Справа № 629/6765/24
Провадження № 1-кс/629/1915/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши в залі судових засідань в приміщенні суду клопотання старшого слідчого СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0001200 від 30.10.2024 про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Тихопілля, Лозівського району Харківської області, громадянина України, із неповною середньою освітою 9 класів, одруженого, працюючого охоронцем на ТОВ «Прогрес», який має на утримані трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.152 ч.4 КК України, -

встановив:

Старший слідчий СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_6 звернулася до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з клопотанням, погодженим прокурором Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 , про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.152 ч.4 КК України.

Підставами для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 слідчий вказує, що взимку 2016 року, (точний час не встановлено), ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на задоволення статевої пристрасті щодо малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , привів малолітню ОСОБА_9 у будівлю сараю, що розташовується на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Перебуваючи наодинці з останньою, скориставшись тим, що інші члени сім`ї, які могли б завадити вчиненню ним злочинних дій, за ним не спостерігають, діючи умисно, протиправно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер своїх дій, направлених на порушення фізичного, психічного та соціального розвитку малолітньої ОСОБА_5 , розуміючи, що вона є особою, яка не досягла чотирнадцяти років, достовірно знаючи про її малолітній вік, та використовуючи безпорадний стан потерпілої, яка не могла правильно розуміти характер та значення вчинюваних з нею дій та чинити опір через свій малолітній вік, посягаючи на її статеву недоторканість, застосовуючи фізичне насилля, всупереч її волі, задовольнив свою статеву пристрасть шляхом вагінального проникнення в тіло малолітньої ОСОБА_8 з використанням власних геніталій. Ці дії тривали близько 5-10 хвилин. Після чого ОСОБА_5 наказав малолітній ОСОБА_8 одягнутися і нікому не повідомляти про те, що сталося.

У подальшому, 19.08.2024 ОСОБА_5 , скориставшись тим, що його прийомна донька приїхала до с. Тихопілля Лозівського району Харківської області, вирішив задовольнити свою статеву пристрасть природнім шляхом. Так, перебуваючи у приміщенні кухні приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5 підійшов з заду до ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, достовірно розуміючи, що ОСОБА_8 не бажає вступати з ним у статевий зв`язок, будучи обізнаним про те, що вона не досягла 16-річного віку, вступив з нею у статевий зв`язок природнім способом, чим довів свій злочинний умисел до кінця.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , упродовж восьми років, починаючи з зими 2016 року з періодичністю 2-3 рази на тиждень та до 19 серпня 2024 року продовжував всупереч волі малолітньої задовольняти свою статеву пристрасть шляхом вагінального проникнення в тіло малолітньої ОСОБА_8 з використанням власних геніталій.

30.10.2024 дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001200, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.152 ч.4 КК України.

30.10.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.152 ч.4 КК України.

Ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 31.10.2024 підозрюваному ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до 29.12.2024.

Постановою керівника Лозівської окружної прокуратури від 24.12.2024 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001200 від 30.10.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 152 ККУ до трьох місяців, тобто до 30.01.2025.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, у п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності, належності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, тому слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для продовження щодо нього запобіжного заходу.

За змістом ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, приходжу до висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню або ж створять загрозу суспільству.

Слідчий суддя вважає, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступень суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку. Беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Слідчий суддя враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, згідно якої тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Згідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Прокурор в судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання слідчого та продовженні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_4 , заперечував проти задоволення клопотання просила обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, посилаючись на те, що ОСОБА_5 має постійне місце мешкання, проживає окремо від сім`ї, співпрацює зі слідством, надавав покази, за його участі був проведений слідчий експеримент.

Підозрюваний ОСОБА_5 , в судовому засіданні підтримав свого захисника.

Вивчивши матеріали справи, допитавши підозрюваного, вислухавши думку учасників процесу, беручи до уваги, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, встановлення існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України: вірогідність переховування від органів досудового слідства та суду; незаконно впливати на потерпілу та свідка; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення; та оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, вважаю, що застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому слідчий суддя задовольняє клопотання слідчого та продовжує запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою та відмовляє у задоволенні клопотання захисника про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Беручи до уваги вищенаведене, сукупність вказаних фактів, слідчий суддя доходить переконання, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не забезпечать виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Дані обставини є також істотними та такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Слідчий суддя не ігнорує ті аргументи і доводи, які наводяться підозрюваним та його захисником, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважають вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини в справі, недопущенню перешкоджання цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваного і виконанні процесуальних рішень у справі.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Згідно з п.1 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Таким чином, враховуючи категорію скоєного злочину, обставини його вчинення, слідчий суддя вважає безпідставним визначати підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави.

Керуючись ст.ст.177,182,183,194,369-372,395 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання старшого слідчого СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0001200 - задовольнити.

Продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Строк тримання під вартою визначити до закінчення строку досудового розслідування, а саме до 30 січня 2025 року.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту - відмовити.

Копію даної ухвали негайно вручити підозрюваному.

Копію даної ухвали негайно направити начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для виконання, слідчому та прокурору, для відома.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня оголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_10