Номер провадження № 1-кп/756/911/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 6 Оболонського районного суду міста Києва кримінальне провадження за обвинувальним актом № 0003635 від 18.11.2024 року у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олексіївка, Кодимського району, Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 25.05.2011 вироком Приморського районного суду м. Одеси за ч. 2 ст. 186, 71 КК України - до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

- 08.10.2015 вироком Печерського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України - до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки ;

- 01.11.2017 вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 186, 70, 70 ч. 4 КК України - до 5 років позбавлення волі;

-23.10.2020 вироком Дніпровського районного суду м.Києва за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України - до 4 місяців арешту;

- 04.02.2021 вироком Оболонського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185, 70 КК України - до 5 місяців арешту, звільнений із зали суду по відбуттю строку покарання;

-03.10.2022 вироком Шевченківського районного суду с.Києва за ч.1 ст.309 КК України - до 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 20.06.2023 вироком Дніпровського районного суду м.Києва за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185, 71 КК України - до 5 років 4 місяців позбавлення волі;

- 03.08.2023 вироком Голосіївського районного суду м.Києва за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185,70 КК України - до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

- 29.03.2024 вироком Шевченківського районного суду м.Києва за ч.2, 4 ст.185, 70 КК України - до 5 років 7 місяців позбавлення волі;

- 31.10.2024 ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звільнений від призначеного 29.03.2024 Шевченківським районним судом м.Києва покарання, на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням карності діяння,

за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

18.11.2024, близько 12:00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні магазину «Bershka» ТОВ «ІНДІТЕКС УКРАЇНА», що розташований за адресою: м. Київ, пр-т Оболонський, буд.1-Б, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану та реалізуючи його, впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає і він діє таємно, з торгівельних полиць взяв куртку ТМ «Bershka», вартістю 2499 грн. 16 коп. (без урахування ПДВ), куртку ТМ «Bershka», вартістю 1665 грн. 83 коп. (без урахування ПДВ), туфлі ТМ «Bershka», вартістю 1082 грн. 50 коп. (без урахування ПДВ), а всього на загальну суму 5247 гривень 49 копійок, які належать ТОВ «ІНДІТЕКС УКРАЇНА». Перебуваючи у примірочній магазину, ОСОБА_4 зірвав бірки із курток та взуття, одягнув їх на себе, а свої речі залишив в примірочній. Будучи одягненим у вказані речі, ОСОБА_4 пройшов лінію кас, не розрахувався за товар, прямуючи на вихід із магазину, однак свої дії до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений співробітником охорони магазину.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у разі доведення його до кінця, ОСОБА_4 міг спричинити ТОВ «ІНДІТЕКС УКРАЇНА» (), майнову шкоду на загальну суму 5247 грн. 49 коп. (без урахування ПДВ).

Отже, ОСОБА_4 учинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, а саме закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердив обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого органом досудового розслідування злочині, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що 18.11.2024, близько 12:00 год., прийшов до приміщення магазину «Bershka», розташований за адресою: м. Київ, пр. Оболонський, 1-Б, де взяв одяг, взуття, в примірочній одягнув на себе, після чого попрямував на вихід з магазину, де його зупинила охорона магазину та затримала. Все майно, яке він викрав, вилучили. У вчиненому ОСОБА_4 розкаюється, причини вчинення пояснити не зміг. Додав, має намір проходити службу в Збройних Силах України.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку свого підзахисного, просив суд призначити покарання ОСОБА_4 із застосуванням ст. 75 КК України.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розглянути обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , без його участі.

Прокурор у судовому засіданні зазначила, що беззаперечно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч.2 ст.15 ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 років.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і в суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що він себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого, дійшов висновку щодо доведеності поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, а саме закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченого та його щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учинення злочину в справі. Бо саме обвинувачений просив суд не досліджувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Аналогічну позицію було висловлено захисником та прокурором у судовому засіданні. У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття. При цьому судом не було встановлено обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжкого злочину, відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільну небезпечність. Вид та вартість майна, яким мав намір заволодіти обвинувачений, наслідки вчинення злочину, зокрема, відсутність у потерпілого претензій матеріального характеру до обвинуваченого, який не заявив цивільний позов, а викрадений обвинуваченим одяг було повернуто. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особистість обвинуваченого, який винуватість у вчиненні злочину визнав, але раніше неодноразово судимий, в тому числі за корисливі злочини, офіційно не працевлаштований, висловив намір вступити для проходження військової служби до Збройних Сил України, та вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо лише в умовах ізоляції від суспільства, тобто при призначенні покарання, у виді позбавлення волі.

При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статей 69, 69-1, 75 КК України, не встановлено.

Суд призначає покарання на підставі внутрішнього переконання і оцінки особистості обвинуваченої, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігти вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

Слід урахувати, що ОСОБА_4 раніше вже призначалось покарання за вчинені кримінальні правопорушення, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку. Такі обставини не дають суду підстав для застосування більш м`якого покарання, або покарання з іспитовим строком, оскільки таке покарання не досягне визначеної ст. 50 КК України мети.

У рамках вказаного кримінального провадження щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а саме з моменту затримання останнього 18.11.2024, який у подальшому судом було продовжено і який діє наразі. У зв`язку з чим, на думку суду, вказаний запобіжний захід щодо ОСОБА_4 необхідно залишити без змін до набуття вироком законної сили.

Крім того, відповідно до ст. 72 КК України, слід зарахувати в якості відбутого ОСОБА_4 за цим вироком покарання, строк попереднього ув`язнення, починаючи з 18.11.2024 і до набуття вироком законної сили, виходячи з того, що 1 (одному) дню попереднього ув`язнення відповідає 1 (один) день позбавлення волі.

Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

Процесуальні витрати в провадженні відсутні.

Долю речових доказів по справі, вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з дня набуття вироком законної сили.

Зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 , починаючи з 18.11.2024 до набуття вироком законної сили, виходячи з того, що відповідно до ст. 72 КК України, одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Речові докази: куртку ТМ «Bershka», куртку ТМ «Bershka», туфлі ТМ «Bershka», які передано на відповідальне зберігання ТОВ «ІНДІТЕКС УКРАЇНА», залишити у володінні останньої.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376, 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1