Справа №766/5544/25
н/п 1-кс/766/3277/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2025 року слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання сторони кримінального провадження №0000346 від 12.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, старшого слідчого СВ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, строком на 60 (шістдесят) днів. Також просить при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прошу визначити розмір застави у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 680 грн.

Мотивуючи клопотання, слідчий вказує, що у провадженні слідчого відділення Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000346 від 12.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при невстановлених досудовим розслідуванням часі та обставинах, але не пізніше 12 квітня 2025 року, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись прямим умислом, направленим на придбання без передбаченого законом дозволу у невстановленої в ході досудовим розслідуванням особи бойових припасів військового призначення, придбав бойову протипіхотну наступальну уламкову ручну гранату «РГН» та зберігав її у автомобілі «Renault Kangoo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким він фактично користується, до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції в ході проведення обшуку вказаного транспортного засобу 12.04.2025, у період часу 15:14 до 15:58 год., біля будинку №6 по вул. Академіка Тарле в м. Херсоні.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється в незаконному придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

12.04.2025 року о 15 годині 58 хвилин ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 13.04.2025 року у зв`язку з наявністю достатніх доказів, останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Херсон, українець, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше не судимий.

Викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозри у вчиненні кримінального правопорушення в повній мірі обґрунтовуються зібраним стороною обвинувачення, в порядку визначеному КПК України доказами, а саме:

-протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , командира взводу №1 роти №1 БПОП (Стрілецький) ГУНП в Херсонській області, відповідно до якого 12.04.2025 року останній разом з інспектором взводу №1 роти №1 лейтенантом поліції ОСОБА_8 перебуваючи на добовому чергуванні отримали о 13:38 годин повідомлення по каналу «102» від ОСОБА_9 про погрози життю і здоров`ю гранатою від її чоловіка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якою в телефонному режимі було встановлено, що останній поїхав з гранатою додому до батька по вул. А. Тарле у м. Херсон, та в подальшому по вул. Академіка Тарле, біля будинку №6 у м. Херсоні було виявлено останнього у автомобілі «Renault Kangoo» з явними ознаками алкогольного сп`яніння та гранатою кольору хакі на передньому сидінні;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , інспектора взводу №1 роти №1 БПОП (Стрілецький) ГУНП в Херсонській області, відповідно до якого 12.04.2025 року останній разом з командиром взводу №1 роти №1 лейтенантом поліції ОСОБА_7 , перебуваючи на добовому чергуванні отримали о 13:38 годин повідомлення по каналу «102» від ОСОБА_9 про погрози життю гранатою від її чоловіка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та по АДРЕСА_3 було виявлено останнього у автомобілі «Renault Kangoo» з явними ознаками алкогольного сп`яніння та гранатою кольору хакі на передньому сидінні;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , відповідно до якого 12.04.2025 року остання прямувала на своєму автомобілі до місця свого проживання по АДРЕСА_4 , де поблизу будинку №152 побачила у дзеркало заднього виду як за нею їде її чоловік ОСОБА_4 на своєму автомобілі «Renault Kangoo», з яким вона перебуває у процесі припинення шлюбу та разом не проживає, та зупинившись вийти поговорити, остання побачила як ОСОБА_4 , зупинившись поряд, вийшов з автомобіля та тримаючи у руці предмет, ззовні схожий на гранату кольору хакі, почав робити рухи у її напрямку, що нагадували витягування кільця від гранати, в результаті чого вона викликала поліцію, на що ОСОБА_4 поїхав у напрямку вул. А. Тарле у м. Херсоні;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , який є рідним батьком підозрюваного, відповідно до якого останній зазначив, що його син проживає окремо, точної адреси проживання йому не відомо. Має у користуванні автомобіль «Renault Kangoo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , до якого має доступ тільки його син ОСОБА_4 ;

-протоколом обшуку від 12.04.2025, проведеного на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, в ході якого у салоні автомобіля «Renault Kangoo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебував під керуванням ОСОБА_4 , по вул. Академіка Тарле, 6, корпус 1 навпроти під`їзду №3, де за участі спеціалістів вибухотехників ВВТС ГУНП в Херсонській області було виявлено на передньому пасажирському сидінні у бойовому зібраному стані корпус гранати РГН з маркуванням «РГН-254-109-88» та підривач типу УДЗ з маркуванням «УДЗ 334-47-88», які вилучено та поміщено окремо до сейф-пакетів;

-довідкою про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів №76/33 від 12.04.2025, відповідно до якої предмет циліндричної форми зовні схожого на корпус гранати типу РГН є обмежено небезпечним,

-довідкою про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів №77/33 від 12.04.2025, відповідно до якої предмет зовні схожий на підривач гранати типу УДЗ є небезпечним;

-іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Таким чином під час досудового розслідування були встановлені обставини, які прямо вказують на вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за вчинення якого останньому повідомлено про підозру.

На підставі викладеного, при вирішенні питання про наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному за інкримінований злочин, а також наявність наступних ризиків:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Ризиком можливого переховування від органу досудового розслідування та суду, є те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке згідно ч. 5 ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких та покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним (позбавлення волі до семи років), дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Окрім цього, характери дій підозрюваного ОСОБА_4 після вчинення кримінального правопорушення, а саме спроба покинути місце злочину з мето переховування від працівників поліції, які поспішали на виклик щодо його неправомірних дій, свідчить про те, що він, перебуваючи на волі, може вчинити дії пов`язані із пересовуванням від правоохоронних органів з метою уникнення кримінальної відповідальності. Окрім цього, про це ще свідчить факт того, що ОСОБА_4 притягувався до адміністративної відповідальності за ст.210 КУпАП «Порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами, правил військового обліку», що ще раз характеризує його особу, як схильну до дій, які пов`язані із переховуванням від правоохоронних та інших контролюючих органів.

- п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, ОСОБА_4 , будучи повідомленим про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, під загрозою можливого покарання, беручи до уваги характер та обставини, суспільну небезпеку злочину, може незаконно впливати на свідків, зокрема на ОСОБА_9 , яка є його дружиною та перебуває з останнім у процесі припинення шлюбу, шляхом погроз або шантажу. Так, ОСОБА_9 є прямим свідком вказаного кримінального правопорушення, тому підозрюваний ОСОБА_4 може вплинути на неї, враховуючи його характеристику як «сімейного насильника» про що свідчить низка адміністративних протоколів складених відносно нього. Окрім цього, підрозділом дізнання Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області 12.04.2025 розпочато досудове розслідування у формі дізнання у кримінальному провадженні №0000114 за ч.1 ст.129 КК України, відповідно до якого ОСОБА_4 погрожував вбивством своїй дружині ОСОБА_9

- п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Так, органом досудового розслідування, наразі, досліджується джерело походження виявленої у ОСОБА_4 бойової гранати, тому перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_4 може сховати або знищити докази щодо її походження. Зокрема, органом досудового розслідування вживаються заходи щодо встановлення точного місця його проживання, так як за місцем реєстрації ОСОБА_4 не проживає, а з його показів він проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Так, на пропозицію слідчого надати дозвіл на проведення огляду вказаної квартири, останній відповів відмовою, що вказує на те, що останній вже перешкоджає досудовому розслідуванні у зібранні відповідних доказів та може за вказаною адресою приховувати докази її походження і перебуваючи на волі може безперешкодно їх знищити або спотворити.

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення. Так, згідно зібраних характеризуючих даних, ОСОБА_4 характеризується негативно, неодноразово вчиняв адміністративні правопорушення пов`язанні із домашнім насильством, притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а також окрім незаконного зберігання боєприпасу, погрожував вбивством своїй дружині. Так, згідно довідки СПДН Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області, гр. ОСОБА_4 відповідно до наказу МВС №124 від 25.02.2019 10.03.2025 поставлений на профілактичний огляд категорії «Кривдник».

Вказані вчинки ОСОБА_4 містять системний протиправний характер і свідчать про те, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема, пов`язане із протиправними діями по відношенню своєї дружини. Так, орган досудового розслідування, з урахуванням зібраних доказів, приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 , враховуючи час та місце вчинення кримінального правопорушення (денний час доби, людне місце, загострена безпекова ситуація у м. Херсоні) є суспільно небезпечними та такими, що явно демонструють неповагу до суспільства.

Тому враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_4 є достатні підстави вважати, що він може вчинити будь яке кримінальне правопорушення або продовжити вчиняти те кримінальне правопорушення, в якому наразі підозрюється.

У зв`язку з вищенаведеними обставинами, враховуючи всі ризики в їх сукупності та взаємозв`язку, запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, у подальшому може негативно вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування вказаного кримінального провадження та не забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Враховуючи вищевикладене, та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 , орган досудового розслідування вважає за доцільне обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри та наявність вищевказаних ризиків, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є єдиним спів розмірним та достатнім запобіжним заходом у даному випадку.

Обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобіганню спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином.

Посилаючись на вищевикладені обставини, слідчий просить клопотання задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання та просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

12.04.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

За матеріалами клопотання маються вагомі докази, які у достатній мірі вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним вказаного кримінального правопорушення.

За практикою Європейського суду з прав людини, обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» ).

У справі «Смирнова проти Росії» зазначено, якщо держава не наведе «відповідних і достатніх» підстав для тримання під вартою обвинуваченої у правопорушенні особи, така особа завжди має бути звільнена після затримання і перебувати на волі до початку судового розгляду її справи (як класичний прецедент, рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини» (Wemhoff v. Germany) від 27 червня 1968 року; рішення у справі «Яґчі і Сарґін проти Туреччини» (YagciandSargin v. Turkey) від 8 червня 1995 року.

Для відмови в досудовому звільненні особи принципи конвенційного прецедентного права передбачають чотири основні підстави: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення у справі «Штеґмюллер проти Австрії» (Stogmuller v. Austria) від 10 листопада 1969 року); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини»), вчинення ним подальших правопорушень (рішення у справі «Мацнеттер проти Австрії» (Matznetter v. Austria) від 10 листопада 1969 року) або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення у справі «Летельєр проти Франції» (Letellier v. France) від 26 червня 1991 року, серія А, № 207, п. 51).

Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (рішення у справі«W. проти Швейцарії» (W. v. Switzerland) від 26 січня 1993 року).

За матеріалами клопотання маються вагомі докази, які у достатній мірі вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним вказаного кримінального правопорушення.

За практикою Європейського суду з прав людини, обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» ).

У справі «Смирнова проти Росії» зазначено, якщо держава не наведе «відповідних і достатніх» підстав для тримання під вартою обвинуваченої у правопорушенні особи, така особа завжди має бути звільнена після затримання і перебувати на волі до початку судового розгляду її справи (як класичний прецедент, рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини» (Wemhoff v. Germany) від 27 червня 1968 року; рішення у справі «Яґчі і Сарґін проти Туреччини» (Yagci and Sargin v. Turkey) від 8 червня 1995 року.

Для відмови в досудовому звільненні особи принципи конвенційного прецедентного права передбачають чотири основні підстави: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення у справі «Штеґмюллер проти Австрії» (Stogmuller v. Austria) від 10 листопада 1969 року); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини»), вчинення ним подальших правопорушень (рішення у справі «Мацнеттер проти Австрії» (Matznetter v. Austria) від 10 листопада 1969 року) або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення у справі «Летельєр проти Франції» (Letellier v. France) від 26 червня 1991 року, серія А, № 207, п. 51).

Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (рішення у справі«W. проти Швейцарії» (W. v. Switzerland) від 26 січня 1993 року).

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, є неправомірним. Про це зазначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою №12369 від 26 червня 1991 року по справі «Лтальє проти Франції», п. 51, за скаргою №5522/04 від 20 січня 2011 року по справі «Прокопенко проти України», за скаргою №38717/04 від 14 жовтня 2010 року по справі «Хайредінов проти України» п. 29, 41 за скаргою №37466/04 від 20 травня 2010 року по справі «Москаленко проти України». В пункті 36 останнього зазначено, що «…органи судової влади неодноразово посилались на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєні яких він обвинувачується… Однак Суд неодноразово встановлював, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою».

Крім того, суд також зобов`язаний перевірити можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. В своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою №40107/02 від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», п. 80, за скаргою №20808/02 від 04.03.2010 р. у справі «Шалімов проти України», суд визнає порушення конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…»

При вирішенні заявленого клопотання слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, раніше не судимий, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не маючий, з середньою освітою, підозру обґрунтовано вагомими доказами, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, також слідчий суддя враховує, що підозрюваний офіційно працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно, має третю групу інвалідності, має постійне місце проживання, не заперечує обставини вчинення кримінального правопорушення, підозру визнає, пояснив, що конфлікт стався через сварку з дружиною. Разом з цим, слідчий суддя враховує, що наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України, однак вони мають порівняно невисокий ступінь, при цьому посилання на тяжкість вчинення кримінального правопорушення не може бути єдиною підставою для обрання найбільш суворішого запобіжного заходу тримання під вартою. Однак не застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити слідчому у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 20:00 години до 06:00 години, строком до 13.06.2025 року, зобов`язавши його прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду.

Оскільки слідчим суддею відмовлено у задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і застосовується інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, слідчий суддя самостійно визначає обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 13.06.2025 року також наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Керуючись ст.ст. 131,132,176-178,183,184,193-196 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області капітана поліції ОСОБА_6 відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід - домашній арешт, заборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 20:00 години до 06:00 години, строком до 13.06.2025 року, зобов`язавши його прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 13.06.2025 року, також наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

В іншій частині клопотання відмовити.

Строк дії даної ухвали до 13.06.2025 року включно, по закінченню якого дана ухвала припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим, крім випадку його продовження у встановленому законом порядку.

Контроль за виконанням домашнього арешту покладається на слідчого.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга в Херсонський апеляційний суд протягом 5 - ти днів з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали проголошено в приміщенні суду 21.04.2025 року о 12:15 год.

Слідчий суддяОСОБА_1