УХВАЛА

Іменем України

20 грудня 2024 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 про продовження терміну на оскарження рішення від 06.12.2024р., розгляд скарги від 25.11.2024р.-

ВСТАНОВИВ:

На адресу суду 19.12.2024р. від ОСОБА_2 надійшла скарга в якій останній просить:

- продовжити термін оскаржуваного рішення від 06.12.2024р.;

- розглянути скаргу від 25.11.2024р. та задовільнити таку.

В обґрунтування скарги ОСОБА_2 вказує, що згідно рішення Корольовського районного суду від 06.12.2024р. по справі № 296/11230/24, він має право на повторне звернення з цією скаргою до слідчого судді. Судом було повернуто його скаргу від 05.12.2024р. оскільки така не підписана електронним підписом. Однак судом не направлено йому акту, згідно якого вбачається відсутність електронного підпису.

Дослідивши зміст скарги ОСОБА_2 , слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Можливість особи звернутися до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є її невід`ємним правом. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК України).

Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

При цьому, у пунктах 1-11 частини першої статті 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні.

Зазначені у ч.1 ст.303 КПК України положення щодо можливості оскарження конкретних дій, бездіяльності слідчого, прокурора не дають жодних підстав для різного (неоднозначного) їх тлумачення.

Наведений у даній статті перелік рішень, дій або бездіяльності, що може бути предметом оскарження, відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 26 березня 2019 року у справі за №807/1456/17, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_2 просить слідчого суддю продовжити термін на оскарження рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 06.12.2024р., розглянути скаргу від 25.11.2024р. та задовільнити таку.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Приписами ч.ч.6, 7 ст.304 КПК України також передбачено, що ухвала про повернення скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку. Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Враховуючи зміст вищевказаних положень КПК України слід вказати, що питання про поновлення /продовження терміну оскарження рішення слідчого судді віднесено до повноважень апеляційного суду. Разом з тим ОСОБА_2 не позбавлений права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому ст.303, 304 КПК України зі скаргою на бездіяльність слідчого або прокурора.

З огляду на вищезазначене, слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання порушені у скарзі ОСОБА_2 від 19.12.2024р., а тому в прийнятті до розгляду такої слід відмовити.

Керуючись статтями 303, 304, 306, 307, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у прийнятті до розгляду скарги ОСОБА_2 про продовження терміну оскаржуваного рішення від 06.12.2024р., розгляд скарги від 25.11.2024р.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її підписання.

Слідчий суддя ОСОБА_1