Справа № 307/2001/13-к
Провадження №1-в/307/93/24
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 січня 2025 року м. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , представника Тячівського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів подання Тячівського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області про звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, засудженого вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 8 жовтня 2013 року за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, за сукупністю з вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 21 березня 2013 року, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки шість місяців, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком тривалістю три роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Тячівський районний відділ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області звернувся до суду з поданням про звільнення від покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженого вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 08 жовтня 2013 року за ст.ст.185 ч.1, 185 ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки та шість місяців, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком тривалістю на три роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Подання мотивовано тим, що 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів". Законом змінено поняття «вартості викраденого майна» для визначення кримінальної караності крадіжки, як ознаки складу злочину, передбаченого ст.185 КК України, що призвело до часткової декриміналізації умисних діянь, які виражені в умисному викраденні чужого майна. До набрання чинності вказаним Законом кримінально караною вважалася крадіжка, виходячи із розміру понад 0,2 неоподаткованого мінімуму, який за нормами адміністративного та кримінального законодавства для кваліфікації злочинів чи правопорушень встановлювався з суми неоподатковуваного мінімуму на рівні податкової соціальної пільги . Податкова соціальна пільга визначена підпунктами 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України для відповідного року. Так, підпунктом 169.1.1 статті 169 визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного податкового року. У 2012 році податкова пільга становила 536,50 гривень. На час вчинення ОСОБА_5 протиправних дій мінімальна сума вартості викраденого майна, як ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.185 ч.1, ч.2 КК України, повинна була становити не менше 1073 гривні. Відповідно до ст.7 ЗУ "Про державний бюджет України на 2012 рік" сума прожиткового мінімуму для працездатної особи на 1 січня 2012 року становила 1073 гривні, тобто 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи становить 536,5 гривень на 2012 рік та відповідно 2 неоподатковуваних мінімумів становлять 1073 гривні. Вказує, що оскільки згідно вироку Тячівського районного суду Закарпатської області сума викраденого ОСОБА_5 майна становила 709,30 гривень, тобто не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то вказані дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за відповідними частинами КУпАП.
Просить суд звільнити засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання за вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 08 жовтня 2013 року за ст.ст.185 ч.1, 185 ч.2 КК України на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.
Представник Тячівського районного відділу філії ДУ "Центр пробації" в Закарпатській області ОСОБА_4 в судовому засіданні подання підтримала.
Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання.
Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду подання повідомлявся належним чином.
Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали подання, суд дійшов наступного висновку.
За частиною 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Згідно з ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Відповідно до ч.2 ст.74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, для цілей адміністративного та кримінального законодавства, в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, що відповідно до пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV ПК України дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 01 січня звітного податкового року для будь-якого платника податку.
Згідно з ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік", з 01 січня 2012 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1073 гривні.
Під час судового розгляду даного подання встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 08 жовтня 2013 за ч.1 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України, яким ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.ч.1, 2 ст.185 КК Кримінального кодексу України та призначено покарання за ст. 185 ч. 1 КК України в виді позбавлення волі строком на два роки, за ст.185 ч. 2 КК України - в виді позбавлення волі строком на чотири роки і шість місяців, на підставі ст. 70 КК України, за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, до відбуття ОСОБА_5 призначено покарання в виді чотирьох років і шість місяців позбавлення волі, на підставі ст. 70 ч.4 КК України за сукупністю з вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 21 березня 2013 року шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбуття ОСОБА_5 призначено покарання в виді позбавлення волі строком на чотири роки і шість місяців, на підставі ст.75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом трьох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього на підставі ст.76 КК України обов`язки.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу (у даному випадку місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок), має право вирішувати питання в тому числі про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і ч. 3 ст. 74 КК України.
Водночас, суд звертає увагу на те, що положеннями КК України та КПК України не передбачено можливості вирішення питання про приведення вироку суду у відповідність до закону, а норми, на які посилається представник органу пробації, передбачають лише можливість вирішення питання про звільнення засудженого від покарання та його відбування.
Під час судового розгляду даного подання встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 8 жовтня 2013 за ч.1 та ч.2 ст.185 КК України, при цьому призначене йому покарання за ч.1 ст. 185 КК України в виді позбавлення волі строком на два роки, на підставі ст. 70 КК України, за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, було поглинуто призначеним покаранням за ч.2 ст.185 КК України в виді позбавлення волі строком на чотири роки і шість місяців.
Також вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_5 , 25 липня 2012 року, вчинив таємне викрадення чужого майна та своєю умисною протиправною дією спричинив матеріальну шкоду на суму 708 гривень 30 копійок, що не перевищує два неоподатковувані мінімуми доходів громадян, встановлених на 2012 рік 1073 гривні, а вже 19 грудня 2012 року, повторно, вчинив таємне викрадення чужого майна та своєю умисною протиправною дією спричинив матеріальну шкоду на суму 1380 гривень 60 копійок, що перевищує два неоподатковувані мінімуми доходів громадян, встановлених на 2012 рік 1073 гривні.
Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що засудженому ОСОБА_5 покарання було призначено із застосуванням положень частин 1 та 4 ст.70 КК України, на момент вчинення злочину по епізоду за ч.2 ст.185 КК України сума викраденого майна перевищувала два неоподатковувані мінімуми доходів громадян, встановлених на 2012 рік 1073 гривні, суд вважає, що підстав для звільнення ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 08 жовтня 2013 року, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений, не має, а тому в задоволенні подання Тячівського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області про звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , про звільнення від відбування призначеного покарання вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 8 жовтня 2013 року за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, за сукупністю з вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 21 березня 2013 року, у виді позбавлення волі строком на чотири роки шість місяців з іспитовим строком тривалістю три роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений, слід відмовити.
Керуючись ст.5, 74 КК України, ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, суд,
В задоволенні подання Тячівського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області про звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , про звільнення від відбування призначеного покарання вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 8 жовтня 2013 року за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, за сукупністю з вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 21 березня 2013 року, у виді позбавлення волі строком на чотири роки шість місяців з іспитовим строком тривалістю три роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений, - відмовити.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.
Копію ухвали направити для відома засудженому.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 23 січня 2025року.

Головуючий ОСОБА_1