ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем України

Справа № 210/1163/25

Провадження № 1-кп/210/438/25

05 березня 2025 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному порядку в залі Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000039 від 17 лютого 2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, та інших непрацездатних осіб, військовослужбовця призваного за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», якого згідно наказу від 04 грудня 2024 року увільнено від посади телефоніста-лінійного наглядача відділення зв`язку взводу зв`язку танкового батальйону, у зв`язку з самовільним залишенням військової частини, та відносно якого військову службу у Збройних Силах України призупинено, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу положень ст.89 КК України вважається таким, що раніше не судимий,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.213 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем призваного за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», якого згідно з наказу від 04 грудня 2024 року увільнено від посади телефоніста-лінійного наглядача відділення зв`язку взводу зв`язку танкового батальйону, у зв`язку з самовільним залишенням військової частини, у зв`язку з самовільним залишенням військової частини, та відносно якого військову службу у Збройних Силах України призупинено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, направленим на організацію незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту, в порушення вимог ст.68 Конституції України, ст.ст.11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХІV, ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-ХІV та Військової присяги, статті 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, керуючись корисливими мотивами, організував незаконний пункт прийому та схову металобрухту у металевому гаражі червоного кольору, розташованому серед інших гаражів, сьомому з одинадцяти гаражів зліва направо поміж будинками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , який фактично є рухомим майном, право власності або оренди якого не оформлено у встановленому законодавством порядку, де розмістив ваги, за допомогою яких зважував металобрухт та систематично в період з початку листопада 2024 року до 26 лютого 2025 року, в порушення вимог ст.ст.4, 5, 11 Закону України «Про металобрухт» №619-ХІV від 05 травня 1999 року (з наступними змінами та доповненнями), здійснював незаконний прийом брухту чорних металів різного походження від місцевого населення за грошові кошти відповідно до ваги чорного лому металів з метою його подальшого збуту та отримання прибутку.

26 лютого 2025 року, в період часу з 12год. 03хв. по 12год. 14хв. на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області старшим дізнавачем СД ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 проведено обшук у металевому гаражі червоного кольору, розташованого серед інших гаражів, який є сьомим з одинадцяти гаражів зліва направо та знаходиться поміж будинками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , який знаходиться в користуванні солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого, в приміщенні вказаного гаражу виявлено та вилучено металеві ваги з електронною панеллю, блокнот з записами щодо здійснення операцій з металобрухтом і металобрухт чорних металів, загальна маса якого склала 210кг, який ОСОБА_3 незаконно приймав за грошові кошти з початку листопада місяця 2024 року по 26 лютого 2025 року, та зберігав для подальшого збуту.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ст.213 ч.1 КК України, за ознаками організації незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту.

Частиною 2 ст.382 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Від прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 надійшло клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_3 , беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, і він згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у зв`язку із чим клопоче про розгляд обвинувального акту відносно останнього у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 , який був представлений захисником адвокатом ОСОБА_6 , надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку він беззастережно визнає в повному обсязі, згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами вчинення кримінального проступку.

Також, у вказаній заяві зазначає, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

У відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззастережно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту матеріалами провадження підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ст.213 ч.1 КК України.

Згідно з частини 2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

При призначенні покарання обвинуваченому, згідно з вимогами статей 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, винну особу, який в силу положень ст.89 КК України вважається таким, що раніше не судимий, є військовослужбовцем призваного за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», якого згідно наказу від 04 грудня 2024 року увільнено від посади телефоніста-лінійного наглядача відділення зв`язку взводу зв`язку танкового батальйону, у зв`язку з самовільним залишенням військової частини, та відносно якого військову службу у Збройних Силах України призупинено, не одружений, не має на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, та інших непрацездатних осіб, на обліку у лікаря-нарколога не перебував та не перебуває, звертався за медичною допомогою до лікаря-психіатра, характеризується задовільно.

На підставі ст.66 КК України як обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховує щире каяття обвинуваченого у вчиненому, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, згідно з положеннями статті 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального проступку, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначення йому покарання у виді обмеження волі.

Зважаючи на те, що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, тяжких наслідків від його дій не настало, то суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст.ст.75, 76 КК України.

Суд вважає вищезазначені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Потерпілі та майнові збитки у кримінальному провадженні відсутні.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази вирішити у відповідності до положень ст.ст.96-1, 96-2 КК України, ст.100 КПК України.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст.374, 381-382, 394, 424, 473, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні і призначити йому покарання за ст.213 ч.1 КК України, у виді 01 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 01 (один) рік, зобов`язавши його на підставі ст.76 ч.1 п.п.1, 2 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, та згідно зі ст.76 ч.3 п.2 КК України, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст.131 КПК України не обирався.

Речовий доказ перерахований на арк.крим.пров.№57-58, а саме блокнот із записами щодо здійснення операцій з металобрухтом, який було вилучено та поміщено до спец-пакету НПУ №WAR1852756, та котрий згідно квитанції №2326 від 27 лютого 2025 року зберігається в камері схову речових доказів Відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, після набрання вироком законної сили, знищити.

Речовий доказ перерахований на арк.крим.пров.№57-58, а саме металеві ваги з електронною панеллю, які було перев`язано ниткою опечатану пояснювальною биркою, та котрі згідно квитанції №2326 від 27 лютого 2025 року зберігаються в камері схову речових доказів Відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, після набрання вироком законної сили, конфіскувати на користь держави.

Речовий доказ перерахований на арк.крим.пров.№57-58, а саме металобрухт чорних металів у кількості 210кг, котрий згідно актів №26/02-КР1 та №26/02-КР2 від 26 лютого 2025 року, зберігається ТОВ «ГРАНД МЕТАЛ-КР», після набрання вироком законної сили, конфіскувати на користь держави.

Матеріали кримінального провадження за №0000039 від 17 лютого 2025 року, в одному томі, залишити при обвинувальному акті, справа №210/1163/25, провадження №1-кп/210/438/25.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженою в той же строк з часу отримання копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1