Справа № 1-кп/593/1/2025
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" квітня 2025 р. Колегія суддів Бережанського районного суду Тернопільської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участі прокурора ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_6

в режимі відеоконференції обвинуваченого ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бережани клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.190 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, внесеному 24 листопада 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000391 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 315 та ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Бережанського районного суду Тернопільської області, перебуває кримінальне провадження, внесене 24 листопада 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000391 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 315 та ч. 2 ст. 190 КК України, яке надійшло до суду із затвердженим 30 січня 2015 року прокурором обвинувальним актом.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 190 КК України, на підставі ст.49 КК України, з підстав закінчення строків притягнення його підзахисного до кримінальної відповідальності за вказаною статтею. Загалом клопотання захисник мотивував тим, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України є нетяжким злочином і вчинене воно ОСОБА_7 в період з 03 по 16 листопада 2014 року. Отже, на даний час, з дня вчинення його підзахисним такого кримінального правопорушення минуло більше п`яти років. Зважаючи на такі обставини, вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 може бути звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення ним в період з 03 по 16 листопада 2014 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Також повідомив та підтвердив суду про поінформованість обвинуваченого про нереабілітуючі підстави такого закриття кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 , беручи участь в судовому засіданні, дистанційно, у режимі відеоконференції, клопотання свого захисника підтримав, просив його задовольнити; наслідки задоволення такого клопотання йому відомі

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні щодо задоволення клопотання захисника не заперечила, вважає, що провадження із зазначених захисником підстав може бути закрите, а обвинувачений звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Потерпілий ОСОБА_9 та його законний представник ОСОБА_10 у судове засідання не з`явилися, подали суду письмові заяви, у яких просили проводити судове засідання у їх відсутності.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_8 , приймаючи участь у судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції, не заперечив щодо закриття провадження по справі у частині притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.190 КК України.

Суд, розглянувши клопотання захисника обвинуваченого, з`ясувавши з цього приводу думку та позицію присутніх учасників процесу, дослідивши у цій частині матеріали кримінального провадження, прийшов до висновку про обґрунтованість клопотання сторони захисту та можливість його задоволення, виходячи із такого.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно із положеннями ч.1 та ч.4 ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частиною 3 статті 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.5 Кримінального кодексу України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Санкцією ч.2 ст. 190 КК України, у редакції, чинній на час вчинення кримінального правопорушення, щодо якого стороною захисту заявлено клопотання (03-16 листопада 2014 року), за вчинення такого злочину передбачено покарання у виді: штрафу в розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Санкцією ч.2 ст. 190 КК України у редакції, чинній на день розгляду цього клопотання (11 квітня 2025 року), за вчинення такого кримінального правопорушення передбачено покарання у виді: штрафу в розмірі від трьох до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк від одного до двох років, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

З огляду на вказане, кримінальне правопорушення, кваліфіковане за ч.2 ст. 190 КК України, відповідно до вимог ст. 12 Кримінального кодексу України, є нетяжким злочином.

Положеннями статті 49 КК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

У відповідності до положень ч.ч. 2,3 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Під час судового розгляду кримінального провадження, 11 квітня 2025 року, ОСОБА_7 прокурором змінено згадане обвинувачення та надано новий обвинувальний акт, затверджений 11 квітня 2025 року керівником Бучацької окружної прокуратури. Як вбачається із такого зміненого обвинувачення, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 315 та ч. 2 ст. 190 КК України.

Як з первинного обвинувачення ОСОБА_7 , так і з його зміненого обвинувачення, вбачається, що той зокрема обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України ( у редакції чинній станом на 03 листопада 2014 року).

Зазначене кримінальне правопорушення, яке залишилося незмінним, згідно обвинувачення прокурора, вчинене ОСОБА_7 за таких обставин.

Обвинувачений ОСОБА_7 03 листопада 2014 року з метою заволодіння майном неповнолітнього ОСОБА_9 повідомив йому неправдиві відомості про те, що їх за вживання наркотичних речовин розшукують працівники міліції, і для того щоб їх працівники міліції не позбавили волі необхідно гроші в сумі 1500 доларів США, за допомогою яких він владнає всі неприємності.

03 листопада 2014 року, біля 18 год.00 хв., ОСОБА_9 , будучи введеним в оману ОСОБА_7 та знаходячись в міському парку м. Бучач, передав йому гроші в сумі 1500 доларів США, внаслідок чого ОСОБА_7 повторно, шляхом обману, а саме: повідомленням неправдивих відомостей з метою заволодіння чужим майном, з використанням довірливих відносин із ОСОБА_9 , заснованих на знайомстві, незаконно отримав у ОСОБА_9 гроші в сумі 1500 США, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 19 425 гривень.

Також 10 листопада 2014 року ОСОБА_7 , продовжуючи свою злочинну діяльність, з метою заволодіння майном неповнолітнього ОСОБА_9 повідомив йому неправдиві відомості про те, що для остаточного вирішення проблем із працівниками міліції за куріння наркотичних речовин, потрібно ще 3000 доларів США, за допомогою яких він владнає всі неприємності, а також дані гроші він вкладе у вигідну справу, після чого поверне гроші йому назад, та ще на даній справі вони обоє отримають вигоду.

10 листопада 2014 року, біля 17 год. 00 хв., ОСОБА_9 , будучи введеним в оману ОСОБА_7 та знаходячись в міському парку м. Бучач, передав ОСОБА_7 гроші в сумі 1500 доларів США.

16 листопада 2014 року ОСОБА_7 , маючи намір отримати другу частину грошей, зателефонував до ОСОБА_9 та повідомив про те, що йому необхідно передати ще 1500 доларів США. 16 листопада 2014 року, біля 12 год. 00 хв., ОСОБА_9 , будучи введеним в оману ОСОБА_7 та знаходячись на вул. Міцкевича, 6, з тильної сторони адміністративної будівлі Бучацького РВ УМВС України в Тернопільській області, передав йому гроші в сумі 1500 доларів США, внаслідок чого ОСОБА_7 повторно, шляхом обману, а саме: повідомленням неправдивих відомостей з метою заволодіння чужим майном, з використанням довірливих відносин із ОСОБА_9 , заснованих на знайомстві, незаконно отримав у нього гроші в сумі 3000 доларів США, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 45 315 гривень.

Такі дії ОСОБА_7 кваліфіковані як повторне заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, що завдало значної шкоди потерпілому, тобто як кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України (в редакції чинній станом на 03 листопада 2014 року).

Отже, обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчинення в період з 03 по 16 листопада 2014 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, яке є нетяжким злочином і саме щодо такого злочину, сторона захисту заявила клопотання про закриття у цій частині стосовно обвинуваченого кримінального провадження за строками давності провадження у відповідно звільнення обвинуваченого у цій частині від кримінальної відповідальності.

Сторона захисту, зокрема й обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні не заперечили факт вчинення обвинуваченим такого злочину, за обставин, вказаних в обвинувальному акті ( як у первинному, так і у зміненому).

З приводу фактичних обставин справи, які свідчать про наявність або відсутність обставин, передбачених ч. 2 ст. 49 КК України щодо зупинення або переривання строку давності, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що після скоєння кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив ряд інших злочинів, які не є предметом цього кримінального провадженні і за якими він засуджений вироками суду, які мають законну силу, а тому, перебіг процесуального строку, визначений положеннями ст. 49 КК України щодо кримінального правопорушення, яке є предметом цього клопотання, для обвинуваченого ОСОБА_7 , переривався. А саме:

Згідно вироку Монастириського районного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2021 року, обвинувачений ОСОБА_7 28 лютого 2018 року скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 листопада 2020 року, обвинувачений ОСОБА_7 :

- 03 жовтня 2018 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України;

- 22 липня 2019 року скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 187 КК України;

- 20 серпня 2019 року скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 187 КК України.

Згідно вироку Бучацького районного суду Тернопільської області від 14 квітня 2021 року, обвинувачений ОСОБА_7 :

- 14 лютого 2019 року скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України;

- 17 лютого 2019 року скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України;

- 11 березня 2019 року скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України.

- 28 липня 2019 року скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України.

- 08 вересня 2019 року скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України.

Отже, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив останнє кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України 08 вересня 2019 року і з того часу, на день розгляду клопотання сторони захисту (11 квітня 2025 року) пройшло більше п`яти років.

Судом також встановлено, що після 08 вересня 2019 року обвинувачений ОСОБА_7 нових кримінальних правопорушень не вчинив, від органів досудового слідства та суду не ухилявся.

Тим самим суд констатує відсутність обставин, за яких би перебіг строків давності у цьому кримінальному провадженні в частині предмету клопотання сторони захисту, зупинявся б або переривався; або за яких обвинувачений не міг би бути звільнений від кримінальної відповідальності за перебігом строку давності.

Строк давності - це передбачений статтею 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, яка вчинила правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є:

- притягнення особи як обвинуваченого;

- згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (ст. ст. 284-288 КПК України).

Положеннями статті 49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності його відновлення; зупинення та переривання.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення певної тяжкості.

Згідно із частиною 2 ст. 49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухиляється від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до п. 1 ст. 284 КПК України, суд в судовому засіданні за наявності підстав, передбачених ст. 49 КК України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності, зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно із вимогами ст.284, ст. 288 КПК України, підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження з вищенаведених підстав.

Зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, суд вважає наявними підстави для застосування строків давності щодо вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст. 190 КК України у цьому кримінальному проваджені і, на підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності у цій частині обвинувачення за строком давності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, закривши у цій частині провадження.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 49 КК України, п.1 ч.2 ст. 284, ст.ст. 285, 286, 288, 350, 372 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання захисника задоволити.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження, внесене 24 листопада 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000391 в цій частині стосовно нього закрити.

Ухвала набирає законної сили через сім днів з моменту її проголошення, якщо не буде оскаржена.

Ухвала суду може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом 7 діб з дня її проголошення.

Головуюча

Судді: