печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захиснника ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0001220 від 04.07.2023

В С Т А Н О В И В :

13.11.2024 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001220 від 04.07.2023.

Прокурор у судовому засіданні просив задовольнити клопотання в частині заборони розпорядження майном.

Представник особи, щодо якої вирішується питання про арешт заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що вилучені грошові кошти не мають ознак речового доказу, що арешт зі вказаних грошових коштів вже був знятий ухвалою слідчого судді.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та матеріали додані до нього, дійшов наступного висновку.

Під час розгляду клопотання встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001220 від 04.07.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 255, ч. ч. 3, 4, 5 ст. 190 КК України ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 255, ч. ч. 3, 4, 5 ст. 190 КК України та за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 та ч. 3 ст. 209 КК України.

Прокурор зазначає, що керівник злочинної організації ОСОБА_5 , діючи умисно, спільно з її членами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та 7-ма громадянами Чеської Республіки, з метою власного незаконного збагачення, в період часу не пізніше листопада 2022 року по 17.04.2024 (по момент припинення злочинної діяльності злочинної організації правоохоронними органами), відповідно до відведеної кожному злочинної ролі, діючи згідно раніше розробленого та узгодженого всіма учасниками злочинної організації плану в межах спільного злочинного умислу, з використанням електронно-обчислювальної техніки (комп`ютерного обладнання), пристроїв VolP телефонії та віртуальних АТС, шахрайськими способом заволоділи коштами громадянам Чеської Республіки на загальну суму 5,5 млн. грн.

Так, невстановлена органом досудового розслідування особа з числа громадян Чеської Республіки, будучи членом злочинної організації, очолюваної ОСОБА_5 , відповідно до відведеної злочинної ролі, діючи згідно раніше розробленого та узгодженого всіма учасниками злочинної організації плану в межах спільного злочинного умислу, спільно із членами злочинного угрупування ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які входили до складу злочинної організації, перебуваючи за встановленою адресою, з використанням електронно-обчислювальної техніки (комп`ютерного обладнання), пристроїв VoIP телефонії та віртуальних АТС, присвоївши собі номери телефонів, здійснювала телефонний дзвінок до громадянин Чеської Республіки.

На даний час встановлено 16 епізодів злочинної діяльності групи осіб, яка складається як із громадян України так і з громадян Чеської Республіки щодо шахрайських дій із заволодіння коштами громадян Чеської Республіки на загальну суму 5 млн. 525 тис. грн.

За результатами досудового розслідування 17.04.2024 повідомлено про підозру 3 громадянам України ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 255, ч. ч. 3, 4, 5

ст. 190 КК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 255, ч. ч. 3, 4, 5 ст. 190 КК України та в цей же день підозрюваних затримано.

17.04.2024 на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/16151/24-к від 11.04.2024, слідчими ГСУ НПУ за місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , яка відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить та в якій проживає громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проведено обшук, за результатом якого, окрім іншого, виявлено та вилучено:

- готівкові кошти в сумі 5 744 доларів США;

- готівкові кошти в сумі 82 570 гривень;

- готівкові кошти в сумі 55 481 доларів США;

- готівкові кошти в сумі 1050 Євро;

- готівкові кошти в сумі 200 Pounds;

- готівкові кошти в сумі 15 900 чеських крон;

- готівкові кошти в сумі 1280 франків.

18.04.2024 винесено постанову про визнання речовими доказами вилученого майна.

Так, статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Підставами для накладення арешту, відповідно до вимог КПК, слідчий суддя вважає: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, що арешт може бути накладено у встановленому Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, зокрема, кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Окрім цього, суд накладає арешт на майно за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, слідчий суддя на підставі наданих доказів вважає, що перелічене майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, зокрема, що у даному випадку майно, використовувалось для вчинення злочину, визнане речовими доказами, є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та можуть бути об`єктом кримінально протиправних дій,

Таким чином, за встановлених обставин арешт зазначеного майна відповідатиме меті кримінального провадження та виконуватиме завдання такого заходу забезпечення, як арешт майна, що, зокрема, полягає у збереженні речових доказів.

Крім цього, вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна враховує і сталу судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, втручання держави у право володіння майном у вказаному конкретному випадку є законним і обґрунтованим та виправданим, так як воно здійснено відповідно до вимог КПК України та з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства, громади), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. При цьому застосовані обмеження стосовно вказаного вище майна не є надмірними або ж такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Таким чином, судом встановлені підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки на даній стадії кримінального провадження для встановлення всіх обставин у справі виправдано втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Більше того, відсутність переліку конкретного майна в ухвалі про обшук не може бути підставою для невилучення такого майна, оскільки під час обшуку у слідчого можуть з?явитися обгрунтовані підозри про необхідність такого майна для доказування.

Окрім того, слідсий суддя вважає аргумент сторони захисту про скасування арешту з майна раніше необгрунтованим, оскільки під час даного розгляду прокурором доведено наявність підстав для накладення арешту на майно, з метою збереження речових доказів.

Враховуючи викладене, у зв`язку з метою забезпечення збереження вказаного майна як речових доказів, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, оскільки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна є співрозмірним завданням кримінального провадження та сприятиме меті кримінального провадження, а не накладення може призвести до незворотніх наслідків.

На підставі викладеного і керуючись ст. 107, 131, 132, 170-173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на речові докази, що вилучені під час проведення обшуку 17.04.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , яка відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить та в якій проживає громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/16151/24-к від 11.04.2024, та належать підозрюваному ОСОБА_7 . а саме на:

- готівкові кошти в сумі 5 744 доларів США;

- готівкові кошти в сумі 82 570 гривень;

- готівкові кошти в сумі 55 481 доларів США;

- готівкові кошти в сумі 1050 Євро;

- готівкові кошти в сумі 200 Pounds;

- готівкові кошти в сумі 15 900 чеських крон;

- готівкові кошти в сумі 1280 франків.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1