018 відповідають критеріям допустимості, визначених ст. 86 КПК України. Так, дослідженням висновку встановлено, що експерт провів експертне дослідження на підставі постанови слідчого про призначення судово-медичної експертизи, відповів на усі поставлені питання, порушень зі сторони експерта не вбачається, питання щодо «хто створив аварійну ситуацію на дорозі, яка стала причиною ДТП» не відноситься до компетенції судово-медичного експерта.

При проведенні судово-автотехнічної експертизи №5/10.1/934 від 23.11.2018 експерту були надані вихідні дані які були отриманні в ході проведення досудового розслідування, в порядку передбаченому КПК України, а саме відповідно до протоколу огляду дорожньо-транспортної пригоди, слідчих експериментів за участі свідка ОСОБА_22 та ОСОБА_30 .

Так, темп руху пішохода зазначено швидкий біг, так оскільки ні свідок ОСОБА_22 , ні обвинувачений ОСОБА_31 не зазначили темп руху потерпілого, слідчим було взято максимально швидкий темп руху «швидкий біг», оскільки якщо водій має технічну можливість уникнути ДТП при максимально швидкому темпі руху, то і при більш повільному буде мати технічну можливість запобігти ДТП.

Таким чином, відсутні підстави для визнання вищезазначених висновків експертів недопустимим доказом, а тому клопотання захисника ОСОБА_20 є необґрунтованим та таким що не підлягає задоволенню.

Щодо визнання протоколів проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_22 від 14.05.2018, 21.02.2023 суд зазначає наступне, слідчий експеримент за участі свідка ОСОБА_22 проводився при фотофіксації/ відеофіксації слідчої дії. Складений за результатами проведеного слідчого експерименту протокол та схема до нього підписано учасниками слідчої дії та безпосередньо ОСОБА_22 , який також згідно вказаного протоколу не мав зауважень та заперечень. Будь-якого тиску на свідка ОСОБА_22 не було. У протоколі слідчого експерименту зазначено, що слідчий експеримент відбувається на тій же території, в дорожніх та погодних умовах, близьких до тих, при яких сталось ДТП.

Окрім того, в ході допиту свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні підтвердив, що обстановка при проведення слідчого експерименту 14.05.2018 відповідала обстановці на момент ДТП, також підтвердив дані зазначені в слідчому експерименті.

Враховуючи викладене, слідчий експеримент зі свідком ОСОБА_22 проведений згідно з вимогами ст. 240 КПК, складений за результатами її проведення протокол відповідає вимогам чинного законодавства, та є належним доказом у справі.

Що стосується доводів захисника про визнання висновку комплексної судово-автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/121-22/12641-ІТ від 01.05.2023 недопустимими доказами, то судом було досліджено висновок комплексної судово-автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/121-22/12641-ІТ від 01.05.2023, відповідно до яких, експертам були надані вихідні дані, які були отриманні в порядку передбаченим КПК України, експертам надано достатньо вихідних даних, клопотань про надання додаткових даних не надходило. Зазначений висновок містить відповіді на всі поставлені перед експертами питання, відповіді чіткі та однозначні, а тому висновок відповідає вимогам належності, достовірності та допустимості.

В судових дебатах прокурор в своїй промові просила не враховувати висновок експерта №11/10.1/54 від 18.02.2019 та висновок експерта №3796/3797/21/189 від 14.03.2022 в частині авто технічних розрахунків, оскільки вони були проведені за вихідними даними згідно показів ОСОБА_11 , без зазначення об`єктивної видимості дороги у світлі фар автомобіля та об`єктивної видимості пішохода з місця водія, що є обов`язковими для перевірки технічної можливості запобігти наїзду в умовах недостатньої видимості. В ході проведення яких не перевірено покази ОСОБА_11 на технічну спроможність, не враховано усіх встановлених вихідних даних як в ході досудового розслідування так і судового розгляду.

В ході судового розгляду захисником-адвокатом ОСОБА_20 долучено висновок експерта №11/10.1/54 від 18.02.2019, який було проведено за заявою адвоката ОСОБА_20 , згідно висновку автотехнічної експертизи №11/10.1/54 від 18.02.2019 року, судовому експерту для ознайомлення були надані копії договору про надання правової допомоги копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; копія матеріалів ДТП на 2 аркушах. Оскільки, в вступній частині висновку не зазначено конкретно, які саме копії матеріалів ДТП (що були джерелами даних) було досліджено експертом при проведенні експертизи, тому з урахуванням обсягу вихідних даних, які використовувались експертом при проведенні експертизи, суд не враховує висновок авто технічної експертизи №11/10.1/54 від 18.02.2019 року.

Згідно висновків Верховного Суду, суд може не взяти до уваги висновок експерта за результатами експертизи, проведеної за ініціативою сторони захисту, якщо з сукупності доказів, що містяться у матеріалах кримінального провадження, у діях водія вбачається наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, що в даному судовому засіданні судом встановлено.

Суд також не враховує висновок експерта №3796/3797/21/189 від 14.03.2022 в частині авто технічних розрахунків, оскільки вони були проведені за вихідними даними згідно показів ОСОБА_11 , без зазначення об`єктивної видимості дороги у світлі фар автомобіля та об`єктивної видимості пішохода з місця водія, що є обов`язковими для перевірки технічної можливості запобігти наїзду в умовах недостатньої видимості. В ході проведення яких не перевірено покази ОСОБА_11 на технічну спроможність, не враховано усіх встановлених вихідних даних як в ході досудового розслідування так і судового розгляду.

Всі докази на підтвердження вказаних обставин оцінені судом, як кожен окремо, так і в своїй сукупності. Вказані докази передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально процесуальним законодавством.

Суд визнає докази обвинувачення належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують винуватість ОСОБА_11 у вчиненні ним злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Отже, дослідивши під час судового розгляду надані сторонами та іншими учасниками кримінального провадження докази на предмет їх належності, достовірності, допустимості відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_11 виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, правильно кваліфіковано за ч.2 ст. 286 КК України.

Вирішуючи питання про обрання виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_32 суд враховує відповідно до ст.ст.65-67 КК України ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь тяжкості цього злочину, суд повинен виходити із усіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали, тощо.

При призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до цього осіб, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного (правова позиція, викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 року(із змінами і доповненнями).

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_11 , судом не встановлено.

Також, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_11 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином з необережності; дані, що характеризують особу винного ОСОБА_11 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, позитивно характеризується з місця проживання, на обліках у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, відсутність з боку потерпілого ОСОБА_19 претензій майнового та морального характеру та приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_11 можливе без ізоляції його від суспільства, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, без призначення додаткового покарання позбавлення права керування транспортними засобами.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки без позбавлення права керувати транспортним засобом.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_11 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік і шість місяців.

На підставі ст. 76 ч.1 п.п.1,2 КК України зобов`язати ОСОБА_11 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2017 року на автомобіль "ВАЗ 21099" реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_11 - скасувати.

Речовий доказ - "ВАЗ 21099" реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні на території спец-майданчика тимчасового тримання автомобілів ПП "Авто-клуб", розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Дніпросталівська 22 - повернути власнику.

Речові докази - дві лампи накалювання з передніх блок-фар автомобіля "ВАЗ 21099", реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходяться на зберіганні у камері схову речових доказів ГУНП в Дніпропетровській області - знищити.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави кошти за рахунок проведення експертизи у розмірі 1144,0 гривень, 1144,0 гривень, 1144,0 гривень, 1144,0 гривень, 10038,0 гривень

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного судк протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча: ОСОБА_1