У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

21 січня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 Кримінального кодексу України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001073 від 13 лютого 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Солом`янського районного суду м.Києва перебуває на розгляді обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 Кримінального кодексу України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001073 від 13 лютого 2020 року.

У зв`язку із систематичними неявками обвинуваченого ОСОБА_5 прокурором подано клопотання про оголошення останнього в розшук з метою приводу до суду.

Згідно вказаного клопотання підставою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість: переховуватися від слідства та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно вплинути на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ухвалою суду від 18 грудня 2024 року обвинуваченого ОСОБА_5 оголошено в розшук з метою приводу до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

21.01.2025 року обвинуваченого ОСОБА_5 доставлено до суду.

Прокурор своє клопотання підтримав, просив задовольнити, оскільки на його думку існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а інші запобіжні заходи, крім тримання під вартою, не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку.

Обвинувачений проти обрання йому найсуворішого запобіжного заходу заперечував, оскільки правові підстави для цього відсутні.

Вислухавши учасників кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Разом з тим, в клопотанні прокурор не обґрунтовує ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, лише формально їх перераховує та робить припущення про можливість їх існування. Будь-яке обґрунтування із посиланням на відповідні докази та фактичні обставини, з огляду на які дані ризики, на думку прокурора існують, в клопотанні відсутні.

Крім того, в порушення п. 3 ст. 194 КПК України, прокурором не обґрунтовані із посиланням на відповідні докази та фактичні обставини міркування того, чому він вважає, що інший запобіжний захід не здатний запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи те, що зазначені обставини в клопотанні належним чином не обґрунтовані, прокурор, відповідно, під час розгляду даного клопотання не довів наявність всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.

Крім того, звертає на себе увагу що 09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції та визначено граничну вартість викраденого чужого майна, яка може підпадати під кваліфікацію дій особи за відповідною частиною статті 51 КУпАП.

У зв`язку із чим, інкриміноване особі у межах кримінального провадження викрадення чужого майна (крадіжка) на суму до двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, виходячи із того розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який діяв на момент вчинення діяння, законодавцем віднесено до адміністративних правопорушень, що посягають на власність, та такі діяння не є кримінально караними відповідно до диспозицій частин статті 185 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Враховуючи те, що прокурор просить застосувати до ОСОБА_5 найбільш суворий вид запобіжного заходу, що пов`язаний з позбавленням волі людини, слідчий суддя вважає неприпустимим формальний та недбалий підхід до викладення змісту та обґрунтування ризиків, а тому вважає, що прокурор не довів наявність всіх обставин, передбачених в ч. 1 ст. 194 КПК України.

Виходячи із вищезазначеного, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений 24 січня 2025 р. о 15.45 год.

Суддя ОСОБА_1