Справа № 457/1872/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/300/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року7 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 24 березня 2025 року,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,

встановила:

на розгляді Трускавецького міського суду Львівської області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000143 03 червня 2024 року, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 24 березня 2025 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави, з 24 березня 2025 року по 22 травня 2025 року.

Своє рішення суд мотивував тим, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання обвинуваченому запобіжного заходу - не зменшилися і не перестали існувати.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій покликається на те, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 не ґрунтується на зібраних під час досудового розслідування доказах, суперечить нормам матеріального та процесуального права.

Вважає, що кваліфікація злочину за ч.1 ст. 115 КК України суперечить матеріалам кримінального провадження, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 захищався від агресивних дій потерпілого ОСОБА_9 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, а відтак, ОСОБА_6 не мав умислу на вбивство останнього.

Вважає, що загроза покарання не дає підстави стверджувати про наявність ризику переховування від суду.

Наголошує, що обвинувачений ОСОБА_6 03 червня 2024 року самостійно та добровільно прибув до відділу поліції, повідомив про подію, і на підставі його заяви внесено відомості до ЄРДР. За його письмовим зверненням проведено необхідні слідчі дії для фіксації доказів.

Акцентує, що безпідставним є і ризик впливу на свідків та потерпілих, так як потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 подали письмові заяви про відсутність претензій до обвинуваченого ОСОБА_6 і не заперечують щодо зміни запобіжного заходу. Аналогічну заяву надала і свідок ОСОБА_13 . Потерпілі були приведені до присяги, допитані та підтвердили свою позицію, не погоджуючись із кваліфікацією злочину як умисного вбивства. Жодних заяв про тиск на свідків чи потерпілих під час досудового розслідування не надходило.

Необґрунтованим, на думку апелянта є ризик перешкоджання провадженню або вчинення іншого злочину.

Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, вищу освіту, постійне місце проживання у м. Трускавці, де мешкають його родичі. Він є реабілітологом, має досвід спортивної діяльності, організовував волейбольні команди, активно займався волонтерською діяльністю, допомагав переселенцям. Унаслідок ДТП 2007 року отримав тяжку черепно-мозкову травму, є інвалідом III групи, має хронічні захворювання.

Покликається на те, що перебування обвинуваченого ОСОБА_6 у СІЗО негативно впливає на його стан здоров`я. Він скаржиться на головний біль, запаморочення, втрату пам`яті, що є наслідком черепно-мозкової травми, а необхідне йому лікування в умовах установи попереднього ув`язнення неможливе через відсутність відповідних медичних спеціалістів.

Просить змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю за місцем реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки визначені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 2) утримуватися від спілкування з всіма свідками у даному кримінальному провадженні: 3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора про її заперечення та залишення ухвали суду без зміни, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Так, порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визначено ст. 422-1 КПК України.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

На переконання колегії суддів, під час розгляду клопотання прокурора, з`ясовані всі обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом в сукупності та стали підставою для прийняття судового рішення.

Колегія суддів вважає доведеним прокурором, що ризики заявлені у клопотанні, які також слугували підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились.

Отже, на думку колегії суддів, всупереч доводам апеляційної скарги, виправданим є подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 з врахуванням тяжкості інкримінованого йому за ч.1 ст. 115 КК України кримінального правопорушення, конкретних обставин кримінального провадження, даних про особу обвинуваченого та мотивів прокурора, оскільки є всі підстави вважати недостатнім застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, про що вірно зазначено в ухвалі суду першої інстанції, в тому числі і цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що місцевим судом обґрунтовано не визначено в оскаржуваному рішенні розмір застави, з огляду на вчинення обвинуваченим злочину який спричинив загибель людини.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеною актуальність зазначених прокурором ризиків, та приходить до висновку, що протиправна поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 і надалі має свій раціональний зміст та високий ступінь імовірності, а відтак, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Передчасними є доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого в частині оцінки доказів винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та обґрунтованості пред`явленого обвинувачення, так як кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, а відповідна оцінка діянню особи здійснюється судом лише під час ухвалення за результатами розгляду кримінального провадження остаточного судового рішення.

Покликання захисника - адвоката ОСОБА_7 про наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 постійного місця проживання і міцних соціальних зв`язків, на думку колегії суддів, не є визначальними обставинами, які давали б можливість змінити останньому запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

Що стосується доводів апелянта про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , то таке, на переконання колегії суддів, в даному випадку не може бути підставою для зміни запобіжного заходу, з огляду на відсутність медичних відомостей про неможливість перебування останнього під вартою.

Отже, колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду є законною і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 24 березня 2025 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави - без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4