КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2025 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного судуІгнатов Р.М., за участі секретаря судового засідання Бойко Д.О., представника ОСОБА_1 - адвоката Сметани В.С., захисника ОСОБА_2 - адвоката Нестеренка О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про відвід судді Київського апеляційного суду Тютюн Т.М. від розгляду справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 16 липня 2020 року, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку для накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 16 липня 2020 року, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП у зв`язку із закінченням строку для накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 16 липня 2020 року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року, визначено суддю - доповідача Тютюн Т.М. для розгляду вищевказаної справи.

16 січня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_1 про відвід судді Київського апеляційного суду Тютюн Т.М. від розгляду справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 16 липня 2020 року. Яка відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 16 січня 2025 року, передана судді - Ігнатову Р.М.

В обґрунтування вказаної заяви, ОСОБА_1 посилається на те, що у провадженні судді Київського апеляційного суду Тютюн Т.М. перебуває справа про адміністративне правопорушення № 754/7963/20, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 16 липня 2020 року. При цьому, з 04 січня 2021 року справа призначалась до розгляду 38 разів і переносилась без поважних причин. Станом на 19 грудня 2024 року дану справу в черговий раз суддею Тютюн Т.М. було відкладено на 03 березня 2025 року, що є на його думку упередженим ставленням судді Тютюн Т.М. до розгляду справи за його заявою.

Зокрема, як зазначає ОСОБА_1 упередження ставлення судді Тютюн Т.М. та затягування розгляду справи підтверджується тим, що під час розгляду справи суддя Тютюн Т.М. весь час розгляду справи вимагала надати докази обставин справи, що виходили за межі апеляційної скарги та складеного протоколу відносно ОСОБА_2 , серед затребуваних суддею доказів є 4 (чотири) експертизи, записи пояснення експертів, письмові пояснення учасників ДТП, відео з камер вуличного нагляду, все перелічене було надано суду для прийняття остаточного рішення. Однак, суддя Тютюн Т.М. вкотре відклала судове засідання без винесення заключного рішення у справі, що на думку ОСОБА_1 є грубим порушенням строків розгляду справи, а також упередженості судді.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Сметани В.С., який підтримав заяву та просив відвід судді задовольнити; пояснення захисника ОСОБА_2 - адвоката Нестеренка О.С., який заперечив щодо відводу судді Тютюн Т.М. та вказав, що на його думку порушення з боку судді щодо затягування процесу розгляду справи є необґрунтованими та непідтвердженими; а також їх відповіді на запитання суду; дослідивши письмові матеріали справи та заяву ОСОБА_1 про відвід судді Тютюн Т.М., суд апеляційної інстанції вважає вимоги заяви про відвід судді такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» чітко регламентовано, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя здійснює правосуддя на основі Конституції України, законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і, відповідно, не передбачають порядку розгляду такої заяви про відвід, а тому в даному випадку, суд застосовую аналогію Кримінально процесуального закону України.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відвід судді - є процесуальним інститутом, спрямованим на усунення слідчого судді, судді або присяжного від участі у кримінальному провадженні за умови існування обставин, що виключають їх участь у ньому.

Заявлений відвід з підстав передбачених ст. 75 КПК України за наявності інших обставин, що виключають участь судді у подальшому розгляді справи повинен ґрунтуватися на об`єктивних даних, які викликають сумніви в упередженості суддів.

Відповідно до вимог статті 80 КПК України відвід судді може бути заявлений особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим.

Такі обставини визначені у статті 75 КПК України і за їх наявності суддя зобов`язаний заявити самовідвід (частина перша статті 80 КПК України), а якщо такі обставини відомі особам, які беруть участь у кримінальному провадженні, то вони заявляють відвід судді (частина друга статті 80 КПК України).

Суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» в розумінні вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Дослідивши питання безсторонності суддів з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), рішення від 28.11.2002 року, зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці.

Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне.

По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву (див., серед інших рішення у справах: «Білуха проти України» від 09.11.2006 року п.п.49,54; «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, п.66; «Агрокомплекс» проти України» від 06.10.2011 року, п.136; «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 року, п.п.103,107).

Крім того апеляційний суд зазначає, що згідно із практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності і неупередженості суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу, в ході об`єктивної перевірки, має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.

При цьому не можуть бути підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджені належними й допустимими доказами.

Тобто, обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути обґрунтованими та доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів та доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо відвід не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

При цьому суд наголошує на тому, що учасники справи не можуть використовувати інститут відводу суддів з метою схиляння суду до ухвалення бажаного для них процесуального рішення. Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Крім того, суд апеляційної інстанції, звертає увагу, що питання щодо відводу судді Київського апеляційного суду Тютюн Т.М., ОСОБА_1 вже було ініційовано, доводи заяви від 23 грудня 2024 року є тотожними із заявами від 06 січня 2025 року та 16 січня 2025 року. Постановою Київського апеляційного суду від 26 грудня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Київського апеляційного суду Тютюн Т.М. - відмовлено, а постановою Київського апеляційного суду від 08 січня 2025 року вищевказану заяву - залишено без розгляду, що на думку суду є зловживання правом з боку ОСОБА_1 .

Європейський Суд з прав людини у пункті 35 справи «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (case of Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain), рішення від 26 жовтня 1988 року, і, в подальшому, постійно підкреслює, що зацікавлена особа повинна проявляти старанність при виконанні процедурних кроків, що стосуються неї, утримуватися від використання тактики відстрочки і використовувати можливості, передбачені національним законодавством, для скорочення розгляду.

Апеляційний суд зауважує, що зміст заяви ОСОБА_1 від 16 січня 2025 року про відвід судді Київського апеляційного суду Тютюн Т.М., якими він обґрунтовує необхідність відводу судді, не свідчать про існування обставин, які викликають сумніви в неупередженості та об`єктивності судді та фактично зводиться до незгоди з процесуальними діями судді.

Передбачених законом підстав, які б викликали сумніви у об`єктивності та неупередженості судді Київського апеляційного суду Тютюн Т.М., заява про відвід не містить, з огляду на викладене, заява ОСОБА_1 про відвід судді не підлягає задоволенню через необґрунтованість.

За таких обставин, оскільки судом не встановлені підстави для відводу судді Тютюн Т.М. на яких ґрунтується заява ОСОБА_1, а відтак суд апеляційної інстанції вважає необхідним прийняти рішення, яким залишити вказану заяву без задоволення.

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Київського апеляційного суду Тютюн Тетяни Миколаївни від розгляду справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 16 липня 2020 року, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності щодо ОСОБА_2 , закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку для накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Р.М. Ігнатов

Справа № 754/7961/20

Апеляційне провадження № 3-зв/824/3/2025

Категорія: заява про відвід судді Тютюн Т.М.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.