Справа № 305/668/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/616/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року в м. Львові Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 18 березня 2024 року щодо ОСОБА_7 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції),

встановила:

цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України та призначено йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади в органах державної влади та місцевого самоврядування строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбуття призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком, якщо протягом 3 (трьох) років він не вчинить нового злочину.

На вказаний вирок суду прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 18.03.2024 щодо ОСОБА_7 скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України та призначити покарання у виді 9 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки та з конфіскацією всього належного йому майна. Також просить в ході судового розгляду дослідити матеріали кримінального провадження, зокрема протоколи проведення впізнання автомобіля та особи зі свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та надані суду безпосередьо показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (судове засідання від 07.09.2023).

Свої апеляційні вимоги прокурор мотивує тим, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.

Крім цього прокурор вказує, що суд передчасно прийшов до висновку про відсутність в діяннях ОСОБА_14 такої кваліфікуючої ознаки, як вчинення злочину з корисливих мотивів, оскільки доказуванню в даному випадку підлягає не наявність грошових коштів, а корисливий мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.

Стверджує, що в даному випадку, обвинувачений ОСОБА_7 та свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 раніше знайомими не були, що виключає, на його думку, можливу наявність іншого мотиву в діях обвинуваченого, крім корисливого (зокрема, дружнього, подяки, помсти тощо).

На апеляційну скаргу захисник ОСОБА_8 , подав заперечення, в яких, наводячи доводи на обґрунтування законності вироку, просить його залишити без зміни, а заявлені стороною обвинувачення вимоги - без задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 , маючи умисел, спрямований на незаконне переправлення громадян України через державний кордон України, поза визначеними пунктами пропуску, розуміючи встановлений порядок перетину державного кордону, порушуючи вимоги законів України «Про державний кордон України», «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, будучи обізнаним про явище нелегальної міграції на території України, використовуючи воєнний стан, введений на території України, через збройну агресію рф проти України та заборони виїзду за кордон громадян України чоловічої статі, віком від 18-60 років, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, за раніше обумовлену 26.11.2022, о 10:34 год, грошову винагороду у розмірі по 1 400 доларів США від кожного, організував незаконне переправлення трьох громадян України призовного віку через державний кордон України, шляхом їх перевезення з м. Тячів та с. Бедевля, Тячівського району до с. Богдан, Рахівського району, з подальшим сприянням їх переходу через гірську місцевість до державного кордону України з Румунією поблизу с. Богдан Рахівського району.

З метою організації незаконного переправлення громадян України через державний кордон України, ОСОБА_7 26.11.2022 близько 12:30 год за допомогою мобільного зв`язку надав усну вказівку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибути до центру с. Калини, Тячівського району, та згодом того ж дня, близько 13:00 год, ОСОБА_7 керуючи автомобілем марки Opel Movano з д.н.з. НОМЕР_1 перевіз ОСОБА_9 із с. Калини, Тячівського району до АЗС «Вакос» по вул. Вайнагія, у с. Бедевля, Тячівського району, та надав усну вказівку чекати його на вказаному місці, поки він доставить ще двох осіб до с. Бедевля.

У подальшому, з метою виконання раніше розробленого плану, щодо доправлення осіб до державного кордону України, ОСОБА_7 за допомогою власного мобільного телефону Росо МЗ з ІМЕІ1 НОМЕР_2 , ІМЕІ2 НОМЕР_3 , з номером телефону НОМЕР_4 , за допомогою смс-повідомлення на номер мобільного телефону НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надав вказівку останньому та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прибути до АЗС «БРСМ» у м. Тячів.

Згодом, 26.11.2022 року близько 16:30 год, ОСОБА_7 керуючи автомобілем марки Opel Movano з реєстраційним номером НОМЕР_1 перевіз ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , із території поблизу АЗС «БРСМ» у м. Тячів, урочище Варош-Вейг, б/н, до АЗС «Вакос» у с. Бедевля, по вул. Вайнагія, Тячівського району, де в автомобіль сів ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 на вищевказаному автомобілі попрямували у сторону с. Богдан, Рахівського району для подальшої реалізації раніше розробленого плану, який спрямований на незаконний перетин військовозобов`язаними громадянами України ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 державного кордону України до Румунії через гірську місцевість з с. Богдан, Рахівського району.

Однак свій злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення громадян України через державний кордон поблизу с. Богдан Рахівського району ОСОБА_7 не довів до кінця, оскільки 26.11.2022 року близько 17:40 год, за наявною оперативною інформацією, працівниками Державної прикордонної служби України на ділянці автодороги в с. Луг, Рахівського району між 310 і 311 прикордонним знаком на відстані 15 метрів від лінії державного кордону, було зупинено автомобіль марки Opel Movano з д.н.з. НОМЕР_1 , після чого у ході перевірки документів ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_16 були затримані, та у подальшому притягнуті судом до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При апеляційному розгляді справи прокурор підтримав подану апеляційну скаргу, з наведених у ній мотивів, навівши у судовому засіданні аналогічні доводи та просив подану апеляційну скаргу задоволити.

Обвинувачений та захисник заперечили апеляційні вимоги прокурора, як безпідставні, зазначивши про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку суду.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У частині 1 статті 91 КПК України наведені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Серед іншого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, тощо.

Згідно зі ст.94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На переконання колегії суддів вказаних вимог закону місцевим судом при ухваленні вироку дотримано.

Відповідно до обвинувального акта дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.3 ст.332 КК України, як організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, шляхом надання порад, вказівок, наданням засобів вчинені щодо кількох осіб з корисливих мотивів.

Судом першої інстанції дії ОСОБА_7 перекваліфіковано з ч.3 ст.332 КК України на ч. 2 ст. 332 КК України, визнавши недоведеною наявність у його діях кваліфікуючої ознаки-вчинення злочину із корисливих мотивів.

З таким висновком місцевого суду погоджується і колегія суддів, та вважає, що розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 суд повно всебічно та об`єктивно дослідив всі обставини провадження, дав належну оцінку усім доказам з точки зору їх допустимості, достовірності і належності, а сукупності досліджених доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, та належним чином вмотивував свої висновки.

В обґрунтування такого висновку суд посилався на покази обвинуваченого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та інші докази, які були безпосередньо досліджені під час судового розгляду.

Так, згідно з наведеними у вироку показаннями, обвинувачений ОСОБА_7 своєї вини у пред`явленому обвинувачення за ч. 3 ст. 332 КК України не визнав. Однак, в ході судових дебатів змінив свою позицію, пояснивши, що у вільний від роботи час займається підробітком - здійснюючи різні транспортні перевезення. Зокрема з м. Рахова здійснював перевезення декоративного каміння. В один із днів, йому зателефонував ОСОБА_18 , який спитав, чи зможе він перевезти його у м. Рахів. Окрім того, йому зателефонували ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які також прохали відвезти їх до Драгобрата у Рахівському районі, де вони мали намір працевлаштуватися. За свої послуги по перевезенню мав намір отримати 1 500 гривень. Чи мали намір вони перетнути державний кордон, він не знає, як не знає, чи мали вказані особи при собі закордонні паспорти. В с. Луг, Рахівського району працівники прикордонної служби перевірили документи у пасажирів та висадили їх з автомобіля. Про те, що його пасажири планували перетнути кордон, він здогадувався, але він не причетний до організації перетину кордону, а тільки організовував їх транспортування, жодних грошей, окрім транспортних витрат, не отримував. Жодних консультацій та порад особисто не надавав. Особу, яка мала переправити пасажирів через державний кордон, не знає. Просив, не обирати відносно нього сувору міру покарання, врахувавши його сімейний стан та щире каяття.

Також, місцевим судом враховано показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які пояснили суду, що десь в районі 26 листопада 2022 року близько 16:30 год, будучи в наряді в с. Луг, Рахівського району, Закарпатської області зупинили автомобіль - мікроавтобус Opel Movano під керуванням ОСОБА_7 , який перевозив у салоні трьох пасажирів, ОСОБА_21 , та ОСОБА_20 , які викликали підозру, а тому їх було затримано, після чого притягнуто до адміністративної відповідальності за спробу незаконного переходу державного кордону.

Також у вироку суд посилався на показання свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_15 , які допитувалися слідчим в ході досудового розслідування.

Так, свідок ОСОБА_23 зазначив, що звернувся з проханням до ОСОБА_24 посприяти йому у незаконному переході через кордон, шляхом доставки його до с. Богдан, а тому 26 листопада 2022 року власним авто, їхав до місця призначення, однак на КПП в с. Луг, Рахівського району, Закарпатської області був зупинений автомобіль, а всіх пасажирів висадили.

Свідок ОСОБА_16 показав, що його родичі перебувають за кордоном, куди він не має змоги виїхати через військовий стан. Тому його тітка ОСОБА_25 порекомендувала йому звернутися по допомогу до одного чоловіка в Закарпатській області, який за грошову винагороду допоможе, надавши йому номер мобільного телефону НОМЕР_4 . Зателефонувавши дізнався, що чоловіка звуть ОСОБА_26 . На його пропозицію погодився перетнути кордон через гори, вартість такої послуги він оцінив в 1 500 доларів США. 26.11.2022 року ОСОБА_27 зустрів його у м. Тячів та повіз його і ще двох громадян - ОСОБА_28 та ОСОБА_22 в сторону ОСОБА_29 . На постах, коли запитували куди їдуть, розповідали, що їдуть до родичів. На посту в с. Луг їх висадили вилучивши у них гроші в сумі по 1500 доларів США у кожного та паспорти. ОСОБА_27 виконував функції тільки водія, бо мав передати їх іншій особі, яка мала вже провести їх через кордон в Румунію, а йому слід було оплатити тільки транспортні послуги. Таким чином всі грошові кошти в сумі 1 500 доларів США залишилися при ньому.

Крім цього, ухвалюючи оскаржуваний вирок місцевим судом було враховано і надані письмові докази, з належною повнотою досліджені у судовому засіданні, а саме: рапорт прокурора Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_30 від 21.02.2023; протоколи огляду предметів і документів від 29.11.2022 року з фотосвітлинами; протокол обшуку від 17.01.2023 року, постанови Рахівського районного суду Закарпатської області від 08.12.2022 року щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , витяг з ЄРДР від 21.02.2023, письмові заяви ОСОБА_31 , ОСОБА_22 , ОСОБА_28 та інші докази, зміст яких детально відтворено у вироку.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що в ході судового розгляду стороною обвинувачення не доведено факт отримання ОСОБА_7 грошей за переправлення осіб за кордон та такі кошти не вилучалися в ході досудового слідства, отже така кваліфікуюча обставина, як вчинення з корисливих міркувань не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду.

Так, свідки ОСОБА_23 та ОСОБА_32 , визнали та ідентифікували ОСОБА_24 , як особу, яка перевозила їх автомобілем, з метою подальшого незаконного перенаправлення іншою особою через державний кордон України.

Окрім цього, жоден із допитаних свідків не надав покази, що обвинувачений отримав від них грошову нагороду за перенаправлення їх за кордон.

Отже ,вирок районного суду в частині зміни кваліфікації дій обвинуваченого на менш тяжкий злочин є законним і обґрунтованим,а тому підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги прокурора немає.

Підстав для повторного дослідження доказів у справі, згідно з клопотанням прокурора, колегія суддів також не вбачає, оскільки такі судом першої інстанції досліджено повно та із дотриманням вимог закону. Підстави для надання цим доказам іншої оцінки, відмінної від оцінки, наданої судом першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За наслідками апеляційного перегляду істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 18 березня 2024 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді: