ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2025 року слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю прокурора Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_2 , підозрюваного ОСОБА_3 , його захисника адвоката ОСОБА_4 , та секретаря судових засідань ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції № 3 Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_3 , підозрюваному у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, у кримінальному провадженні №0000045 від 04.02.2025, -

В С Т А Н О В И В :

Клопотання надійшло до суду 11.03.2025 та відповідає вимогам ст. 192-194 КПК України. Дане клопотання вручено підозрюваному ОСОБА_3 10.03.2025.

Слідчим відділом Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000045, відомості про яке 04.02.2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 11.01.2025 року, близько 23 год. 00 хв., ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи біля кафе «Три Коти», що розташований за адресою: Київська область, Фастівський район, сел.. Глеваха, вулиця Ботанічна, 22, у громадському місці, поблизу житлового будинку, що розташований за адресою Київська область, Фастівський район, вулиця Ботанічна, будинок 2, квартира 1, на паркан якого ОСОБА_8 публічно справляв природні потреби, помітилили ОСОБА_9 , який в усній формі зробив зауваження для припинення дій ОСОБА_8 , після чого з метою порушення громадського порядку з особливою зухвалістю, спільно, прийняли рішення про вчинення хуліганських дій.

Тоді ж, підійшовши до ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 безпричинно почали умисно провокувати конфлікт та ображати ОСОБА_9 , голосно вживаючи нецензурні слова. В подальшому, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , переслідуючи хуліганські спонукання, порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, умисно заподіяли ОСОБА_9 тілесні ушкодження, від отримання яких ОСОБА_9 не втримавши рівновагу впав землю.

В подальшому, на звуки бійки з території житлового будинку що за адресою: АДРЕСА_1 , вийшли потерпіла ОСОБА_10 та ОСОБА_11 і, з метою припинення хуліганських дій відносно ОСОБА_9 , почали робити зауваження. Помітивши це, ОСОБА_7 схопила потерпілу ОСОБА_10 , яка припиняла їх дії, за комір, відвела до невстановленого вантажного автомобіля жовтого кольору, який знаходився в нерухомому стані на узбіччі біля будинку АДРЕСА_2 , де за допомогою фізичної сили та поштовхами тіла почала наносити тілесні ушкодження об поверхню автомобіля головою. ОСОБА_3 помітивши те, що потерпіла ОСОБА_12 та ОСОБА_11 знаходяться поруч та переслідуючи спільну із ОСОБА_7 мету на вчинення хуліганських дій, порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, щосупроводжувалось особливою зухвалістю, прагнучи при цьомупоказати свою явнузневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, безпричинно, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, підійшов до потерпілого ОСОБА_12 і ОСОБА_11 ззаду, схопив їх за коміри та умисно шляхом застосування фізичної сили та поштовхами тіла головою об голову наніс останнім тілесні ушкодження.

Вказаними спільними протиправними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_12 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців верхніх повік обох очей, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, а ОСОБА_11 фізичного болю.

Зазначені обставини і стали підставою для звернення до слідчого судді з даним клопотанням з метою застосування запобіжного заходу підозрюваному.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та висловив позицію аналогічну змісту поданого клопотання.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_4 проти клопотання прокурора заперечували, просили відмовити у його задоволенні, оскільки вважають, що пред`явлена підозра є необґрунтованою, ризики не доведеними, а підозрюваний є раніше не судимим, зареєстрований і працює як ФОП, має батьків похилого віку, за яким слід здійснювати догляд.

Слідчий суддя, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, прийшов до такого висновку.

Згідно з положеннями статті 5 пункту 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Згідно зі ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, які унеможливлять виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Положеннями статті 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності вищевказаних ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, стан здоров`я підозрюваного, його репутацію та інші обставини.

У відповідності до ст. 181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період часу. Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У судовому засіданні на підставі матеріалів клопотання встановлено, що 10.03.2025 ОСОБА_3 слідчим за погодженням з прокурором повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.

Підозра ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, обґрунтовується матеріалами кримінального провадження.

При обранні ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, ініціатор клопотання просить слідчого суддю врахувати докази вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_3 у разі визнання його винним, а також ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, а також вчинення іншого кримінального правпорушення.

За змістом ст. 184 КПК України підставою застосування будь-якого запобіжного заходу є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Разом з тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», п. пунктом 175; рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v. United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Отже обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

Таким чином слідчому судді необхідно з`ясувати, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_3 міг вчинити інкримінований йому злочин. При цьому остаточна оцінка та кваліфікація конкретних діянь здійснюється судом під час розгляду справи по суті.

Встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за яке, у разі визнання його винним, може понести покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років позбавлення волі,, про що свідчать зібрані органом досудового розслідування та надані слідчому судді докази, зокрема протоколи пред`явлення особи для впізнання, протоколи допиту свідків, протокол допиту потерпілої ОСОБА_13 .

Слідчий суддя вважає, що на час розгляду клопотання обґрунтованість повідомленої ОСОБА_3 підозри у вчиненні кримінального правопорушення є доведеною, тобто зазначені у клопотанні слідчого обставини підтверджуються наданими фактичними даними, що містяться у матеріалах клопотання, досліджених у судовому засіданні, які у своїй сукупності переконують слідчого суддю у причетності ОСОБА_3 до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінується. Доведення стороною обвинувачення існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.296 КК України, є однією з підстав для застосування запобіжного заходу.

Враховуючи заперечення сторони захисту щодо обґрунтованості підозри та недоведеності прокурором ризиків, слідчий суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі доданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

При цьому правильність кваліфікації дій підозрюваного, умислу, так само як і наявність чи відсутність в його діях складу злочину, вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити певні дії, що передбачені в цій статті.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» у справі від 23 січня 2012 року № 30671/04 наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Так ризик переховування від органу досудового розслідування або/та суду обумовлюється, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Наявність даного ризику у відповідності до КПК України не означає, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме переховування, однак достатньо встановити, що він має реальну можливість здійснити такі дії у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

На думку слідчого судді, тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та суворість покарання за його вчинення може свідчити про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Це твердження узгоджується із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000, § 76, відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Так слідчий суддя бере до уваги те, що злочин, передбачений ч.3 ст.296 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 є нетяжким злочином, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років, а також враховує, що з подальшим досудовим розслідуванням обсяг зібраних доказів збільшився, що у сукупності з вагомістю таких доказів та наближенням судового розгляду, може посилювати бажання підозрюваного до переховування.

Посилання сторони захисту на позитивні характеристики ОСОБА_3 на переконання слідчого судді, не є тією беззаперечною обставиною, яка може свідчити про зменшення такого ризику. Їх виконання є обов`язковим для особи, щодо якої вони застосовані. Положення КПК України передбачають, що у випадку невиконання покладених на підозрюваного обов`язків, запобіжний захід може бути змінений на більш суворий.

Також слідчий суддя вважає обґрунтованим твердження сторони обвинувачення про існування ризику незаконного впливу на свідків, оскільки такі не були досліджені безпосередньо судом, тому існує певна ймовірність незаконного впливу на них зі сторони зацікавлених осіб з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Суд може обґрунтовувати свої висновки, лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Особливого значення такі обставини набувають у цьому кримінальному провадженні, оскільки розслідуваний злочини вчинений у співучасті, а відтак підозрювані можуть координувати та узгоджувати показання для унеможливлення їх викриття.

Відтак вказані обставини формують у слідчого судді переконання щодо існування ризику впливу на свідків.

Враховуючи встановлені вище обставини, а також встановлені ризики та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що необхідним і достатнім на даному етапі досудового розслідування є саме запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Однак,, беручи до уваги озвучені у судовому засіданні захисником та підозрюваним обставини щодо необхідності виконання трудових обов`язків за зареєстрованим ФОП, які не можуть бути виконані віддалено (в онлайн режимі) оскільки пов`язані з відрядженнями а також необхідність забезпечення себе базовими матеріальними благами та необхідності здійснення догляду за батьками пенсійного віку, слідчий суддя вважає достатнім застосувати відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час, а саме у період часу з 22.00 години вечора до 06.00 години ранку.

Такий запобіжний захід буде достатнім для дотримання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, відповідатиме меті застосування запобіжного заходу запобіганням реалізації встановлених ризиків, а також не буде занадто обтяжливим заходом для підозрюваного.

Запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту з одного боку дасть можливість органу досудового розслідування контролювати підозрюваного на предмет його належної процесуальної поведінки та з іншого надасть можливість підозрюваному реалізувати свої особисті потреби.

Керуючись вимогами ст. ст. 176 178, 181, 184 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Залізне, Фастівського району, Київської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, перебуває у цивільному шлюбі, працюючого ФОП маючого на утриманні осіб похилого віку, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час, строком на два місяці, а саме до 14 травня 2025 року.

Заборонити ОСОБА_3 залишати житло, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 , у період часу з 22.00 години вечора до 06.00 години ранку.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_3 наступні обов`язки:

-Не відлучатися із населеного пункту, в якому він на даний час проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-Повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місцяпроживання;

-Утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілою у даному кримінальному провадженні.

Вручити копію цієї ухвали підозрюваному ОСОБА_3 негайно після її оголошення.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_3 , що відповідно до ч. 5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням покладених на підозрюваного ОСОБА_3 обов`язків покласти на Фастівське РУП ГУНП в Київській області.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1