У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 листопада 2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, мешкає у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000420.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

підозрюваний ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 листопада 2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 19.01.2025 р. включно.

Визначено заставу в розмірі 265 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 802 420 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою.

У разі звільнення під заставу, на ОСОБА_5 покладено обов`язки, передбачені, ч. 5 ст. 194 КПК України: не відлучатися з м. Миколаєва, Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними у вказаному кримінальному провадженні, свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник зазначає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, винесеною з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Захисник вважає, що прокурором не доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, при цьому підозра є неконкретизованою та незрозумілою.

На думку захисника, ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не доведені, оскільки ризик переховування від слідства та суду обґрунтований лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, ризик знищення речей чи документів спростовується відсутністю у підозрюваного будь-якого доступу до матеріалів досудового розслідування, ризик впливу на свідків є припущенням органу досудового розслідування.

Захисник звертає увагу на те, що обираючи запобіжний захід, слідчим суддею не враховано даних про особу ОСОБА_5 , який раніше не судимий, одружений, дружина має тяжкі захворювання, при цьому, заробітна плата підозрюваного складає 18 000 грн., а тому визначений розмір застави є заздалегідь непомірним для родини ОСОБА_8 .

Обставини, встановлені слідчим суддею.

В провадженні СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження № 0000420 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, наступне.

ОСОБА_9 , працюючи тривалий час на різних посадах в АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», обіймаючи посаду заступника начальника локомотивного депо «Миколаїв», регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», визначивши вчинення злочинів основним джерелом для здобуття коштів та матеріальних благ для свого існування, діючи умисно, з корисливих мотивів, вирішив створити злочинну групу, метою діяльності якої було заволодіння дизельним паливом, яке належить АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ».

Будучи достовірно обізнаним про те, що більшість машиністів та їх помічників, які працюють на дизельних локомотивах АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», системо вчиняють крадіжки дизельного палива, а також враховуючи малу зайнятість (безробітність) під час військового стану, та велику кількість бажаючих працювати в графіку руху поїздів, ОСОБА_9 , використовуючи своє службове становище, вирішив створити умови, за якими, до роботи на локомотивах допускалися б тільки довірені особи (з числа працівників локомотивного депо), яких потрібно було схилити до злочинної діяльності в складі організованої групи та висунути їм певні умови роботи. Відповідно до його задуму, кожна бригада, яка відпрацювала поїздку на локомотиві АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», мала віддати йому грошові кошти в розмірі 4 000 грн. за одну поїздку, або залишити в баку локомотива надлишок у розмірі 100 літрів, для подальшого заволодіння цим майном іншими учасниками організованої групи та продажу викраденого майна третім особам.

У той же час, ОСОБА_9 , враховуючи значний стаж своєї трудової діяльності в АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», знаючи про недосконалість опломбувань паливної системи тепловозів, переслідуючи мотиви протиправного збагачення за рахунок вчинення систематичного заволодіння паливно-мастильними матеріалами (дизельного пального), які належать локомотивному депо «Миколаїв» регіональної філії Одеська залізниця АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» та яке ввіряється локомотивній бригаді (машиністу та помічнику машиніста) під час виконання їх посадових обов`язків, вирішив незаконного заволодіти цим майном за рахунок залучення до злочинної діяльності своїх підлеглих.

З метою реалізації розробленого ним злочинного плану, направленого на створення злочинного угрупування для заволодіння дизельним паливом із локомотивів АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», з метою конспірації своєї злочинної діяльності, ОСОБА_9 , залучив до її складу наступних осіб: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , утворивши таким чином організовану групу, якою він керував та приймав участь у злочинах, вчинюваних цією групою.

Вказані особи попередньо, умисно і добровільно, усвідомлюючи наслідки своїх дій, зорганізувалися в організовану групу, метою діяльності якої було вчинення злочинів, склавши при цьому єдиний план злочинних дій, відомий усім учасникам, з розподілом функцій кожного учасника групи, спрямованих на реалізацію цього плану, підкорюючись під час злочинної діяльності ОСОБА_9 , як керівникові організованої групи, свідомо виконуючи всі його вказівки.

Для вчинення кримінальних правопорушень, учасниками організованої групи, заздалегідь було розроблено план з розподілом функцій, згідно з яким встановлено в якості об`єкту вчинення злочинів локомотиви АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ». Предметом злочинного посягання було визначено державне майно в особі АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», а саме дизельне пальне.

Зокрема, ОСОБА_9 умисно, з метою створення організованої групи, здійснюючи підбір та перевірку надійності її учасників, знаходячись в не встановленому місці запропонував своїм підлеглим: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_5 , ОСОБА_16 взяти участь в організованій злочинній групі, з метою незаконного заволодіння майном АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», на що останні добровільно надали свою згоду.

За матеріалами клопотання, у продовж періоду часу з січня 2024 по час припинення діяльності організованої групи правоохоронними органами, ОСОБА_9 , обіймаючи посаду заступника начальника локомотивного депо з експлуатації, являючись організатором організованої групи, здійснював керування організованою групою при вчиненні злочинів, направлених на заволодіння дизельним паливом АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», шляхом зловживання службовим становищем, яке виділяється для роботи локомотивів.

Отже, за версією слідства, ОСОБА_9 створив та очолив організовану групу, діяльність якої була спрямована на незаконне заволодіння дизельним паливом, яке виділялось для забезпечення роботи локомотивів АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», до складу якої увійшли: механік локомотивного депо «Миколаїв» ОСОБА_10 , машиніст-інструктор локомотивних бригад ОСОБА_11 , помічник машиніста ОСОБА_12 , машиністи ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , які, у складі організованої групи, вчинили ряд особливо тяжких злочинів, а саме: у період часу з 25.04.2024 р. по 23.07.2024 р., перебуваючи в невстановлених слідством місцях та на території локомотивного депо «Миколаїв», регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», що знаходиться за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Привокзальна Площа, 1А, вчинили економію, списання та заволодіння 6 494 л. дизельного палива АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» на суму 348 738,30 грн., яке виділялося для роботи локомотивів АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», які перебували на території депо або в поїздках, після цього розпорядились ним за власним розсудом, чим завдали майнової шкоди державному підприємству на вказану суму.

19.06.2024 р. на території локомотивного депо «Миколаїв», розташованого за адресою м. Миколаїв Миколаївської області, вул. Привокзальна Площа, 1-а, кадастровий номер :04:001:0009 перебували дизельні локомотиви АТ «Укрзалізниця», на яких працювали ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_5 та інші не встановлені слідством машиністи. У зазначених локомотивах залишене зекономлене дизельне паливо, яке перебуває в баку потягів. Приблизно о 17.01 год., відповідно до розподілених функцій, продовжуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_12 на авто марки OPEL ASTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , прибув до локомотивного депо «Миколаїв» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», де перебували дизельні локомотиви АТ «Укрзалізниця». У подальшому, він зайшов на територію депо та, переодягнувшись, попрямував до залізничних колій, де підійшовши до них, почав переміряти залишки дизельного палива, яке знаходилось в локомотивах. Переконавшись, що на території локомотивного депо «Миколаїв» відсутні сторонні особи, ОСОБА_12 , взяв заздалегідь підготовлені знаряддя злочину, а саме: гайкові ключі, шланг, перехідники, поліетиленові пакети, каністри і проник до локомотиву АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», де почав зливати із нього дизельне паливо, яким наповнював каністри. У подальшому, зазначені ємності, ОСОБА_12 переносив і складав до одного із приміщень локомотивного депо «Миколаїв» та до авто марки Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Діючи за попередньо обговореним планом, продовжуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_12 завантажив до вказаного авто 14 каністр з дизельним паливом, яке він злив з локомотивів АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ». У подальшому, ОСОБА_11 сів за кермо авто марки Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вивіз на ньому за межі депо дизельне паливо та реалізував у цей же день. Продовжуючи виконувати відведені для ОСОБА_12 функції у складі злочинної групи, він продовжив зливати дизельне паливо та переносити його в каністрах до приміщень локомотивного депо «Миколаїв». Потім, він завантажив до авто марки ГАЗ 32213, реєстраційний номер НОМЕР_3 8 повних каністр з дизельним паливом АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» та, за вказівкою ОСОБА_10 , попросив ОСОБА_17 відвезти його додому до останнього. Крім того, о 22.12 год. продовжуючи виконувати вказівки ОСОБА_10 , керуючись загальними правилами діяльності злочинної групи, ОСОБА_12 завантажив до авто марки OPEL ASTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 8 повних каністр з дизельним паливом, яке він злив з локомотивів АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» та вивіз їх на вказаному авто за межі локомотивного депо «Миколаїв».

Отже, учасники злочинного угрупування, повторно заволоділи дизельним паливом АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», в загальній кількості 344 л., чим завдали майнової шкоди державному підприємству на суму 18 314,56 грн.

21.06.2024 р. на території локомотивного депо «Миколаїв», що розташоване за адресою Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Привокзальна Площа, 1-а, кадастровий номер :04:001:0009 перебували дизельні локомотиви АТ «Укрзалізниця», на яких здійснювали поїздки ОСОБА_13 і ОСОБА_16 , які в силу займаної посади машиністів, будучи обізнаними з механізмом економії пального під час руху тепловозу, у вказану дату та час сформували штучні надлишки дизельного пального у паливних баках тепловоза, про що повідомили ОСОБА_9 . Цього ж дня, приблизно о 17.00 год., відповідно до розподілених функцій, продовжуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_12 прибув до локомотивного депо «Миколаїв» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», де перебували дизельні локомотиви АТ «Укрзалізниця». Він переодягнувся, та попрямував до залізничних колій, де підійшов до локомотиву та почав переміряти залишки дизельного палива, яке знаходилось у ньому. У той же час, діючи за попередньо розробленим ОСОБА_9 планом, ОСОБА_11 21.06.2024 р. близько 17.45 год. прибув на місце вчинення злочину та привіз на автомобілі марки Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2 пусті каністри, які передав ОСОБА_12 . Крім того, для того, щоб йому було недалеко носити каністри із дизельним паливом АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», перебуваючи на місці вчинення злочину, ОСОБА_11 надав команду ОСОБА_18 , щоб він переставив локомотив АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» № 86 на першу колію локомотивного депо «Миколаїв» та допоміг ОСОБА_12 зливати дизельне паливо. ОСОБА_12 взяв заздалегідь підготовлені знаряддя злочину, а саме: гайкові ключі, шланг, перехідники, поліетиленові пакети та, привезені ОСОБА_11 каністри, і проник до локомотиву АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», де почав зливати з нього дизельне паливо, яким наповнював каністри, принесені з собою. У подальшому, ОСОБА_12 переносив їх і складав до автомобіля марки Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2 та одного із приміщень локомотивного депо, яке мало круглу форму. В цей же день, 21.06.2024 р., реалізуючи спільний злочинний умисел учасників злочинного угрупування, направлений на привласнення майна АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» організованою групою, ОСОБА_12 завантажив до вказаного авто 319 л вказаного дизельного палива, яке знаходилось у 15 каністрах різної форми. Продовжуючи діяти відповідно до розробленого ОСОБА_9 плану злочинних дій, ОСОБА_19 на автомобілі марки Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 21.06.2024 р. близько 19.20 год. вивіз з території локомотивного депо «Миколаїв» злите із локомотивів дизельне паливо АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», яке цього ж дня і реалізував. Реалізовуючи спільний злочинний умисел учасників злочинного угрупування, направлений на привласнення майна АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» організованою групою, керуючись вказівками та розпорядження ОСОБА_10 , ОСОБА_12 21.06.2024 близько о 19.43 год. вивіз за межі локомотивного депо на автомобілі марки OPEL ASTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 99 л злитого з локомотивів дизельного палива, яке знаходилось в 4 каністрах.

Отже, учасники злочинного угрупування, повторно заволоділи дизельним паливом АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», в загальній кількості 418 л, чим завдали майнової шкоди державному підприємству в розмірі 22 254,32 грн.

27.06.2024 р. на території локомотивного депо «Миколаїв», розташованого за адресою м. Миколаїв Миколаївської області, вул. Привокзальна Площа, 1-а, кадастровий номер :04:001:0009 перебували дизельні локомотиви АТ «Укрзалізниця», на яких працюють ОСОБА_5 та інші не встановлені слідством машиністи. У зазначених локомотивах залишене зекономлене дизельне паливо, яке перебувало в баку потягів. Цього ж дня, приблизно о 18.43 год., відповідно до розподілених функцій, продовжуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_12 на авто марки OPEL ASTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , прибув до локомотивного депо «Миколаїв» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», де перебували дизельні локомотиви АТ «Укрзалізниця». У подальшому, він зайшов на територію депо та, переодягнувшись, попрямував до залізничних колій, де підійшовши до них, почав переміряти залишки дизельного палива, яке знаходилось в локомотивах. Переконавшись, що на території локомотивного депо «Миколаїв» відсутні сторонні особи, ОСОБА_12 , взяв заздалегідь підготовлені знаряддя злочину, а саме: гайкові ключі, шланг, перехідники, поліетиленові пакети, каністри і проник до локомотиву АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», де почав зливати з нього дизельне паливо, яким наповнював каністри. У подальшому, зазначені ємності, ОСОБА_12 переносив і складав до одного з приміщень локомотивного депо «Миколаїв» та до авто марки OPEL ASTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Реалізовуючи спільний злочинний умисел учасників злочинного угрупування, направлений на привласнення майна АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» організованою групою, керуючись вказівками та розпорядження ОСОБА_10 , ОСОБА_12 завантажив до авто марки ГАЗ 32213, реєстраційний номер НОМЕР_3 та авто марки OPEL ASTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 каністри з дизельним паливом, яке було вивезено з території депо та реалізоване.

Отже, учасники злочинного угрупування, повторно заволоділи дизельним паливом АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», в загальній кількості 488 л., чим завдали майнової шкоди державному підприємству на суму 25 981,12 грн.

21.07.2024 р. на території локомотивного депо «Миколаїв», розташованого за адресою м. Миколаїв Миколаївської області, вул. Привокзальна Площа, 1-а, кадастровий номер :04:001:0009 перебував дизельний локомотив АТ «Укрзалізниця» на якому поїздку здійснював ОСОБА_5 , який зекономив дизельне паливо та залишив його в локомотиві. Цього ж дня, приблизно о 17.20 год., відповідно до розподілених функцій, продовжуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_12 прибув до локомотивного депо «Миколаїв» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», де перебували дизельні локомотиви АТ «Укрзалізниця». Він переодягнувся, та попрямував до залізничних колій, де підійшовши до локомотиву, почав переміряти залишки дизельного палива, яке знаходилось у ньому. Переконавшись, що на території локомотивного депо «Миколаїв» відсутні сторонні особи, ОСОБА_12 взяв заздалегідь підготовлені знаряддя злочину, а саме: гайкові ключі, шланг, перехідники, поліетиленові пакети та каністри, і проник до локомотив у АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», де почав зливати з нього дизельне паливо, яким наповнював каністри, принесені із собою. У подальшому, він переносив їх і складав до одного із приміщень локомотивного депо, яке мало круглу форму. Закінчивши зливати дизельне паливо АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» з локомотиву, ОСОБА_12 завантажив його до авто марки ГАЗ 32213, реєстраційний номер НОМЕР_3 , яке покинуло територію депо.

Отже, учасники злочинного угрупування, повторно заволоділи дизельним паливом АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», в загальній кількості 596 л., чим завдали майнової шкоди державному підприємству на суму 31 731,04 грн.

23.07.2024 р. на території локомотивного депо «Миколаїв», що розташоване за адресою Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Привокзальна Площа, 1-а, кадастровий номер :04:001:0009 перебували дизельні локомотиви АТ «Укрзалізниця» на одному із яких поїздку здійснював ОСОБА_5 , який зекономив та залишив в локомотиві дизельне паливо. Цього ж дня, приблизно о 16.38 год., відповідно до розподілених функцій, продовжуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_12 прибув до локомотивного депо «Миколаїв» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», де перебували дизельні локомотиви АТ «Укрзалізниця». Він переодягнувся, та попрямував до залізничних колій, де підійшовши до локомотиву, почав переміряти залишки дизельного палива, яке знаходилось у ньому. У той же час, діючи за попередньо розробленим ОСОБА_9 планом, ОСОБА_11 23.07.2024 р. близько 17.46 год. прибув на місце вчинення злочину та привіз на авто марки Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2 пусті каністри, які передав ОСОБА_12 . Крім того, він залишив неподалік залізничних колій вказане авто, для того, щоб ОСОБА_12 було недалеко носити каністри з дизельним паливом АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», яке останній зливав з локомотивів. Переконавшись, що на території локомотивного депо «Миколаїв» відсутні сторонні особи, ОСОБА_12 взяв заздалегідь підготовлені знаряддя злочину, а саме: гайкові ключі, шланг, перехідники, поліетиленові пакети та привезені ОСОБА_11 каністри, і проник до локомотиву АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», де почав зливати з нього дизельне паливо, яким наповнював каністри, принесені із собою. У подальшому, ОСОБА_12 переносив їх і складав до авто марки Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2 та одного з приміщень локомотивного депо, яке мало круглу форму. Всього, ОСОБА_12 злив з локомотиву АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» та наповнив дизельним паливом каністри, які він завантажив до авто марки Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Реалізуючи спільний злочинний умисел учасників злочинного угрупування, направлений на привласнення майна АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» організованою групою, ОСОБА_11 о 18.40 год. на авто марки Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2 вивіз за межі локомотивного депо «Миколаїв» викрадене дизельне паливо АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» та реалізував цього ж дня. Реалізуючи спільний злочинний умисел учасників злочинного угрупування, направлений на привласнення майна АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» організованою групою, ОСОБА_12 о 21.14 год. на авто марки OPELASTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 вивіз за межі локомотивного депо «Миколаїв» злите дизельне паливо АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», яке знаходилось у каністрах.

Отже, учасники злочинного угрупування, повторно заволоділи дизельним паливом АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», в загальній кількості 769л, чим завдали майнової шкоди державному підприємству на суму 41 133,81 грн.

21.11.2024 р. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

21.11.2024 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, організованою групою.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Своє клопотання слідчий мотивував тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних, продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Врахувавши, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, наявність ризиків переховування від слідства та суду, незаконного впливу на свідків, знищення, сховання або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

З урахуванням встановлених ризиків, даних про особу підозрюваного, його майновий стан та обставини кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність визначення застави у розмірі 265 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має перебувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання слідчого, зокрема, дані протоколів негласних слідчих (розшукових) дій, допитів свідків, висновки експертиз матеріалів, речовин та виробів за спеціальністю 8.4 (дослідження нафтопродуктів і пально-мастильних матеріалів) та інші матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 .

Необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Суд, на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для обрання запобіжного заходу, у зв`язку з чим, доводи захисника стосовно недостатньої обґрунтованості підозри ОСОБА_5 апеляційний суд оцінює як безпідставні.

Вирішуючи питання про необхідність застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою, апеляційний суд доходить висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують прийняття такого рішення.

Так, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливого здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого корисливого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, що свідчить про можливість вчинення підозрюваним дій направлених на переховування від слідства або суду.

Зважаючи на те, що органом досудового розслідування проводиться ряд слідчих дій направлених на встановлення та документування незаконної діяльності у якій підозрюється ОСОБА_5 , тому останній, будучи обізнаним про всі обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також тих обставин які наразі не встановлені, може вчинити дії направлені на знищення, сховання або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Оцінюючи наявність ризику незаконного впливу на свідків або інших підозрюваних у кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує, те, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення вчиненого за попередньою змовою з іншими особами, а також обізнаний про можливих свідків подій, тобто перебуваючи на волі, може незаконно впливати, як на свідків, так і на інших підозрюваних, з метою зміни їх показань.

Зважаючи на кількість епізодів злочинної діяльності, обставини інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, який є умисним, корисливим злочином, вчиненим в умовах воєнного стану, тому ризик продовження вчинення кримінального правопорушення також є дійсним.

Отже, рішення слідчим суддею прийнято на основі об`єктивно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому досліджені всі матеріали провадження та наведені в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, станом на день постановлення ухвали.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Стосовно доводів захисника про визначення слідчим суддею завідомо непомірного для підозрюваного розміру застави, апеляційний суд доходить наступного.

Відповідно до вимог ч. ч. 4, 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Щодо особи підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину застава визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Європейський суд з прав людини у своєму Рішенні від 13.01.2022 р. у справі «Істоміна проти України» (Istomina V. Ukraine, заява № 23312/15) зазначив, що застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, з урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь, чи проти явки особи до суду.

Обговорюючи питання про розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави відносно ОСОБА_5 апеляційний суд вважає, що встановлення його у розмірі, який становить 265 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є завищеним для підозрюваного.

Так, оцінюючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , характеризуючи дані про його особу, який, раніше не судимий, має постійне місце мешкання, одружений, тобто має міцні соціальні зв`язки, має певні хвороби, працює, не має дорогоцінного майна та високих доходів, з огляду на обставини кримінального провадження, другорядну роль підозрюваного у його вчиненні та розміри завданої майнової шкоди, яка встановлена органом досудового розслідування, з урахуванням підтверджених ризиків, апеляційний суд вважає, що відносно ОСОБА_5 слід зменшити визначений слідчим суддею розмір застави, до мінімально визначених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмірів, який буде цілком достатнім для виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а перспектива втрати такого грошового забезпечення, у випадку порушення ним встановлених обов`язків, послужить достатнім стримуючим фактором, що нівелює ймовірність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

З урахуванням викладеного, ухвала слідчого судді, як така, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону України в частині визначення підозрюваному ОСОБА_5 розміру застави, підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню частково, як така, що містила вимогу про скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 листопада 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 з визначенням застави у розмірі 265 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 802 420 грн. скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк до 19 січня 2025 року включно.

Визначити заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн. (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень), за умови внесення якої на призначений для цього депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, ОСОБА_5 слід негайно звільнити з під варти.

У разі внесення вказаної застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, наступні обов`язки:

- не відлучатися з м. Миколаєва, Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними у вказаному кримінальному провадженні, свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі порушення підозрюваним ОСОБА_5 вказаних обов`язків, а також його процесуальних обов`язків підозрюваного з явки за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду, або не повідомлення ним про зміну місця свого проживання слідчому, прокурору чи суду, внесену заставу, ким би її не було внесено, буде звернуто у дохід держави, та вирішено питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ ______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3