ЛУГИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
Справа № 279/5147/24
Провадження по справі № 1-кс/281/2/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2025 року селище Лугини

Лугинський районного суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Лугинського районного суду Житомирської області заяву адвоката ОСОБА_6 про відвід судді Лугинського районного суду Житомирської області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 279/5147/24 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

30.01.2025 року до Лугинського районного суду Житомирської області надійшла заява адвоката ОСОБА_6 про відвід судді Лугинського районного суду Житомирської області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 279/5147/24 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України.

Заява мотивована тим, що на мобільний телефон адвоката ОСОБА_6 на Вайбер о 14.42 год. в суботу 07 грудня надійшло повідомлення від абонента про розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 по якому він представляє інтереси неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 . З повідомленням він ознайомився у вечері цього ж дня. Наступного дня ОСОБА_6 надіслав до суду клопотання про необхідність забезпечення його участі в розгляді справи в режимі ВКЗ, однак наступного дня на його електронну адресу надійшла ухвала про відмову в задоволенні клопотання у зв`язку з тим, що захисником (яким ОСОБА_6 не являється) не дотримано вимоги ч. 4 ст. 336 КПК України, а саме: клопотання подано пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання та не надано доказів надсилання клопотання іншим учасникам справи.

Незважаючи на те, що потерпіла разом із законним представником в зимовий час із Радомишльського району подолавши сотню кілометрів шляху, з`явились до суду, головуючий ОСОБА_9 не провів в той день судове засідання, хоча ОСОБА_6 був готовий до розгляду справи в режимі відеоконференції. Клопотання заявника було обгрунтованим, вмотивованим нормами КПК і ніякої складності для судді в прийнятті законного рішення не перешкоджали. Суд міг згідно ч. 2 ст. 336 КПК України, враховуючи обставини справи, ухвалити рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою (як у справі № 278/32/20).

Отримавши повістку про час і місце розгляду справи 08 січня, ОСОБА_6 завчасно звернувся до суду з клопотанням про забезпечення його участі в судовому засідання 15.01.2025 року в режимі відеоконференції і разом з клопотанням електронною поштою надіслав до суду позовну заяву. При цьому судом при надісланні повістки були грубо порушені процесуальні права заявника, а саме: не дотримані вимоги ч. 3 ст. 345 КПК України щодо надіслання пам`ятки про його права та обов`язки, передбачені КПК України.

10.01.2025 року суддею ОСОБА_7 було повторно відмовлено ОСОБА_6 в задоволенні клопотання про проведення судового засідання в режимі ВКЗ, мотивуючи тим, що не надано доказів надсилання клопотання іншим учасникам. Заявник вважає, що учасник кримінального провадження не повинен надсилати копію клопотання іншим учасникам, оскільки не всім, крім суду відомі персональні дані сторін кримінального провадження.

ОСОБА_6 неодноразово приймав участь в різних судах в режимі відеоконференції і жодних подібних непорозумінь не виникало. На його думку, причина недовіри до судді грунтується на слабкій його юридичній підготовці, він не може орієнтуватись в нормах кримінального та цивільного процесуального законодавства і правильно його застосовувати на практиці.

Керуючись ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя залишив без руху заяву ОСОБА_6 в інтересах потерпілої ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального провадження, передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України. Однак, відповідно до ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Всі правовідносини по справі врегульовано нормами КПК, судова практика в кримінальному процесі, на відміну від цивільного, не передбачає залишення позовної заяви без руху. В ухвалі суддя зазначив, що суду не надано документів на підтвердження повноважень представника позивача. Разом з тим, ОСОБА_6 , як і інші учасники процесу допущені до участі у кримінальному провадженні і підтвердження їх повноважень не долучаються до обвинувального акту. Судом прийнято до провадження обвинувальний акт із зазначенням учасників судового процесу і перевірка повноважень учасників процесу урегульована ст. 342 КПК: 2. Секретар судового засідання доповідає суду, хто з учасників кримінального провадження, інших осіб, за клопотанням або скаргою яких у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється судове провадження, а також хто з викликаних та повідомлених судом осіб прибув у судове засідання та хто бере участь у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, встановлює їх особи, перевіряє повноваження захисників і представників, з`ясовує, чи вручено судові виклики та повідомлення тим, хто не прибув, і повідомляє причини їх неприбуття, якщо вони відомі.

Також в ухвалі судді є посилання на відсутність у поданій позовній заяві відомостей про наявність чи відсутність в учасників справи електронного кабінету. Таке посилання в котрий раз свідчить про відповідну кваліфікацію судді і посилання притирічить нормам КПК, перешкоджаючи доступу до суду.

ОСОБА_6 зазначає, що дії судді ОСОБА_7 викликають сумніви у його безсторонності (неупередженості) та об`єктивності, тому заявник не може довіряти судді, який умисно чи по необізнаності здатен допускати наведені порушення і звернувся із заявою про відвід судді.

Заявник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду. Причини неявки не повідомив.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначила, що при розгляді заяви покладається на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_5 просить відмовити у задоволенні заяви про відвід, оскільки вона не мотивована, містить лише загальне посилання на ст. 75 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Суддя ОСОБА_7 подав заяву про розгляд справи без його участі.

Враховуючи викладене суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до ч.1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ч. 1-3, 5 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження.

Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Заявник не зазначив конкретні підстави, передбачені ч.1 ст. 75 КПК України, чому суддя ОСОБА_7 не може брати участь у кримінальному провадженні, будь-яких доказів на підтвердження того, що суддя ОСОБА_7 є упередженим та необ`єктивним, матеріали заяви про відвід не містять. Копії документів, на які посилається заявник до заяви про відвід та до матеріалів справи не додавались.

Стаття 129 Конституції України передбачає, що суддя у здійсненні правосуддя є незалежним та на захист цього принципу законодавство встановлює кримінальну відповідальність за втручання у діяльність судових органів (ст.376 Кримінального кодексу України).

Відповідно до ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Заявник ОСОБА_6 у своїй заяві вказує на те, що суддею ОСОБА_7 при винесенні процесуальних рішень неправильно застосовані норми процесуального права, що не може свідчити про упередженість та необ`єктивність судді і бути причиною відводу саме по собі, оскільки рішення суду можуть бути оскаржені до суду вищого рівня в порядку, передбаченому КПК України.

Враховуючи вищевикладене заява про відвід не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 75, 80, 81 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви адвоката ОСОБА_6 про відвід судді Лугинського районного суду Житомирської області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 279/5147/24 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_10