Справа638/6430/24
Провадження № 1-кп/638/951/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000056 від 12 січня 2024 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ізюм, Харківської області, громадянина України, українця, раніше не судимого, дітей на утриманні не має, не працює, без зареєстрованого місця проживання, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 12 січня 2024 року приблизно о 08:00 год. (більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим), знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 під час конфлікту з ОСОБА_6 , який виник на ґрунті неприязних відносин, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер діяння та бажаючи діяти саме таким чином, взяв із кухонного столу кухонний ніж з пластиковою рукояткою коричневого кольору у праву руку та наніс ним по одному удару в ліве та праве стегно ОСОБА_6 , в результаті чого лезо ножа зігнулося і ОСОБА_5 викинув його.

Продовжуючи реалізовувати злочинний умисел на навмисне вбивство ОСОБА_5 взяв з кухонного столу кухонний ніж з білою рукояткою у праву руку та наніс ним один удар в ліве стегно та один удар в область живота ОСОБА_6 , чим спричинив останньому, згідно висновку експерта №12-23/8Брт/24 від 30.03.2024 року тілесні ушкодження у вигляді: колото-різане поранення на передній поверхні лівого стегна в нижній третині на 60 см від підошовної поверхні стопи;колото-різане поранення на передній поверхні лівого стегна в нижній третині на 62 см догори від підошовної поверхні стопи;колото-різане поранення на передній поверхні правого стегна у верхній третині (в пахвовій ділянці) на 65 см догори від підошовної поверхні стопи та на 6,5 см донизу від правої лобкової кістки.

Колото- різані поранення нижніх кінцівок по ступеню тяжкості мають ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я (згідно п.п. 2.3.2 а «Правил судово-медичного визначення ступенів тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р.); сліпе колото-різане поранення живота зліва, яке проникає в черевну порожнину має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя(згідно п.2.1.1, п.2.1.2, п.2.1.3 к, о, п «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р.).

Від отриманого тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_6 помер на місці події.

Причиною смерті ОСОБА_6 є масивна крововтрата внаслідок пошкодження стінки черевного відділу аорти в результаті сліпого проникаючого колото-різаного пошкодження живота зліва.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнав. Пояснив, що в ніч з 11 на 12 січня 2024 року за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 вживав спиртні напої разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Спочатку додому пішов ОСОБА_7 та обвинувачений почав казати ОСОБА_6 , щоб той теж йшов додому. ОСОБА_6 просив дати в борг грошей, але ОСОБА_5 відмовив та у них виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 обухом сокири вдарив по голові ОСОБА_5 , після чого той втратив свідомість. Прийшовши до тями, обвинувачений викликав поліцію, оскільки ОСОБА_6 не йшов із будинку. Ще до приїзду працівників поліцій ОСОБА_6 втік. Обвинувачений зателефонував ОСОБА_8 та повідомив про нанесені тілесні ушкодження. Обвинувачений відмовився від написання заяви та від виклику швидкої допомоги та ліг спати у кімнаті, де знаходиться телевізор. Прокинувся від ударів по голові, які йому хтось наносив. Коли відкрив очі зрозумів, що це ОСОБА_6 . Обвинувачений встав і почав гнати ОСОБА_6 зі свого будинку. Однак останній лаявся, нарікав, що обвинувачений написав заяву у поліцію. ОСОБА_6 штовхнув ОСОБА_5 від чого останній вдарився об край стіни головою. В цей час ОСОБА_5 побачив на тумбочці ніж, який обвинувачений взяв у праву руку та наніс два удари у ногу ОСОБА_6 . Від чого ніж зігнувся та ОСОБА_6 відкинув його в бік. ОСОБА_6 продовжував лізти до ОСОБА_5 . ОСОБА_5 взяв інший ніж з білою рукояткою та продовжував тримати ніж попереду себе, захищаючись від ОСОБА_6 . При цьому удари не наносив. В результаті ОСОБА_6 навалився на ніж животом. Після чого він пішов на вихід з будинку, зробив кілька кроків та впав. В цей час до будинку обвинуваченого зайшов сусід ОСОБА_9 . Викликали поліцію.

Обвинувачений заперечував, що мав намір на навмисне вбивство ОСОБА_6 , тілесні ушкодження наніс захищаючись від неправомірних дій ОСОБА_6 .

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, встановлені судом обставини повністю підтверджуються зібраними в кримінальному провадженні та дослідженими в судовому засіданні наступними доказами, які суд вважає належними та допустимими, а саме:

-показами потерпілої ОСОБА_10 , наданими у судовому засіданні, про те, що з ОСОБА_6 вона перебувала у цивільному шлюбі. Від сімейних відносин має малолітню доньку. Чоловік працював та був єдиним годувальником в сім`ї. Він з дитинства дружив з обвинуваченим. 11 січня 2024 року потерпіла посварилась із ОСОБА_6 і біля 21 години він пішов з дому. Потерпіла вирішила, що пішов до бабці. Був тверезим.Зранку близько 09 год. 30 хв. зателефонувала кума ОСОБА_11 та спитала де чоловік та щоб шукала його, бо чи він чи його вбито. Потерпіла побігла шукати і знайшла цивільного чоловіка у ОСОБА_5 вдома. Там вже була поліція.

-показами свідка ОСОБА_9 про те, що на початку грудня 2024 року вранці, точної дати та часу свідок не пам`ятає, по дорозі зустрів ОСОБА_6 , йшли разом по вул. Народній в м. Ізюм Харківської області. ОСОБА_6 сказав, що викликав таксі і попрохав свідка почекати біля будинку ОСОБА_5 . Сам зайшов до обвинуваченого в будинок, щоб поговорити з ним. Через декілька хвилин свідок почув крики як ОСОБА_5 так і ОСОБА_6 . Свідок зайшов у будинок АДРЕСА_1 , де мешкав обвинувачений, і побачив, що ОСОБА_6 лежить у коридорі, стогне, а ОСОБА_5 ногою б`є останнього в живіт. ОСОБА_6 втратив свідомість, а ОСОБА_5 сказав, що вбив його і викликав поліцію. Свідок вибіг на вулицю, де в цей час їхала патрульна поліцейська машина, яку ОСОБА_9 зупинив і повідомив про вбивство, а потім викликав швидку.

На питання прокурора свідок відповів, що ОСОБА_6 лежав в коридорі на спині, головою в бік вхідних дверей на вихід з будинку. ОСОБА_6 був випивший, коли йшов до ОСОБА_5 додому в руках у нього нічого не було. Свідок побачивши лицевий спазм на обличчі ОСОБА_6 попробував пульс, він був дуже слабкий. Свідок бачив, як ОСОБА_5 наносив 3-4 удари ногою в живіт ОСОБА_6 , більше ніяких ударів не бачив.На питання захисника свідок відповів, що знає зі слів, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на передодні ввечері була сварка. Однак, очевидцем не був.

-показами свідка ОСОБА_8 про те, що 12 січня 2024 року приблизно о 05 години йому зателефонував ОСОБА_5 і повідомив, що вони побилися із ОСОБА_6 , останній розбив йому голову обухом сокири. Також обвинувачений сказав, що викликав працівників поліції. Свідок пішов до ОСОБА_5 додому ( АДРЕСА_1 ), там були працівники поліції. У ОСОБА_5 була розбита голова, в спальній кімнаті бачив калюжу крові. Свідок бачив, як ОСОБА_5 підняв з підлоги ніж з білою ручкою. Разом із співробітниками поліції ОСОБА_12 але не знайшли. Обвинувачений відмовився писати заяву на ОСОБА_6 . Після того, як обвинувачений пішов спати свідок пішов до себе додому біля 06 год. 06 год. 20 хв. ОСОБА_5 був у стані алкогольного сп`яніння, бо ввечері разом зі свідком вживали спиртні напої.

-показами свідка ОСОБА_13 про те, що він працює поліцейським ВРПП Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області. В цей день заступив на добове чергування. Була зима, на вулиці був сніг, було близько 3-4 год. ранку. Надійшов виклик про конфлікт з тілесними ушкодженнями на вул. Народній в м. Ізюм Харківської області. Коли приїхали разом із напарником ОСОБА_14 за місцем виклику, ОСОБА_5 повідомив, що під час вживання спиртних напоїв між ним та ОСОБА_6 виник конфлікт, який перейшов у бійку та ОСОБА_6 вдарив господаря будинку обухом сокири по голові. Свідок бачив, що на голові ОСОБА_5 були тілесні ушкодження. В подальшому заявник писати заяву у поліцію відмовився, також відмовився від виклику швидкої допомоги.

На питання прокурора свідок відповів, що ніж з білою ручкою лежав на тумбочці в кімнаті, де відбувалося застілля. ОСОБА_5 був у стані алкогольного сп`яніння, від нього йшов стійкий запах алкоголю, він хитався.

- показами свідка ОСОБА_14 , який у судовому засіданні показав, що він працює поліцейським ВРПП Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області. В цей день заступив на добове чергування. Надійшов виклик про конфлікт з тілесними ушкодженнями на вул. Народній в м. Ізюм Харківської області. Події відбувались в двадцятих числах січня 2024 року. Коли приїхали разом із напарником ОСОБА_13 за місцем виклику, вдома був ОСОБА_5 , який повідомив, що під час вживання спиртних напоїв між ним та ОСОБА_6 виник конфлікт, який перейшов у бійку та ОСОБА_6 вдарив його обухом сокири по голові. Свідок бачив, що на голові ОСОБА_5 були тілесні ушкодження. На підлозі були сліди крові. ОСОБА_5 був в стані алкогольного сп`яніння. В подальшому заявник писати заяву у поліцію відмовився, також відмовився від виклику швидкої допомоги.

-показами свідка ОСОБА_7 про те, що напередодні вбивства свідок разом із обвинуваченим та ОСОБА_6 вживали спиртні напої у ОСОБА_5 вдома за адресою: АДРЕСА_1 . Сварок при свідку ніяких не було. ОСОБА_7 біля 23 год. 11.01.2024 пішов додому спати, а ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 продовжили вживати спиртні напої. Свідок прокинувся близько 06 год. ранку, бо до нього додому прийшов ОСОБА_6 . Про вбивство дізнався в цей же день в обід.

Крім показів, потерпілої, свідків вина ОСОБА_5 підтверджується зібраними письмовими та речовими доказами:

-протоколом огляду місця події від 12.01.2024 з фототаблицею та флеш носієм, в ході проведення якого був оглянутий в присутності двох понятих будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено:ніж з білою рукояткою, який було поміщено до картонної коробки, зафіксовано хомутами, опечатано та завірено усіма учасниками слідчої дії;кухонний ніж з різнокольоровим лезом, який було поміщено до паперового експертного пакету, опечатано та завірено усіма учасниками слідчої дії;ніж з пластиковою рукояткою, який було поміщено до паперового експертного пакету, опечатано та завірено усіма учасниками слідчої дії;рушник білого кольору, який було поміщено до паперового експертного пакету, опечатано та завірено усіма учасниками слідчої дії;рюмки зі скла, у кількості 2 одиниць, який було поміщено до паперового експертного пакету, опечатано та завірено усіма учасниками слідчої дії;змиви слідів бурого кольору, які було поміщено до 2 (двух) паперових експертних пакетів, опечатано та завірено усіма учасниками слідчої дії;пляшку скляну з написом «Хортиця», яку було поміщено до паперового експертного пакету, опечатано та завірено усіма учасниками слідчої дії;куртка сіро-коричневого кольору, яку було поміщено до картонної коробки, опечатано експертною біркою та завірено усіма учасниками слідчої дії; ніж зігнутий П-образно з пластиковою рукояткою, який було поміщено до паперового експертного пакету, опечатано та завірено усіма учасниками слідчої діївикрутки у кількості двох одиниць, які було поміщено до паперового експертного пакету, опечатано та завірено усіма учасниками слідчої дії (а.с.110-132 т.1);

- ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.01.2024 про надання дозволу на проведення обшуку на території домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який було фактично проведено 12.01.2024 року в ході огляді місця події (за правилами обшуку);

-ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.01.2024 про арешт тимчасово вилученого майна під час проведення огляду місця події;

-протоколом отримання зразків для проведення експертизи від 12.01.2024 згідно з яким у ОСОБА_5 відібрано біологічний зразок крові (а.с.142 т.1);

-протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею і флешносієм за участю ОСОБА_5 від 23.02.2024 в ході проведення якого останній на місці розказав і показав, яким чином наніс ОСОБА_6 ножем тілесні ушкодження (а.с.1-10 т.2);

-висновком судово-медичної імунологічної експертизи №14/138-ДМ/24 від 31.01.2024 згідно з яким, кров від трупа ОСОБА_6 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном

ОСОБА_15 приналежність крові підозрюваного ОСОБА_5 з ізогемаглютиніном анти А та анти В.На джемпері ОСОБА_5 знайдена кров людини, в якій виявлені антигени В та Н. Таким чином можна вважати, що дана кров може походити від однієї людини групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном Н, яким міг бути ОСОБА_6 ( а.с.143-145 т.1);

-висновком судової цитологічної експертизи №15-12/70-Ц/Дм 2024 від 10.02.2024 згідно з яким на пустій пляшці торгової марки «Хортиця», 05л., вилученої за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Народна, 44 знайдені сліди крові людини. При серологічному дослідженні виявлені антигени В та Н. Сліди крові могли походити від людини з груповою приналежністю крові В (ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном , в т.ч. і від потерпілого ОСОБА_16 . Проте, враховуючи групову приналежність ОСОБА_5 можна припустити домішки слідів крові і від нього, якщо на момент скоєння злочину у нього були травми, які супроводжувалися зовнішньою кровотечою (а.с.146-150 т.1) ;

-висновком судово-медичної імунологічної експертизи №14/133-ДМ/24 від 31.01.2024 згідно з яким на рушнику, вилученому за адресою: АДРЕСА_1 знайдена кров людини, в якій виявлені антигени В та Н. Таким чином можна вважати, що дана кров належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном Н та походження її від ОСОБА_6 не виключається. Однак не можна категорично виключити можливості присутності в цих об`єктах домішку крові групи О з ізогемаглютиніном анти А та анти В, що походить від ОСОБА_5 , при наявності у нього тілесних ушкоджень, які супроводжувалися зовнішньою кровотечею на момент вказаних подій (а.с.156-158 т.1);

-висновком судово-медичної імунологічної експертизи №14/132-ДМ/24 від 24.01.2024 згідно з яким кров ОСОБА_5 належить до групи О з ізогемаглютиніном анти А та анти В за ізосерологічною системою АВО (а.с.165-166 т.1);

-висновком судово-медичної імунологічної експертизи №14/136-ДМ/24 від 25.01.2024 згідно з яким на штанах ОСОБА_5 знайдена кров людини, в якій виявлені антигени В та Н. Таким чином можна вважати, що дана кров може походити від однієї людини групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном Н, яким міг бути ОСОБА_6 . Однак не можна категорично виключити домішки крові групи О з ізогемаглютиніном анти А та анти В, що походить від ОСОБА_5 , при наявності у нього тілесних ушкоджень, які супроводжувалися зовнішньою кровотечею на момент вказаних подій (а.с.167-169 т.1);

-висновком судової цитологічної експертизи №15-12/67-Ц/Дм 2024 від 10.02.2024 згідно з яким на зовнішній поверхні мірної стопки, вилученої за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Народна, 44 знайдені сліди крові людини. При серологічному дослідженні, в даних слідах виявлені антигени В та Н. Таким чином можна припустити походження слідів крові від будь якої особи з груповою приналежністю крові В (ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном , в т.ч. і від потерпілого ОСОБА_6 (а.с.172-174 т.1);

-висновком судової цитологічної експертизи №15-12/73-Ц/Дм 2024 від 10.02.2024 згідно з яким на кухоннім ножі з білою рукояткою, вилученому за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Народна, 44 знайдені сліди крові людини. При цитологічному дослідженні встановлена приналежність слідів крові особі чоловічої генетичної статі. При серологічному дослідженні, в даних слідах виявлені антигени В та Н. Таким чином можна припустити походження слідів крові від будь якої особи з груповою приналежністю крові В (ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном Н, в т.ч. від потерпілого ОСОБА_6 (а.с.195-200 т.1);

-висновком судової цитологічної експертизи №15-12/68-Ц/Дм 2024 від 10.02.2024 згідно з яким на клинку об`єкт №1 (ніж зігнутий П-образно з платиковою рукояткою), вилученому за адресою: АДРЕСА_1 знайдені сліди крові людини. При цитологічному дослідженні встановлена приналежність слідів крові особі чоловічої генетичної статі. При серологічному дослідженні, в даних слідах виявлені антигени В та Н, і ізогемаглютин анти-А. Таким чином сліди крові могли походити від чоловіка з груповою приналежністю крові В (ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном Н, в т.ч. і від потерпілого ОСОБА_6 . Проте, враховуючи групову приналежність ОСОБА_5 , можна припустити домішки слідів крові і від нього, якщо на момент скоєння злочину у нього були травми, які супроводжувалися зовнішньою кровотечею (а.с. 201-206 т.1);

-висновком судово-медичної експертизи №12-17/9Брт/24 від 13.03.2024 згідно з яким у ОСОБА_6 встановлені наступні тілесні ушкодження:

-колото-різане поранення на передній поверхні лівого стегна в нижній третині на 60 см від підошовної поверхні стопи;

-колото-різане поранення на передній поверхні лівого стегна в нижній третині на 62 см догори від підошовної поверхні стопи;

-колото-різане поранення на передній поверхні правого стегна у верхній третині (в пахвовій ділянці) на 65 см догори від підошовної поверхні стопи та на 6,5 см донизу від правої лобкової кістки.Колото - різані поранення нижніх кінцівок по ступеню тяжкості мають ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я (згідно п.п. 2.3.2 а «Правил судово-медичного визначення ступенів тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р.). Сліпе колото-різане поранення живота зліва, яке проникає в черевну порожнину має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя(згідно п.2.1.1, п.2.1.2, п.2.1.3 к, о, п «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р.).Причиною смерті ОСОБА_6 явилася масивна крововтрата внаслідок пошкодження стінки черевного відділу аорти в результаті сліпого проникаючого колото-різаного пошкодження живота зліва. Між встановленими пошкодженнями живота зліва та пошкодженнями в черевній порожнині та настанням смерті є прямий причинний зв`язок. Сліпе колото-різане поранення живота зліва, яке проникає в черевну порожнину могло утворитися від однократного впливу клинка колючо-ріжучого знаряддя, який був плаский, гострокінцевий, мав з одного боку ріжучий край (лезо), а з іншого обушок з «П» подібним поперечним перерізом та вираженими ребрами. Колото- різані пошкодження нижніх кінцівок могли утворитися від трьохкратного впливу клинка колючо-ріжучого знаряддя, який був плаский, гострокінцевий, мав з одного боку ріжучий край (лезо), а з іншого обушок з «П» подібним поперечним перерізом та вираженими ребрами. В момент спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 найбільш вірогідніше був повернутий передньою поверхнею тулубу до нападника (а.с.209-212 т.1);

-висновком судово-медичної експертизи №17-12-МК/12-17/9-БРТ/24 від 30.01.2024 згідно з яким на шкірному клапті із області живота зліва від трупа ОСОБА_6 встановлена колото-різана рана, про що свідчить її щилиноподібна форма, вісь якої спрямована майже вертикально та відповідає цифрам «1» і «8» годин умовного циферблату годинника, рівні краї та гладкі прямовисні стінки; правий верхній кінець «М» -подібної форми, а нижній гострокутний, де по правому краю, вище нього вбачається додатковий поверхневий крайовий надріз, що також закінчується гострокутним кінцем. Краї додаткового надрізу: верхній скошений, а нижній підритий. Вказаний додатковий крайовий надріз відходить від гострокутного кінця основного розрізу під кутом близько 80 градусів та спрямований зліва направо, декілька зверху вниз. Ця рана утворилася від дії клинка колючо-ріжучого знаряддя, який був плаский, гострокінцевий, мав з одного боку ріжучий край (лезо), а з іншого обушок з «П» подібним поперечним перерізом та вираженими ребрами (а.с.217-218 т.1);

-висновком додаткової судово- медичної експертизи №12-23/8Брт/24 від 30.03.2024 згідно з яким зіставляючи властивості колото-різаних ушкоджень на тілі ОСОБА_6 , з конструктивними особливостями, представлених на експертизу ножів, експерт прийшов до висновку, що не виключено утворення тілесних ушкоджень на животі та лівому стегні (рана №1 та рана №2) могли утворитися від дії ножа №1, а рани №3 та №4 від дії ножа №2. Не виключено утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 при тих обставинах, на які вказує ОСОБА_5 при проведенні відтворення обстановки та обставин події, які зафіксовані в протоколі проведення слідчого експерименту.

-висновком судово-медичної експертизи №12-14/5Бр/24 від 12.01.2024 згідно з яким у ОСОБА_5 встановлені наступні тілесні ушкодження: забійна рана, синці та садна на голові. Синці та забійна рана могли утворитися від неоднократної ударної дії тупого твердого предмету по механізму удар- тертя. По ступеню тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості. Вищевказані тілесні ушкодження могли утворитися в строк до 1 доби до моменту огляду;

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 12.01.2024, згідно з яким ОСОБА_5 фактично затримано 12.01.2024 о 11 год. 30 хв.;

-постановою слідчого від 13.01.2024 про визнання речовими доказами предметів, які були вилучені під час проведення огляду місця події;

-квитанціями №1587568 про прийняття речових доказів на відповідальне зберігання.

Судом, під час судового розгляду кримінального провадження, не встановлена недопустимість досліджених у судовому засіданні доказів, а також процесуальних порушень приписів КПК України.

Таким чином, ступінь вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначеного протиправного діяння, в повній мірі встановлена аналізом вище приведених доказів, у об`єктивності, правдивості та відвертості яких у суду відсутні підстави для сумнівів.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України в повному обсязі доведена доказами і ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи в їх сукупності.

Аналізуючи вищевикладені докази суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 115 КК України кваліфіковані вірно, так як він своїми умисними діями вчинив вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Щодо тверджень обвинуваченого та його захисника з приводу того, що дії ОСОБА_5 підпадають від норму дії статті 36 КК України, а саме «необхідна оборона», суд зазначає наступне.

Так, кримінальна відповідальність за ч.1 ст. 115 КК настає за умисне вбивство.

З об`єктивної сторони цей злочин характеризується дією у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діями та наслідками, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямими умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особи, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

Відповідно до ст. 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (ст. 30 Конституції України).

Згідно із частиною першою статті 36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (частина третя статті 36 КК).

Отже, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання. До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Разом із тим, згідно з ч. 5 ст. 36 КК незалежно від тяжкості шкоди, яку заподіяно тому, хто посягає, не є перевищенням меж необхідної оборони і не має наслідком кримінальну відповідальність застосування зброї або будь-яких інших засобів чи предметів для захисту від нападу озброєної особи або нападу групи осіб, а також для відвернення протиправного насильницького вторгнення у житло чи інше приміщення.

Тобто, закон передбачає винятки із загального правила про те, що при необхідній обороні особа, що захищається, повинна додержуватися визначеної межі, завдаючи шкоду посягаючому. Цими винятками є напад озброєної особи, напад групи осіб або протиправне насильницьке вторгнення у житло чи інше приміщення. У таких випадках шкода, заподіяна особі, яка посягає, не обмежена ніякими межами, аж до позбавлення посягаючого життя.

Згідно пояснень обвинуваченого, ОСОБА_6 напав на сплячого ОСОБА_5 та став наносити йому удари по голові. ОСОБА_5 сплячий, усвідомлюючи, що в приміщення будинку незаконно проник ОСОБА_6 , який перед цим вдарив його обухом сокири по голові та почувши погрози від ОСОБА_6 через звернення його у поліцію, вважав, що ОСОБА_6 міг його вбити. З метою негайного відвернення та припинення, як вважав ОСОБА_5 на його життя, не взмозі іншим шляхом відвернути цей напад, для самооборони, знайшов правою рукою ніж та став ним колоти в стегна ОСОБА_6 .. При цьому обвинувачений не мав на меті вбити потерпілого. ОСОБА_6 весь цей час рухався над ОСОБА_5 , в результаті чого напоровся животом на ніж, який ОСОБА_5 держав попереду себе для самооборони. ОСОБА_6 припинив напад та став відходити і втрачати свідомість. Після того, як ОСОБА_6 втратив свідомість та впав на підлогу. ОСОБА_5 зрозумів, що причиною цього стали його дії він викликав поліцію та швидку допомогу.

Однак, згідно пояснень свідка ОСОБА_9 на початку грудня 2024 року, вранці, по дорозі зустрів ОСОБА_6 і йшли разом по вул. Народній в м. Ізюм Харківської області. ОСОБА_6 сказав, що викликав таксі і попрохав свідка біля будинка ОСОБА_5 зачекати, а сам зайшов до обвинуваченого в будинок, щоб поговорити з ним. Через декілька хвилин почув крики як ОСОБА_5 так і ОСОБА_6 . Свідок зайшов у будинок АДРЕСА_1 , де мешкав обвинувачений, і в коридорі побачив, що ОСОБА_6 лежить у коридорі, стогне, а ОСОБА_5 ногою б`є останнього в живіт. ОСОБА_6 втратив свідомість, а ОСОБА_5 сказав, що вбив його і викликав поліцію.

При цьому, суд звертає увагу, що обвинувачений в своїх показах не зазначає, що ОСОБА_6 в той час коли вдруге зайшов до нього, наносив йому удари предметами. Також свідок ОСОБА_9 не вказує, що ОСОБА_6 був агресивно настроєний та мав в руках якісь предмети коли йшов у дім до ОСОБА_5 .

Відтак, зазначені факти, на думку суду, свідчать про те, що в даній обстановці у ОСОБА_5 не було потреби застосування до ОСОБА_6 ножа як засобу захисту від дій потерпілого, а заподіяна обвинуваченим шкода не була необхідною і достатньою в цій обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність з боку потерпілого суспільно небезпечного посягання, яке б потребувало його негайного відвернення в той спосіб і за допомогою того знаряддя, що були застосовані обвинуваченим. У судовому засіданні не було встановлено, що потерпілий безпосередньо для нападу використовував предмети чи зброю, що дали би можливість обвинуваченому відчувати реальну загрозу своєму життю чи здоров`ю, а відтак дії потерпілого ані за своїм характером, ані за об`єктивними проявами не могли бути розцінені обвинуваченим такими, що досягли ступеня суспільної небезпечності та викликати стан необхідної оборони. Між тим, ОСОБА_5 після того як випустив перший ніж, взяв інший та продовжив наносити удари ОСОБА_6 , що на думку суду свідчить про направленість умислу обвинуваченого на вбивство потерпілого.

Наведений висновок суду узгоджується з правовою позицією викладеною Верховним Судом у постановах від 05 серпня 2020 року в справі №334/5670/18.

Оскільки в судовому засіданні не встановлено обставин перебування ОСОБА_5 у стані необхідної оборони, то в силу приписів ч.3 ст.36 КК України також відсутні підстави вважати про перевищення обвинуваченим меж необхідної оборони.

Також після вчинення цих своїх злочинних дій обвинувачений не намагався надати потерпілому хоч якусь першу допомогу, а наніс декілька ударів ногою у тулуб ОСОБА_6 , хоча як сам і зазначив, у потерпілого почалась кровотеча та він впав на підлогу.

У контексті вищенаведеного, аналізуючи досліджені матеріали кримінального провадження, суд приходить до переконання про наявність у ОСОБА_5 умислу саме на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 оскільки, завдаючи потерпілому умисного удару ножом у стегно а потім у живіт, де знаходяться життєво важливі органи, умисел обвинуваченого міг бути як прямим (бажав настання смерті), так і непрямим (свідомо припускав настання смерті), що однаково охоплюється змістом суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

При цьому суд зазначає, що посилання захисника обвинуваченого на постанову Верховного Суду по справі №342/538/14 від 26.04.2018 не може бути прийнята судом до уваги, оскільки не є релевантною до цієї справи через невідповідність обставин справи, що розглядається, обставинам, які викладені в зазначеній постанові. Постанова Верховного Суду № 638/278/15 від 11.11.2020 та Постанова Верховного Суду №230/33/19 від 01.10.2020 у Єдиному реєстрі судових рішень не містяться.

Обставин, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом не встановлено.

Обставиною, якавідповідно до ст. 67 КК України обтяжує покаранняє вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 неодружений, дітей на утриманні не має, з середньою освітою, раніше не судимий, не має зареєстрованого місця проживання, на обліку у лікаря психіатра та психіатра не перебуває.

Таким чином, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства, з призначенням йому міри покарання, у межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у виді позбавлення волі на відповідний строк.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справа про злочини проти життя та здоров`я особи» від 01.04.1994 року про призначенні покарання винним особам у здійснені вказаних злочинів судам необхідно безукірно виконувати вимоги закону про індивідуалізації покарання, не допускаючи застосування безпідставно м`яких мір покарання, і особливо за умисні вбивства та умисні тяжкі тілесні ушкодження. Призначаючи покарання, суди повинні враховувати характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, сукупність усіх обставин конкретного діяння (форму вини, мотив, засіб, стадію здійснення злочину, тяжкість наслідків, наявність в діях кваліфікаційних ознак), данні, які характеризують особу винного, обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання.

Відповідно до ст. 3 Конституції України особа, його життя та здоров`я, честь та гідність, недоторканність та безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, а саме: принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України, яке віднесено до особливо тяжких злочинів, проти життя та здоров`я особи, конкретні обставини та наслідки, особу винного, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у виді позбавлення волі, в межах санкції статті, оскільки його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 тримається під вартою з 12січня 2024 року та утримується в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне рахувати строк відбуття покарання ОСОБА_17 з вказаної дати.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до набранням вироком законної сили, суд вважає необхідним залишити без змін - тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд,-

ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді 9 (дев`яти ) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з 12 січня 2024 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,залишити без змін - тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 січня 2024 року на вилучене майно 13.01.2024 року у ході проведення слідчих дій, а саме: ніж з білою рукояткою, який було поміщено до картонної коробки, зафіксовано хомутами, опечатано та завірено усіма учасниками слідчої дії; кухонний ніж з різнокольоровим лезом, який було поміщено до паперового експертного пакету, опечатано та завірено усіма учасниками слідчої дії; ніж з пластиковою рукояткою, який було поміщено до паперового експертного пакету, опечатано та завірено усіма учасниками слідчої дії; рушник білого кольору, який було поміщено до паперового експертного пакету, опечатано та завірено усіма учасниками слідчої дії; рюмки зі скла, у кількості 2 одиниць, який було поміщено до паперового експертного пакету, опечатано та завірено усіма учасниками слідчої дії; змиви слідів бурого кольору, які було поміщено до 2 (двох) паперових експертних пакетів, опечатано та завірено усіма учасниками слідчої дії; пляшку скляну з написом «Хортиця», яку було поміщено до паперового експертного пакету, опечатано та завірено усіма учасниками слідчої дії; куртку сіро-коричневого кольору, яку було поміщено до картонної коробки, опечатано експертною біркою та завірено усіма учасниками слідчої дії; ніж зігнутий П-образно з пластиковою рукояткою, який було поміщено до паперового експертного пакету, опечатано та завірено усіма учасниками слідчої дії; викрутки у кількості двох одиниць, які було поміщено до паперового експертного пакету, опечатано та завірено усіма учасниками слідчої дії; речовину, схожу на артилерійський трубчастий порох, вагою 1 кг 500 г, яку було поміщено до експертного сейф-пакету №PSP3151756, опечатано та завірено усіма учасниками слідчої дії;зимові штани чорного кольору із червоними вставками фірми «Nature»; кофта зеленого кольору фірми «Fiamma» з явними нашаруваннями РБК на задній частині кофти; сорочка світло-зеленого кольору фірми «Higlands» з нашаруванням РБК на воротнику, які було поміщено до картонної коробки, опечатано експертно біркою та завірено усіма учасниками слідчої дії; зразки кісткових пластин з піднігтьовим змістом правої та лівої рук, які були поміщені до паперового експертного конверту, опечатано та завірено усіма учасниками слідчої дії; зразки кісткових пластин з піднігтьовим змістом правої та лівої ніг, які були поміщені до паперового експертного конверту, опечатано та завірено усіма учасниками слідчої дії; змиви з правої та лівої руки, які були поміщені до паперового експертного конверту, опечатано та завірено усіма учасниками слідчої дії; біологічний зразок крові, який було поміщено на відрізок медичного бинта, який в подальшому було поміщено до паперового конверту та опечатано усіма учасниками процесуальної дії.

Речові докази: ніж з білою рукояткою, який було поміщено до картонної коробки, зафіксовано хомутами, опечатано та завірено усіма учасниками слідчої дії,кухонний ніж з різнокольоровим лезом, який було поміщено до паперового експертного пакету, опечатано та завірено усіма учасниками слідчої дії, ніж з пластиковою рукояткою, який було поміщено до паперового експертного пакету, опечатано та завірено усіма учасниками слідчої дії, рушник білого кольору, який було поміщено до паперового експертного пакету, опечатано та завірено усіма учасниками слідчої дії, змиви слідів бурого кольору, які було поміщено до 2 (двох) паперових експертних пакетів, опечатано та завірено усіма учасниками слідчої дії, пляшку скляну з написом «Хортиця», яку було поміщено до паперового експертного пакету, опечатано та завірено усіма учасниками слідчої дії, ніж зігнутий П-образно з пластиковою рукояткою, який було поміщено до паперового експертного пакету, опечатано та завірено усіма учасниками слідчої дії, викрутки у кількості двох одиниць, які було поміщено до паперового експертного пакету, опечатано та завірено усіма учасниками слідчої дії, зразки кісткових пластин з піднігтьовим змістом правої та лівої рук, які були поміщені до паперового експертного конверту, опечатано та завірено усіма учасниками слідчої дії, зразки кісткових пластин з піднігтьовим змістом правої та лівої ніг, які були поміщені до паперового експертного конверту, опечатано та завірено усіма учасниками слідчої дії, змиви з правої та лівої руки, які були поміщені до паперового експертного конверту, опечатано та завірено усіма учасниками слідчої дії, біологічний зразок крові, який було поміщено на відрізок медичного бинта, який в подальшому було поміщено до паперового конверту та опечатано усіма учасниками процесуальної дії, рюмки зі скла, у кількості 2 одиниць, який було поміщено до паперового експертного пакету, опечатано та завірено усіма учасниками слідчої дії, викрутки у кількості двох одиниць, які було поміщено до паперового експертного пакету, опечатано та завірено усіма учасниками слідчої дії знищити:

куртку сіро-коричневого кольору, яку було поміщено до картонної коробки, опечатано експертною біркою та завірено усіма учасниками слідчої дії, , зимові штани чорного кольору із червоними вставками фірми «Nature», кофта зеленого кольору фірми «Fiamma» з явними нашаруваннями РБК на задній частині кофти, сорочка світло-зеленого кольору фірми «Higlands» з нашаруванням РБК на воротнику, які було поміщено до картонної коробки, опечатано експертно біркою та завірено усіма учасниками слідчої дії повернути власнику;

речовину, схожу на артилерійський трубчастий порох, вагою 1 кг 500 г, яку було поміщено до експертного сейф-пакету №PSP3151756, опечатано та завірено усіма учасниками слідчої дії - передати на потреби Збройним Силам України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Головуючий суддя ОСОБА_1