Справа № 602/1220/24
Провадження № 1-кп/602/50/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" січня 2025 р. м. Ланівці

Лановецький районний суд Тернопільської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю:

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000482 від 06.10.2024,

за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Синівці Лановецького району Тернопільської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, не депутата, студента Мирогощанського аграрного фахового коледжу, який зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.286-1, ч.1 ст.135 КК України, -

в с т а н о в и в:

До Лановецького районного суду Тернопільської області надійшов обвинувальний акт у вказаному вище кримінальному провадженні.

Ухвалою суду від 07.01.2025 у цьому кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання, у яке викликано прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілу та представника потерпілої.

Прокурор подав до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , у якому вказав, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, обраного ухвалою слідчого судді від 08.10.2024 та продовженого ухвалою слідчого судді від 29.11.2024, спливає 26.01.2025.

Потерпіла ОСОБА_4 подала до суду та підтримала у підготовчому судовому засіданні заяву про відкладення розгляду справи, мотивуючи її тим, що представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 не зміг прибути до суду для участі у підготовчому засіданні через раптову хворобу.

Прокурор ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_5 не заперечили проти відкладення підготовчого судового засідання.

Заслухавши думку учасників судового провадження суд, з огляду на положення статей 56, 58, 314, 325 КПК України вирішив, що підготовче судове засідання слід відкласти.

Однак, враховуючи те, що прокурором подано до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою, то з урахуванням приписів ч.4 ст. 199 та ч.3 ст. 315 КПК України слід невідкладно розглянути зазначене клопотання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, та наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 на обґрунтування ризиків наводив те, що обвинувачений раніше притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, передбаченої ст. 130 КУпАП. Як встановлено досудовим слідством, після вчинення ДТП зі смертельним наслідком залишив потерпілу ОСОБА_8 у небезпеці та намагався приховати сліди злочину, а тому вважає що більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання наведеним ризикам.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому.

Захисник ОСОБА_6 проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою заперечив. Вважає твердження прокурора про ризики, вказані у клопотанні, необґрунтованими. Акцентував увагу суду на молодому віці обвинуваченого ОСОБА_5 , наявністю у нього постійного місця проживання разом з батьками, тим, що він навчається у фаховому коледжі, а також на відсутності будь-яких даних про те, що обвинувачений робив спроби незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому кримінальному провадженні. Просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження, оцінивши їхні доводи та аргументи стосовно обґрунтованості заявленого клопотання, суд дійшов наступних висновків.

Так, 08.10.2024 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області (справа №607/21747/24) у цьому кримінальному провадженні до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 04.12.2024.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.11.2024 строк тримання під вартою ОСОБА_5 продовжено до 26.01.2025 включно.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Частиною третьою статті 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно з положеннями частин першої, третьої п`ятої статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Як вбачається зі змісту обвинувального акта, ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.286, ч.1 ст.135 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого, та у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через безпорадний стан, коли той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

За вчинення згаданих злочинів передбачена кримінальна відповідальність: за ч.3 ст.286 КК України - позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років і за ч.1 ст.135 КК України - обмеженням волі на строк до двох років або позбавленням волі на той самий строк.

Обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні подано до суду.

У відповідності до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Стосовно наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 згаданих вище кримінальних правопорушень суд зазначає наступне.

Приписами ч.4 ст. 292 КПК України надання суду разом з обвинувальним актом інших документів, окрім тих, які перелічені у цій нормі, до початку судового розгляду забороняється.

Згідно з положеннями ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У зв`язку з цим суд, розглядаючи клопотання прокурора, не надає правову оцінку обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення по суті, оскільки позбавлений такої можливості на стадії підготовчого судового провадження.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 раніше була предметом розгляду і знайшла об`єктивне підтвердження при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу та продовження строку його дії під час досудового розслідування.

Окрім того, відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а тому питання обґрунтованості підозри на даній стадії не є предметом розгляду судом, в тому числі з огляду на те, що ОСОБА_5 вже пред`явлене обвинувачення, яке є твердженням про вчинення особою інкримінованого злочину, а не обґрунтованим припущенням про те, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, котре мало місце коли останній перебував у процесуальному статусі підозрюваного.

Зважаючи на наведене вище, суд не розглядає питання обґрунтованості підозри (обвинувачення) за ч.3 ст.286, ч.1 ст.135 КК України як підставу для застосування (продовження) строку запобіжного заходу.

Стосовно ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, то на думку суду, стороною обвинувачення наведено достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може здійснити дії, на які вказує прокурор.

Зокрема, ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду, обґрунтований суворістю покарання, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, у зв`язку з чим ОСОБА_5 , усвідомлюючи суворість покарання може вдатися до відповідних активних дій.

При цьому, суд враховує практику ЄСПЛ, зокрема рішення по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій зазначено, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за особливо тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства. У рішенні ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії», вказано, що «серйозність обвинувачення може слугувати для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень». Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» наголосив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З цієї ж підстави є також ймовірними ризики, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик впливу на потерпілу та свідків обгрунтовується ще й тим, що обвинуваченому відомі місце фактичного проживання потерпілої та усіх свідків у цьому кримінальному провадженні та номери їх мобільних телефонів, у зв`язку з чим ОСОБА_5 може чинити на них відповідний тиск шляхом погроз, залякувань чи умовлянь схиляючи останніх до надання неправдивих показань на свою користь чи відмови від участі у кримінальному провадженні. Суд враховує ту обставину, що потерпіла та свідки ще не допитані по цьому кримінальному провадженню у суді, до того ж деякі свідки, як убачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, є неповнолітніми і можуть легше піддатися незаконному впливу зі сторони обвинуваченого.

Відхиляючи аргументи захисника ОСОБА_6 про те, що ці ризики є гіпотетичними і що немає даних про вчинення ОСОБА_5 подібних дій у минулому, суд зауважує, що чинне кримінально-процесуальне законодавство не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного чи обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої ймовірної негативної поведінки підозрюваного чи обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто, в даному випадку, суд має зробити висновки прогнозованого характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньо високим ступенем ймовірності у майбутньому.

Про високу ймовірність зазначених ризиків, на думку суду, свідчить також виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, в обвинувальному акті.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, що спричинило смерть людини.

Як убачається з обвинувального акта, на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди із смертельним наслідком, ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що вказує на його легковажне відношення до встановлених правил безпеки дорожнього руху, і яке, як наслідок, призвело до загибелі людини. Окрім того, ОСОБА_5 керував транспортним засобом, не маючи посвідчення водія відповідної категорії, а також тієї ночі порушив умови комендантської години. Крім цього, після ДТП водій ОСОБА_5 не вжив заходів до надання першої медичної допомоги потерпілій, не викликав швидкої медичної допомоги, не вжив заходів для збереження слідів пригоди, не повідомив про ДТП уповноважений орган поліції, а натомість покинув місце пригоди і вживав заходи для приховування слідів його причетності до злочину (сховав автомобіль та замінив у ньому вітрове скло, сховав велосипед потерпілої).

Наведені фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, дозволяють зробити висновок, що обвинувачений може таким же чином легковажно порушити покладені на нього судом обов`язки, у разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Розглядаючи питання щодо продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, суд, окрім наявності ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, враховує у сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, у тому числі те, що: за вчинення злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років (ч.3 ст. 286 КК України); молодий вік обвинуваченого, для якого, в силу відсутності значного життєвого досвіду, характерними є: низький рівень критичного ставлення особи до своєї поведінки та підвищена ймовірність прийняття нею незважених, нерозсудливих рішень; відсутність даних про наявність будь-яких тяжких хронічних захворювань, які б унеможливлювали його перебування в умовах несвободи, з однієї сторони, та які б перешкоджали йому вдатися до активних дій, спрямованих на переховування від суду, протидії кримінальному провадженню чи вчиненню інших кримінальних правопорушень, з іншої сторони; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання.

Стосовно останньої з наведеного переліку обставин, суд додатково зауважує, що наявність у обвинуваченого постійного місця проживання разом з батьками та навчання у фаховому коледжі, на чому зосереджував увагу суду захисник, не вказує, на думку суду, на міцні соціальні зв`язки та не є надійним запобіжником від вказаних прокурором ризиків, так як вони не запобігли керуванню ОСОБА_5 транспортним засобом за відсутності у нього відповідного права в стані алкогольного сп`яніння з порушенням умов комендантської години, як це викладено в обвинувальному акті і не заперечувалося стороною захисту під час розгляду клопотання.

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновків, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, прокурором наведені вагомі обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, а тому наявні достатні підстави вважати, що без продовження строку тримання під вартою обвинувачений з високим ступенем ймовірності може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення, а більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт, буде недостатнім для забезпечення запобігання встановленим ризикам саме на цій стадії судового провадження.

За таких обставин клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 183, 196, 197, 199, 315, 325, 369-372, 376 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 23 год. 59 хв. 21 березня 2025 року.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та направити начальнику Чортківської установи виконання покарань (№ 26), для відому та виконання в частині застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відкласти підготовче судове засідання у кримінальному провадженні №0000482 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.286-1, ч.1 ст.135 КК України, на 12 год. 00 хв. 14 лютого 2025 року, яке провести у приміщенні зали суду Лановецького районного суду Тернопільської області за адресою: Тернопільська область, м. Ланівці, вул. Шкільна, 7.

В підготовче судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілу, представника потерпілої.

Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині продовження строку тримання під вартою може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Повний текст ухвали складено 24 січня 2025 року.

Суддя: ОСОБА_1