Номер провадження 1-кп/754/755/25
Справа№754/4769/25
Вирок

Іменем України

02 квітня 2025 року

Деснянський районний суд м. Києва в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження № 0004238 від 20 березня 2013 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Озерне Житомирського району Житомирської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 ,

сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :

Обвинувачений ОСОБА_3 20 березня 2013 року приблизно о 03 год. 40 хв., перебуваючи по вул. Попудренка, 88/3 у м. Києві, разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), побачили потерпілого ОСОБА_5 , після чого у них виник злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, у зв`язку з чим вступили між собою в злочинну змову.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна - грабіж, поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, діючи узгоджено, у відповідності до розподілений ролей, невстановлена досудовим розслідуванням особа (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) збила потерпілого з ніг, нанісши один удар невстановленим способом у невстановлену досудовим розслідуванням частину тіла, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_5 впав на асфальт. Продовжуючи свої злочинні дії, діючи узгоджено, невстановлена досудовим слідством особа (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) почала наносити удари не менше двох, ногами та руками в область тулубу і обличчя потерпілого.

В цей час обвинувачений ОСОБА_3 діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, згідно розподілених ролей, знаходився поруч і також наніс ногами три удари в область тулуба, руками в область обличчя два удари, чим спричинили фізичний біль та тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 у виді синця в лобній ділянці зліва з переходом на повіки лівого ока, ліву підочну та вилицеві ділянки; садна в лобній ділянці зліва, на спинці та правому скаті носу в середній третині, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином невстановлена досудовим розслідуванням особа (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) та обвинувачений ОСОБА_3 подолали волю потерпілого до опору, після чого невстановлена досудовим розслідуванням особа (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) відкрито викрала з внутрішньої кишені сорочки потерпілого належний йому паспорт, в якому були грошові кошти в сумі 800 грн.

Після чого, невстановлена досудовим розслідуванням особа (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) разом з обвинуваченим ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 800 грн.

Суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному із насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

Обвинувачений ОСОБА_3 в суді визнав себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні, фактичні обставини справи не оспорював, щиро розкаявся та дав показання суду, що 20 березня 2013 року в нічний час доби познайомився в кафе, що знаходиться біля автовокзалу "Дарниця", що по вул. Попудренка, 88/3 у м. Києві, з потерпілим ОСОБА_5 та хлопцем на ім`я ОСОБА_6 . Разом вони вживали алкогольні напої. Потерпілий попросив їх з ОСОБА_6 провести його на маршрутне таксі, вони погодились на це. При цьому, ОСОБА_6 запропонував йому забрати гроші у потерпілого, на що він погодився та згідно розподілених ролей мав спостерігати за обстановкою та у випадку необхідності допомогти ОСОБА_6 . Про те, що потерпілий має при собі кошти вони знали, оскільки бачили їх, коли той розраховувався у кафе. Втрьох вони направились на зупинку, по дорозі ОСОБА_6 вдарив потерпілого, наскільки він пам`ятає у обличчя кулаком, від чого потерпілий впав на землю. Після чого ОСОБА_6 почав наносити потерпілому удари по тілу та обличчю ногами та руками. Після цього, ОСОБА_6 витягнув з внутрішньої кишені піджаку, у який був одягнутий потерпілий, паспорт, в якому знаходились гроші в сумі 800 грн., купюрами по 200 грн. Він в свою чергу вирішив відібрати у потерпілого мобільний телефон, наніс потерпілому близько трьох ударів ногами по тулубу та двох ударів руками в обличчя, однак йому не вдалось заволодіти мобільним телефоном. Тому вони з ОСОБА_6 пішли з місця, залишивши потерпілого, який був при свідомості та зміг викликати поліцію. Паспорт вони викинули, а гроші поділили порівну, після чого розійшлись. Того ж дня його було затримано співробітниками міліції біля станції метро "Лісова". У подальшому він ухилявся від органу досудового розслідування, достовірно знаючи, що відносно нього відкрито кримінальне провадження. Шкода потерпілому ним не була відшкодована.

За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються.

При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд відповідно до ст. 66 КК України визнає щире каяття у скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винного, який раніше не судимий, офіційно непрацевлаштований, не перебуває на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра, посередньо характеризується за місцем проживання та обирає йому покарання у виді позбавлення волі, однак враховуючи особу винного, який має визначене місце проживання, щире каяття у скоєному, ставлення обвинуваченого до скоєного, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, але в умовах нагляду за його поведінкою уповноваженим органом з питань пробації за місцем його проживання, а тому на підставі ст. 75 КК України звільняє його від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Питання з речовими доказами суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати за залучення експерта на досудовому розслідуванні в сумі 391 грн. 20 коп. (за висновком трасологічної експертизи № 152 від 21 березня 2013 року).

Заходи забезпечення в кримінальному провадженні не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 371, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

1/ періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2/ повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- інгалятор «Сальбутамол», переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити за належністю власнику;

- кросівки світло-коричневого кольору з підошвою чорного кольору, передані на зберігання до камери схову Деснянського РУ ГУМВС України в м. Києві, згідно квитанції № 004172, повернути власнику - ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати за залучення експерта на досудовому розслідуванні в сумі 391 грн. 20 коп.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Головуючий -