КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/7816/2024 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 22 листопада 2024 року щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною другою статті 263 КК України, у кримінальному провадженні №0000206 від 19 листопада 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 22 листопада 2024 року клопотання слідчого СВ управління поліції в метрополітені ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби - залишено без задоволення.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покладено на підозрюваного такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України; утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

Строк виконання покладених обов`язків постановлено рахувати до 16 січня 2025 року.

Не погоджуючись з указаною ухвалою прокурор Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби у межах строку досудового розслідування з покладенням на нього наступних обов`язків: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та роботи; не відлучатись з місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 , в період з 22 год. 00 хв. по 05 год. 00 хв. без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України; утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Уважає оскаржувану ухвалу слідчого судді такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що відносно ОСОБА_7 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможуть запобігти спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Уважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби сприятиме завданням та цілям кримінального процесуального закону, дасть змогу підозрюваному повноцінно працювати на роботі, а також надасть слідству можливість завершити досудове розслідування у розумні строки.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, вислухавши пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, у провадженні СВ УП в метрополітені ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000206 від 19 листопада 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 263 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , всупереч обов`язку неухильного дотримання Конституції України та законів України, зокрема п.п. 12.1, 12.2, 12.13 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21 серпня 1998 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07 жовтня 1998 року за №637/3077, діючи в порушення вказаних вимог законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, став на шлях злочинної діяльності та умисно вчинив злочин проти громадської безпеки за наступних обставин.

Також установлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановлену досудовим розслідуванням дату та час, перебуваючи невстановлену досудовим розслідуванням місці, за невстановлених обставин придбав кастет, який став зберігати при собі. У цей час, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне носіння холодної зброї, без передбаченого законом дозволу.

У подальшому, 19 листопада 2024 року ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням час, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне носіння холодної зброї, без передбаченого законом дозволу, зберігаючи при собі вищевказаний кастет, який знаходився в передньому відділенні барсетки чорного кольору, яка знаходилась у центральному рюкзаку чорного кольору, який останній мав при собі, використовуючи громадський транспорт, прибув до станції метро «Видубичі» КП «Київський метрополітен» у м. Києві.

Того ж дня, ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, що виразились у носінні холодної зброї (кастета) без передбаченого законом дозволу, незаконно маючи при собі, а саме в передньому відділенні барсетки чорного кольору, яка знаходилась у центральному рюкзаку чорного кольору, холодну зброю (кастет), зайшов до вестибюлю станції метро «Видубичі» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, де приблизно о 20 годині 20 хвилин був зупинений працівником поліції та запрошений до кімнати поліції, що розташована на вказаній станції КП «Київський метрополітен» у м. Києві, де на підставі частини третьої статті 208 КПК України у присутності двох запрошених понятих чоловічої статі, під час проведення особистого обшуку останнього та обшуку його особистих речей, виявлено та вилучено із переднього відділення барсетки чорного кольору, яка знаходилась у центральному рюкзаку чорного кольору, який останній мав при собі, кастет, який відноситься до контактної неклинкової холодної зброї ударно-дробильної дії, який останній за вищевикладених обставин придбав та незаконно носив, без передбаченого законом дозволу.

20 листопада 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 263 КК України.

21 листопада 2024 року слідчий СВ управління поліції в метрополітені ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 у рамках кримінального провадження №0000206 від 19 листопада 2024 року, відомості щодо якого внесені до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 263 КК України, звернувся до Подільського районного суду міста Києва із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 22 листопада 2024 року клопотання слідчого СВ управління поліції в метрополітені ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби - залишено без задоволення.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покладено на підозрюваного такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України; утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

Строк виконання покладених обов`язків постановлено рахувати до 16 січня 2025 року.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Згідно частини другої статті 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За змістом частин першої-четвертої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Європейський суд з прав людини під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.

Відповідно до пункту «с» статті 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Відповідно до пункту 54 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Зенцов і інші проти Російської Федерації» до визнання винним обвинувачений повинен вважатися невинним, і мета даного положення, по суті, вимагає попереднього звільнення, якщо тривале утримання під вартою більш не являється обґрунтованим.

Особа, обвинувачувана у вчиненні злочину, має бути завжди звільнена до суду, за винятком випадків, коли Держава може довести, що існують «істотні і достатні» причини для обґрунтування безперервного утримання під вартою».

На переконання колегії суддів, вказані вимоги слідчим суддею належним чином дотримані.

Дійшовши висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби та можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, слідчим суддею встановлено, що всі підстави вважати про наявність у органів досудового розслідування інформації, що підозрюваний може бути причетний до вчинення вищезазначеного злочину, а тому є підстави вважати, що підозра є обґрунтованою.

Також слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 , знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує, усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинення вказаного кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності може переховуватись від суду.

При цьому, слідчим суддею враховано, що підозрюваний раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, проживає у м. Києві, що зменшує ризик переховування, з чим погоджується і колегія суддів.

Інші ризики, на думку слідчого судді, на даній стадії кримінального провадження є необґрунтованими та недоведеними прокурором.

Крім того, як вірно зазначено слідчим суддею, у судовому засіданні прокурором не було доведено підстав неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

З такими висновками погоджується колегія суддів та звертає увагу на недоведеність органом досудового розслідування тих обставин, що ризик переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду має такий ступінь небезпеки та вірогідності, якому зможе запобігти лише запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , що відносяться до категорії не тяжких злочинів та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 3 років, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_7 зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, даних, що характеризують особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місця проживання, та інші обставини, передбачені статтею 178 КПК України, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дослідив всі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та за відсутністю доведених обставин щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, обґрунтовано застосував щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Доводи, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі стосовно обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення та наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, враховані слідчим суддею при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, який, на думку колегії суддів, співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та підстав вважати його занадто м`яким колегія суддів не вбачає.

При цьому, апеляційна скарга не містить та прокурором не наведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення та особи підозрюваного, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не зможе запобігти встановленим у кримінальному провадженні ризикам.

Інші доводи апеляційної скарги прокурора висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись статтями 176-178, 179, 181, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 22 листопада 2024 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3