ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі прокурора підозрюваного захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 грудня 2024 року, якою відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Звенигородка, Черкаської області, громадянина України, українця, не одружений, на утриманні дітей не має, із середньо - спеціальною освітою, інвалідом не є та пільг не має, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

в с т а н о в и в :

19.12.2024 року до Соснівського районного суду м. Черкас звернувся слідчий СВ Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_11 із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 грудня 2024 року у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено.

Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Покладено на підозрюваного наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду або до слідчого органу;

- не відлучатися із міста Черкаси без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та зміну номеру телефону;

- не наближатись до потерпілої ОСОБА_12 на відстань, меншу ніж 100 метрів;

- утриматись від спілкування з потерпілою ОСОБА_12 та свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 .

Строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України із 20 грудня 2024 року до 20 лютого 2025 року включно.

Роз`яснено підозрюваному, що, в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід із накладенням грошового стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого, застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор посилається на те, що слідчий суддя не дав належної оцінки тим обставинам, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбачено ч. 4 ст. 296 КК України.

На думку сторони обвинувачення, підставою для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний зможе вчинити наступні дії:

Про наявність ризику, передбаченого у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК свідчить те, що ОСОБА_7 усвідомлює, що він підозрюється у скоєнні тяжкого злочину та під тягарем відповідальності може залишити своє місце проживання, таким чином переховуватися від органів досудового розслідування та суду, враховуючи що він не одружений не має на утриманні неповнолітніх дітей, що вказує про відсутність міцних соціальних зв`язків.

Про наявність ризику, передбаченого у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме незаконно впливати на свідків, та потерпілу у кримінальному провадженні свідчить те, що ОСОБА_7 проживає в одному населеному пункті зі свідками, а також перебував у спільному побуті з потерпілою та йому відомі їх місця проживання, що дає змогу останньому впливати на останніх, шляхом вмовлянь, погроз чи шантажу, з метою зміни останніми раніше наданих показань.

Про наявність ризику передбаченого у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки враховуючи те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, перебуваючи на волі, може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту не зможуть запобігти викладеним вище ризикам, оскільки такі запобіжні заходи не пов`язані із ізоляцією підозрюваного у відповідній кримінально-виконавчій установі.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та з підстав, викладених у скарзі, просив її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний та його захисники заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, посилаючись на її безпідставність, просили відмовити в її задоволенні, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Слідчий суддя, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, вказав, що оголошена ОСОБА_7 підозра, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, є недостатньо обґрунтованою, а зроблені ним постріли із зареєстрованого пістолета були вчинені з метою самозахисту від протиправних дій нападника (необхідна оборона).

Водночас намагання ОСОБА_7 силою проникнути до замкнених дверей офісу за адресою АДРЕСА_2 , де працює його колишня співмешканка ОСОБА_12 , з метою з`ясування з нею стосунків, свідчать про можливу причетність підозрюваного до інших злочинів за ст. 162 КК України, ст. 126-1 КК України чи іншими статтями КК України, що потребує додаткової перевірки органом досудового розслідування.

Враховуючи обставини кримінального провадження, поведінку підозрюваного, його характеристику та наявність ризику можливого тиску підозрюваного на потерпілу ОСОБА_12 і свідків, персональні дані та адреси яких йому відомі, з метою змусити їх змінити показання чи відмовитись від показань, слідчий суддя вважав за необхідне на даному етапі досудового розслідування застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, з покладенням конкретних обов`язків тривалістю два місяці, що дозволить мінімізувати вказаний ризик та дисциплінувати процесуальну поведінку.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги прокурора, вважає вищевикладені висновки слідчого судді в частині пред`явленої підозри передчасними та такими, що містять істотні суперечності.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо обґрунтованості повідомлення про підозру.

З матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_7 17 грудня 2024 року, близько о 14 год. 59 хв., на ґрунті довготривалих неприязних відносин із потерпілою ОСОБА_12 , з метою вчинення умисних хуліганських дій, що грубо порушують громадський порядок, приїхав на транспортному засобі, автомобілі марки Fiat моделі Doblo, державний номерний знак НОМЕР_1 у громадське місце, а саме паркувальний майданчик, розташований біля будівлі за адресою: м. Черкаси, вул. Героїв Дніпра, буд. №53/2.

В подальшому, маючи при собі предмет, спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, будучи впевненим, що потерпіла ОСОБА_12 перебуває у приміщенні офісу, розташованого в будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, усвідомлюючи протиправність своїх дій та демонструючи зневагу до загальноприйнятих норм поведінки у суспільстві, маючи на меті грубо порушити громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю для громадян, які перебували у вказаному вище офісному приміщенні, розуміючи наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, тримаючи в руках вогнепальну зброю, заряджену гумовими кулями, підійшов до вхідних дверей вказаного вище офісного приміщення та здійснив один постріл у вхідні двері та два постріли у вікно, де перебувала потерпіла ОСОБА_12 , спричинивши останній, моральної шкоди.

У клопотанні вказано, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненого із застосуванням вогнепальної зброї.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) констатував, що Конвенція, по суті, відсилає до національного законодавства і встановлює обов`язок забезпечувати дотримання матеріально-правових та процесуальних норм такого законодавства, водночас вимагаючи також, щоб будь-яке позбавлення свободи відповідало меті статті 5, яка полягає в захисті людини від свавілля.

Таким чином, підставами для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою є: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення; наявність конкретних фактичних та правових підстав.

Розумність підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту й затримання, закріпленої в статті 5 Конвенції.

Відповідно практики ЄСПЛ «розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться в статті 5 пар 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин».

Вимога розумної підозри містить у собі два питання. Перше з них становить питання права: розумна підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом; друге питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного злочину.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя, фактично у своїй ухвалі визнав необґрунтованою підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, надавши оцінку показам свідків, підозрюваного, оглянувши відео з камер спостереження, таким чином, вийшов за межі своїх повноважень при розгляді клопотання щодо запобіжного заходу.

Колегія суддів враховує, що стандарт переконання «розумна підозра» достатньо вимогливий, хоча значно слабкіший за стандарт «поза розумним сумнівом», який вимагається для кримінального засудження.

Апеляційний суд звертає увагу учасників провадження на те, що ця вимога не означає, що сторона обвинувачення навіть на ранніх стадіях розслідування, зобов`язана довести всі елементи правопорушення, оскільки цей стандарт не вимагає, щоб сторона обвинувачення мала докази, достатні для остаточного вирішення питання про винуватість особи, а тому правильність кваліфікації діяння, встановлення наявності чи відсутності в діях особи складу кримінального правопорушення на даній стадії слідчим суддею та судом не перевіряється, оскільки відносить до повноважень суду при судовому розгляді справи.

Колегія суддів враховує, що підозра, яка повідомлена ОСОБА_7 є обґрунтованою, а долучені до клопотання докази є такими, що переконують неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо вчинила дане кримінальне правопорушення.

Щодо обрання запобіжного заходу у вигляду тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , про яке вказує прокурор в апеляційній скарзі, оскільки існують ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд зазначає наступне.

Стосовно наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК.

При оцінці даного ризику апеляційний суд враховує, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 7 років, у зв`язку з чим ризик переховування об`єктивно існує.

Проте, сама тяжкість вчиненого злочину, у вчиненні яких підозрюється особа та суворість можливого покарання, яке може бути їй призначено у випадку визнання її винуватою у їх вчиненні, відповідно до ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК не можуть бути єдиною підставою для прийняття рішення про застосування тримання під вартою. В той же час, характер, тяжкість інкримінованих злочинів та суворість ймовірного покарання, як за національним законодавством (ст. 178 КПК), так і за судовою практикою Європейського суду з прав людини, визнаються вагомими факторами при оцінці ризику переховування особи від суду.

Стосовно наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК.

Про наявність ризику, передбаченого у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме незаконно впливати на свідків, та потерпілу у кримінальному провадженні свідчить те, що ОСОБА_7 наразі відомі дані, місце проживання потерпілої та свідків у вказаному кримінальному провадженні, що дає змогу останньому впливати на них для зміни їх показів, які надавалися раніше.

Цей ризик обґрунтовується тим, що до того часу, коди суд відповідно до ст. 23, 95 КПК не допитає свідків, ризик впливу на свідків існує, проте у даному кримінальному провадженні він є не високим і не є вирішальним при обранні стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Стосовно ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Про наявність ризику, передбаченого у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК, стороною обвинувачення не надано переконливих доказів та відповідних аргументів щодо вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки пред`явлена ОСОБА_7 підозра не може бути пов`язана з подальшим вчиненням інших кримінальних правопорушень.

Стосовно можливості запобігання встановленим ризикам, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4 ч. 1 ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців.

Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу, апеляційний суд враховує, відомості про ОСОБА_7 , який має постійне місце проживання, та інші відомості, на які посилалась сторона захисту, раніше не судимий, займає активну громадську позицію у підтримці військовослужбовців. Також суд приймає до уваги необхідність медичного обстеження та лікування підозрюваного, у якого, в результаті отриманої під час інкримінованої події травми ока, є ризик втрати зору.

Колегія суддів враховуючи всі зазначені вище обставини, в тому числі і тяжкість кримінального правопорушення та суворість покарання у разі визнання підозрюваного винуватим, його поведінку після вчинення інкримінованого правопорушення, приходить до висновку, що для запобігання вчинення підозрюваним дій, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК та для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного необхідним і достатнім буде визначений слідчим суддею запобіжний захід - особисте зобов`язання.

Враховуючи те, що слідчий суддя визначив підозрюваному запобіжний захід, фактично визнавши обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого злочину, суд апеляційної інстанції вважає можливим залишити рішення слідчого судді без змін.

Що стосується клопотання захисника про винесення окремої ухвали з приводу неправомірних дій органів розслідування та співробітників поліції, то колегія суддів вважає такі висновки передчасними і такими що підлягають додатковій перевірці. Дане клопотання на цій стадії задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись статті 132, 176, 177, 183, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 грудня 2024 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: