№ провадження 1-кс/646/7/2025
У Х В А Л А

іменем України

02.01.25 м. Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003105 від 24.12.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України,

встановив:

Прокурор Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним клопотанням, в якому зазначив, що Куп`янським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області за процесуального керівництва Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003105 від 24.12.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115 КК України, ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

У клопотанні прокурор зазначив, що 23.12.2024 приблизно о 22:20 за адресою: АДРЕСА_1 військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 головний сержант ОСОБА_4 , використовуючи закріплену за ним автоматичну зброю марки Кольт М4А1 кал. 5,56 мм., № НОМЕР_2 , здійснив декілька пострілів у військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_5 , внаслідок чого останній отримав вогнепальні поранення голови та тулуба, несумісні із життям.

Повідомлення було зареєстровано до ЖЄО за № 14661 від 24.12.2024 та відомості щодо якого були внесені до ЄРДР за № 0003105 від 24.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України.

23.12.2024 приблизно о 22:20 год за адресою: АДРЕСА_1

військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 головний сержант ОСОБА_4 , використовуючи закріплену за ним автоматичну зброю марки Кольт М4А1 кал. 5,56 мм., № НОМЕР_2 , здійснив декілька пострілів у напрямку ОСОБА_6 , внаслідок чого останній отримав ізольоване вогнепальне кульове сліпе поранення правого стегна з багатоуламковим переломом нижньої третини стегнової кістки зі зміщенням, таким чином, ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Повідомлення було зареєстровано до ЖЄО за № 14663 від 24.12.2024 та відомості щодо якого були внесені до ЄРДР за № 0003106 від 24.12.2024, ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

24.12.2024процесуальним керівником у кримінальному провадженні - прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 кримінальні провадження були об`єднані в одне кримінальне провадження.

28.12.2024 у період часу з 09:30 год до 10:40 год старшим слідчим СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_7 проведено огляд місця події, у приміщенні секційного відділення ДСУ ХОБ СМЕ Шевченківського відділення, за адресою: вул. Бубліченка, б. 15, сел. Шевченкове Куп`янського району Харківської області, в ході якого судово-медичний експерт ОСОБА_8 , добровільно видав одяг трупа ОСОБА_5 , а саме:

- футболку з короткими рукавами, темно-зеленого кольору, зі слідами РБК та пошкодженнями, яка належить загиблому ОСОБА_5 ;

- кофту з довгими рукавами, темно-зеленого кольору, зі слідами РБК та пошкодженнями, яка належить загиблому ОСОБА_5 ;

- кофту з довгими рукавами «мультикам», темно-зеленого кольору, зі слідами РБК та пошкодженнями, яка належить загиблому ОСОБА_5 ;

- штани бавовняні чорного кольору, зі слідами РБК та пошкодженнями, які належать загиблому ОСОБА_5 ;

- підштаники темно-зеленого кольору, зі слідами РБК та пошкодженнями, які належать загиблому ОСОБА_5 ;

а також, два металеві фрагменти кулі, які були вилучені в ході розтину трупа ОСОБА_5 в черевній порожнині та правій руці.

28.12.2024 вилучене майно визнано речовим доказом по кримінальному провадженню.

Прокурор просив задовольнити клопотання, оскільки вище вказане майно зберігає на собі сліди кримінального правопорушення та є речовим доказом по справі, посилаючись на положення ст. ст. 40, 131, 132, 167, 170, 171 КПК України, прокурор просив накласти арешт на майно, тимчасово вилучене під час проведення огляду місця події, з метою забезпечення збереження речових доказів, подальшого проведення судових експертиз.

В судове засідання прокурор не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Просив розглянути клопотання за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 статті 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого (а у визначених законом випадках дізнавача) та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Враховуючи стислі строки, встановлені законом для розгляду клопотання, вжиття судом необхідних заходів для забезпечення явки в судове засідання учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду клопотання без участі сторін та без фіксації даної процесуальної дії за допомогою технічних засобів відповідно до положень частини 1, 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя зазначає наступне:

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України, до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. ч. 3-5 статті 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься, зокрема й арешт майна, не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

В обґрунтування доводів клопотання прокурором надано:

-витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0003105 від 24.12.2024 за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 115 КК України;

-витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0003106 від 24.12.2024 за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України;

-постанова про об`єднання кримінальних проваджень від 24.12.2024;

-протокол огляду місця події від 28.12.2024;

-

-постанова про визнання і приєднання до справи речових доказів від 28.12.2024.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до частини 1 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 2 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом частини 3 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 98 Кримінального процесуального кодексу України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 173 Кримінального процесуального кодексу України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до частини 11 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 1 статті 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У клопотанні прокурор вказав, що метою накладення арешту на майно, яке тимчасово вилучено в ході огляду місця події, є збереження речових доказів, а саме запобігання їх приховуванню, знищенню, перетворенню, відчуженню. Підставою для арешту майна є наявність достатніх підстав вважати, що вилучене майно є предметом кримінального правопорушення, яке може бути використане як докази факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, в зв`язку з чим належить накласти арешт на тимчасово вилучене під час огляду майно шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування.

Відповідно до статті 175 Кримінального процесуального кодексу України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим (дізнавачем), прокурором, на яких також покладається обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна.

Оскільки в матеріалах клопотання міститься достатньо відомостей про факт вчинення кримінального правопорушення та наявність підстав вважати тимчасово вилучене майно доказами в кримінальному провадженні, обмеження права власності на це майно, на думку суду, є розумним і співмірним завданням кримінального провадження.

Відповідно до Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Генеральної прокуратури України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27.08.2010 року, обов`язок по визначенню місця зберігання арештованого майна покладається на слідчого (дізнавача), в провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до статті 174 Кримінального процесуального кодексу України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Керуючись статтями 2, 7, 16, 98, 107, 131, 170-175, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

ухвалив:

Клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на: футболку з короткими рукавами, темно-зеленого кольору, зі слідами РБК та пошкодженнями, яка належить загиблому ОСОБА_5 ; кофту з довгими рукавами, темно-зеленого кольору, зі слідами РБК та пошкодженнями, яка належить загиблому ОСОБА_5 ; кофту з довгими рукавами «мультикам», темно-зеленого кольору, зі слідами РБК та пошкодженнями, яка належать загиблому ОСОБА_5 ; штани бавовняні чорного кольору, зі слідами РБК та пошкодженнями, які належать загиблому ОСОБА_5 ; підштаники темно-зеленого кольору, зі слідами РБК та пошкодженнями, які належать загиблому ОСОБА_5 , а також два металеві фрагменти кулі, які були вилучені 24.12.2024 в ході розтину трупа ОСОБА_5 в черевній порожнині та правій руці, та які були вилучені 28.12.2024 під час проведення огляду місця події адресою: вул. Бубліченка, буд. 15, сел. Шевченкове Куп`янського району Харківській області, які передати до камери речових доказів ВПД № 1 Куп`янського РВП ГУНП Харківській області, за адресою: вул. Центральна, 31, сел. Шевченкове, Куп`янського району Харківської області.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим відділу поліції, на якого покладається обов`язок визначення місця зберігання майна, щодо якого застосовано арешт.

Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони мають право звернутись до суду з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, встановленому ст. 174 КПК України.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому (дізнавачеві), прокурору та особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а особами, які не були присутні під час її проголошення з дня отримання копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1