Провадження № 1-кп/761/1467/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

представника власника майна ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002503 від 06.09.2022 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пищики, Сквирського р-н., Київської обл., громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263; ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263; ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358 КК України, надійшов до Шевченківського районного суду м. Києва.

В межах вказаного кримінального провадження представником АТ «Державне підприємство Чорноморнавтогаз» - ОСОБА_3 подано клопотання про скасування арешту накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15.09.2022 на автомобіль марки «BMW» моделі «X5», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , яке мотивовано тим, що у вказаному заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, а також у зв`язку із тим, що вказаний автомобіль власник майна у подальшому планує передати для потреб сил оборони.

Представник власника майна просив клопотання задовольнити з мотивів у ньому наведеним.

Прокурор не заперечував одо задоволення клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судове засідання не прибув, однак враховуючи те, що останнього оголошено у розшук та надано дозвіл на його затримання, а питання щодо скасування арешту майна підлягає термінового вирішення, суд вважає за можливе вирішити питання про скасування арешту майна за відсутності обвинуваченого.

Суд заслухавши сторін, вивчивши матеріали кримінального провадження, дійшов наступних висновків.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження № 0002503 від 06.09.2022, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 15.09.2022, накладено арешт на тимчасово вилучене майно, зокрема на належний АТ «Державне підприємство Чорноморнавтогаз» автомобіль марки «BMW» моделі «X5», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , із забороною розпорядження, з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантовано право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Тлумачення положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції при застосуванні її до вилучення майна під час кримінального провадження, надано Європейським судом з прав людини, зокрема, у Рішенні від 23 січня 2014 року у справі ««EAST/WEST ALLIANCE LIMITED» проти України»:

«…1. Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 року, Series AN 296-A, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, п. п. 49 - 62 від 10 травня 2007 року).

2. Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п. п. 69 і 73, Series AN 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series AN 98)…».

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Крім того, суд звертає увагу на те, що з моменту накладення арешту на майно на день звернення з вказаним клопотанням про скасування арешту майна сплинуло понад 2 роки.

Слід також зазначити, що відповідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, наведене вище дає підстави для висновку, що в кримінальному провадженні, в межах якого накладено арешт на згадане рухоме майно, порушено справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

А тому, необхідно скасувати арешт, накладений на рухоме майно, а саме автомобіль марки «BMW» моделі «X5», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , із забороною розпорядження, який належть АТ Державне підприємство Чорноморнавтогаз».

Керуючись 131, 132, 170-173, 174, 309 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представника власника майна АТ «Державне підприємство Чорноморнавтогаз» - ОСОБА_3 , про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт майна, у кримінальному провадженні № 0002503 від 06.09.2022, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15.09.2022 на автомобіль марки «BMW» моделі «X5», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , із забороною розпорядження, що належать на праві приватної власності АТ «Державне підприємство Чорноморнавтогаз».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1