Справа № 346/1063/25
Провадження № 1-кс/346/266/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 р.м. Коломия

Слідчий суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні зали судових засідань Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області скаргу провідного інспектора Коломийського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області ОСОБА_3 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження,

в с т а н о в и в :

До суду, із скаргою на бездіяльність уповноважених службових осіб досудового розслідування Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, звернувся представник Коломийського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області.

Аргументи скаржника.

23.12.2024 року заявник звернулася до вказаного відділу поліції із письмовим поданням про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, оскільки останній будучи належним чином ознайомлений з порядком та умовами вібування покарання у виді громадських робіт, допустив порушення та без поважнихЮ документально підтверджених причин не виходив на громадські роботи, а саме: 19,20,21,22,25,26,27,28,29 листопада 2024 року. У зв`язку із чим розпочато досудове розслідування у справі за ч.2 ст. 389 КК України. 21.02.2025 року представник пробації отримав постанову про закриття провадження від 21.02.2025 року і дійшов до висновку що у справі не встановлено поважних, документально підтверджених причин невиходу засудженим на громадські роботи..

Позиція органу досудового розслідування.

Будь-який представник до суду не з`явився та будь-яких заперечень проти задоволення вказаної заяви до суду не надійшло

Оцінка суду.

В силу положень частини 3 статті 306 КПК України розгляд будь-яких скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язковою участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Отже, за цими положеннями особа, яка подала скаргу або її захисник чи представник, має обов`язок приймати участь у розгляді скарги.

Разом з цим суд відзначає, що КПК України, не врегульовано питання щодо правових наслідків неявки цих осіб для розгляду скарги, а тому на виконання положень частини 6 статті 9 КПК України (якими передбачено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу) суд застосовує частину 3 статті 26 КПК України якою передбачено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим кодексом.

Таким чином, незважаючи на неявку вказаних осіб і той факт, що вони не відмовляються від розгляду слідчим суддею поданої скарги, її слід розглянути по суті без їх участі.

Слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (пункт 18 частини 1 статті 3 КПК України).

Розглядаючи дану скаргу, слідчий суддя виходить із того, що вона пов`язана із судовим контролем за дотриманням права будь-якої людини захищати свої права і свободи будь-якими не забороненими законом засобами від порушень і протиправних посягань інших (частина 5 статі 56 Конституції України), і зокрема, з огляду на положення частини 1 статті 2 КПК України, через притягнення до кримінальної відповідальності особу чи осіб, які порушують її право чи свободу.

І суд відзначає, що вказаному праву будь-якої людини захищати своє право чи свободу саме у порядку кримінального провадження кореспондує, передбачений частиною 2 статті 9 КПК України обов`язок прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

При цьому слідчий суддя відзначає, що вказані положення, також представляють собою одну з основних засад кримінального провадження законність (пункт 2 частини 1 статті 7 та частина 2 статті 9 КПК України).

Тож цілком очевидно, що не кожне кримінальне провадження може мати наслідком захист прав чи свобод людини, яка його ініціювала, шляхом притягнення до кримінальної відповідальності іншої особи. Але у кожному кримінальному провадженні особа, яка здійснює досудове розслідування повинна всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Одним з документів, який складається у випадку закінчення кримінального провадження є постанова про закриття кримінального провадження, яку з огляду на положення пункту 8 частини 2 статті 40 КПК України уповноважений приймати слідчий чи дізнавач, але за наявності підстав, передбачених статтею 284 КПК України. А однією з таких підстав є випадок, передбачений пунктом 2 частини 1 статті 284 КПК України, зокрема: якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Проте слід відзначити, що в силу положень частини 2 статті 9 КПК України, слідчий уповноважений прийняти постанову про закриття кримінального провадження з вказаної підстави, виключно після всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, як тих обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставин, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, з обов`язковим наданнямтаким обставинам належної правової оцінки.

І з огляду на це та положення пункту 2 частини 5 статті 110 КПК України, всі ці обставини та їх належна правова оцінка повинні знайти свій зовнішній прояв саме у мотивувальній частині постанови про закриття кримінального провадження.

Отже, з метою виконання такої засади кримінального провадження, як законність, дізнавач повинен був під час здійснення досудового розслідування, встановити чи дійсно ОСОБА_4 , не міг виконувати громадські роботи 19,20,21,22,25,26,27,28,29 листопада 2024 року.

Однак, дізнавач так і не з`ясував вказані вище обставини, які безперечно підлягали обов`язковому встановленню по даному кримінальному провадженню. Дізнавач в своїй постанові про закриття провадження тільки посилався на виписки з КНП «Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» № 16950 від 17.09.2024 року, № д1630 від 21.08.2024 року, № 15094 від 06.08.2024 року та медичну довідку КНП «Коломийську ЦРЛ» КМР № 45 від 11.02.2025 року, незважаючи на те, що засуджений ОСОБА_4 , отримав направлення на громадські роботи 18.11.2024 року. Разом з цим дізнавач посилався на виписки та медичні довідки, що не містять висновку про те, чи міг ОСОБА_4 виконувати громадські роботи, а лише вказують на наявність певних діагнозів у засудженого (а.с. 5-12).

Відповідно до ст. 56 КК України громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.

На момент видачі направлення на громадські роботи, ОСОБА_4 не надав посвідчення особи з інвалідністю І або ІІ групи, а також під жодну із зазначених категорій людей визначених ст. 56 КК України ОСОБА_4 не підлягає.

Внаслідок чого суд вважає, що прийняття постанови про закриття кримінального провадження було передчасним, позаяк свій обов`язок, передбачений частиною 2 статті 9 (з урахуванням частини 1 статті 40-1) КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження та надання їм належної правової оцінки дізнавач повною мірою не виконав.

А не виконання цього обов`язку повною мірою порушує право скаржника на притягнення до кримінальної відповідальності особи, якщо така вчинила кримінальне правопорушення, що потребує додатковому з`ясуванню. І тому, у даній ситуації, його право підлягає судовому захисту.

Через, що прийнята сдізнавачем постанова про закриття кримінального провадження дійсно підлягає скасуванню, як така, що прийнята із порушенням частини 2 статті 9 КПК України, тобто порушенням однієї з таких засад кримінального провадження, як законність.

Отже скарга провідного інспектора Коломийського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Таким чином, на підставі вище викладеного та керуючись статтями 1-29,32,36,40,40-1,60,214,215,303-310,369-372,376,392-395,532 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Скаргу провідного інспектора Коломийського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області ОСОБА_3 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Скасувати постанову від 13.02.2025 дізнавача Коломийського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 000003 від 04 січня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 11 березня 2025 року та оголошено о 17 годині.

Слідчий суддя: ОСОБА_1