Провадження №1-кс/523/230/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року м. Одеса

слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника адвоката ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 24.12.2024 року, по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000812 від 17.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.246 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно клопотання, ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 24.12.2024 року, по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000812 від 17.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.246 КК України, накладено арешт на автомобіль марки «ЗИЛ» моделі «130» д/н НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 та близько 350 колод дерева невідомої породи довжиною один метр кожна.

В обґрунтування поданого клопотання заявник зазначає, що арешт, який був накладений на належне йому майно, позбавляє його як власника розпоряджатись власним майном. Окрім того, на даний час у застосуванні арешту необхідність відпала, оскільки у справі не призначалися судові експертизи стосовно арештованого майна, а власником майна надано слідчому докази законності набуття вилученого майна, що обумовлює відсутність події кримінального правопорушення, тому просив про задоволення клопотання та скасування арешту.

В судовому засіданні ОСОБА_5 та його представник адвокат ОСОБА_4 підтримали подане клопотання, просили його задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у ньому.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив відмовити в його задоволенні.

Розглянувши клопотання, дослідивши надані сторонами матеріали, заслухавши думку учасників судового процесу, слідчий суддя вважає, що клопотання про скасування арешту майна підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Так, відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно із ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного,

обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Згідно із ч.ч.6,7 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ст. 13 Конституції України «Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).

Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Приймаючи, до уваги обставини про те, що під час судового розгляду, доведено, що арешт позбавляє ОСОБА_6 як власника розпоряджатись власним майном, у справі не призначалися судові експертизи стосовно арештованого майна, а власником майна надано слідчому докази законності набуття вилученого майна, слідчий суддя вважає, що підстави для накладення арешту на майно, вилучене під час слідчих дій, на даний час не відпали, проте можливо передати транспортний засіб власнику під відповідальне зберігання, тому клопотання про скасування арешту підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.174 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Автомобіль марки «ЗИЛ» моделі «130» д/н НОМЕР_1 передати під розписку ОСОБА_5 на відповідальне зберігання з можливістю користування, із забороною розпорядження та відчуження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1