Долинський районний суд Кіровоградської області
Справа № 388/2146/24
УХВАЛА

Іменем України

22.01.2025 рокум. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Долинській кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000017 від 29 січня 2024 року за клопотанням прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження стосовно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Артемівська Донецької області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , підозрюється в тому, що 9 червня 2023 року приблизно о 06:30 годині, будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на посаді старшого вогнеметника 2 вогнеметного відділення взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту Військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в порушення вимог ст. ст. 2, 11, 16-17, 127-128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, самовільно залишив місце несення служби, а саме під час зупинки поїзду на залізничній станції в м. Долинській Кропивницького району Кіровоградської області, вийшов з вагону, до якого не повернувся та, перебуваючи в різних місцях, ухиляється від проходження військової служби по теперішній час, використовуючи виниклий у зв`язку з цим вільний час на власний розсуд, що не пов`язано з виконанням його обов`язків з військової служби.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 надіслане клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності підтримав, просив його задовольнити.

У судовому засіданні ОСОБА_4 не заперечував проти клопотання та не оспорював фактичні обставини кримінального провадження. Просив звільнити його від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрити.

Суд, заслухавши пояснення підозрюваного, прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження у межах необхідних для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з відповідних підстав, а також підстави заявленого клопотання, дійшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Судом установлено, що 29 січня 2024 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000017 та розпочато досудове розслідування, кримінально-правова кваліфікація злочину ч. 5 ст. 407 КК України.

19 вересня 2024 року у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме у самовільному залишенні військової частини, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах воєнного стану.

Згідно з ч. 5 ст. 401 КК України особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

У цьому кримінальному провадженні підозрюваний ОСОБА_4 добровільно звернувся до прокурора з клопотанням про намір повернутися до будь-якої військової частини, окрім НОМЕР_1 або іншої військової частини чи визначеного йому військовим командуванням місця служби для продовження проходження військової служби.

Командиром Військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_5 надано письмову згоду від 11 жовтня 2024 року № 6211 на проходження солдатом ОСОБА_4 військової служби на вакантній посаді у військовій частині.

Окрім цього, підозрюваний ОСОБА_4 надав добровільну письмову згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності в цьому кримінальному провадженні за ч. 5 ст. 407 КК України.

Враховуючи зміст вищезазначених клопотання, письмових згод, зважаючи на пояснення підозрюваного та прокурора у цьому кримінальному провадженні, можливо стверджувати про вчинення ОСОБА_4 дій, що мають ознаки злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах воєнного стану.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 під час дії воєнного стану вперше вчинив діяння, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, добровільно звернувся із клопотанням до прокурора про намір повернутися до іншої військової частини для продовження проходження військової служби, наявність письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження ним військової служби, а відтак згідно з положеннями ч. 5 ст. 401 КК України підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

КПК України не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

До вищезазначеного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року у справі № 598/1781/17.

Зміст клопотання прокурора та додані до нього матеріали не свідчать про наявність у кримінальному провадженні речових доказів та процесуальних витрат, а особисто прокурор в судовому засіданні з приводу вирішення питання про речові докази та процесуальні витрати нічого не заявляв та не доказував.

На підставі викладеного та керуючись ст. 44, ч. 5 ст. 401 КК України, ст. 288, 369-372, 376 КПК України суд,

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України згідно з ч. 5 ст. 401 КК України. Кримінальне провадження закрити.

Зобов`язати ОСОБА_4 прибути за місцем служби протягом сімдесяти двох годин після набрання цією ухвалою законної сили.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом семи днів з дня її проголошення до Кропивницького апеляційного суду через Долинський районний суд Кіровоградської області.

Повний текст ухвали проголошений 27 січня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1