Справа № 344/3731/25
Провадження № 1-кп/344/814/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з: ОСОБА_2 ,

за участі прокурора: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області в режимі відеоконференції кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народилвся у місті Луганськ, Луганської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимий вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 14.07.2023 року за ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 260, ч. 1 ст. 258-3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , будучи громадянином України добровільно взяв участь в незаконних збройних формуваннях, створених на тимчасово окупованій території, надав таким формуванням допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Вказане кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, громадянин України ОСОБА_6 03.10.2020 року, перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області у місті Луганську, діючи умисно з ідеологічних та корисливих мотивів, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України, добровільно підписав контракт на проходження військової служби та був зарахований до списків особового складу непередбаченого законом збройного формування окремої саперно-інженерної роти т. зв. «народної міліції ЛНР» (в/ч НОМЕР_1 ), створеної, керованої та фінансованої російською федерацією, на посаду «сапера».

Після підписання контракту на проходження військової служби у незаконному збройному формуванні, в невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_6 спільно з іншими учасниками нзф т. зв. «окремої саперно-інженерної роти народної міліції» терористичної організації т.зв. «ЛНР» (в/ч - НОМЕР_1 ) передислокувався до села Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області.

Перебуваючи на території села Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області, ОСОБА_6 отримав від невстановлених представників збройних сил російської федерації вогнепальну зброю автомат Калашникова АК-74, боєкомплект до нього (4 магазина з набоями) та на виконання наказу військового командування зс російської федерації в рамках виконання т. зв. «спеціальної військової операції» зс російської федерації проти України, доведеного йому командирами вказаної в/ч НОМЕР_1 , здійснював фортифікацію споруд для позиції військових формувань російської федерації.

У подальшому, громадянин України ОСОБА_6 в період із 03 березня 2022 року по 09 травня 2023 року, перебуваючи на тимчасово окупованій території України село Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області, умисно, мотивовано, без фізичного примусу, погроз вбивством чи застосуванням насильства щодо нього та членів його родини, добровільно, діючи на боці ворога держави-агресора російської федерації, брав участь в незаконному збройному формуванні, створеному на тимчасово окупованій території України, а саме проходив військову службу за контрактом у складі т. зв. «окремої саперно-інженерної роти народної міліції» терористичної організації т. зв. «ЛНР» (в/ч НОМЕР_1 , місце дислокації на тимчасово окупованій території України місто Луганськ Луганської області), де вчиняв наступні дії:

- здійснював окупацію та охорону захоплених територій України;

- виконував вказівки та накази командирів з числа військовослужбовців зс російської федерації та осіб з числа учасників нзф т.зв. «ЛРН», які були за званням чи посадою вище;

-облаштовував та укріплював блокпости, здійснював інженерно-технічне облаштування позицій ворога;

- під час несення служби у військовій польовій камуфльованій формі зразка зс російської федерації відкрито носив при собі вогнепальну зброю.

09 травня 2023 року, ОСОБА_6 , виконуючи накази командирів, під час бойового зіткнення зі підрозділами ЗС України, неподалік с. Білогорівка Донецької області, разом з іншими учасниками нзф потрапив у засідку військовослужбовців ЗС України та був взятий в полон, таким чином його злочинна діяльність була припинена.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Злочинну діяльність ОСОБА_6 припинено 09 травняня 2023 року військовослужбовцями Збройних Сил України поблизу н.п. Білогорівка Донецької області шляхом взяття в полон.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого злочину та надав суду показання, що дійсно за обставин, які зазначені в обвинувальному акті прийняв добровільну участь в незаконних збройних формуваннях, створених на тимчасово окупованій території та із закріпленою зброю та боєкомплектом, виконуючи обов`язки «сапера» до моменту потрапляння в полон надав таким формуванням допомогу у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Додатково зазначив, що на даний момент переосмислив своє ставлення до збройної агресії російської федерації проти України та вважає її неправомірною.

З матеріалами досудового розслідування ознайомлений, їх не оспорює, у вчиненому щиро кається, просить не досліджувати усі докази, а обмежитися його допитом.

Вислухавши думки учасників процесу суд приходить до висновку, що клопотання прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються підлягає до задоволення, оскільки показання ОСОБА_7 не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту та обставин вчинення кримінального правопорушення, їх добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються. У суду відсутні сумніви у добровільності позиції обвинуваченого. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.7 ст. 111-1 КК України як добровільна участь громадянина України в незаконних збройних формуваннях, створених на тимчасово окупованій території, наданні таким формуванням допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Згідно з ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.7 ст.111-1 КК України відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий та позитивно характеризується по місцю відбування покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочинів з використанням умов воєнного стану.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк п`ятнадцять років та з конфіскацією майна, думку обвинуваченого та його захисника, які просили призначити ОСОБА_7 найбільш м`яке з можливих покарань, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.7 ст.111-1 КК України слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції даної статті і призначити зазначені в санкції вказаної статті додаткове покарання.

В той же час судом встановлено, що вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 14 липня 2023 року, що набрав законної сили, ОСОБА_7 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.2 ст.260, ч.1 ст.258-3 КК України до п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.

Як видно з вказаного вироку інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення вчинене ним до ухвалення вироку, а отже остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Саме таке покарання буде відповідати не тільки тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази та судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України і призначити йому покарання у виді 12 (дванадцять) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк п`ятнадцять років та з конфіскацією всього майна, що перебуває у його власності.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, з врахуванням вироку Солом`янського районного суду міста Києва від 14 липня 2023 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк 15(п`ятнадцять) років та з конфіскацією всього майна, що перебуває у його власності.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту набрання даним вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_7 в строк покарання, частково відбуте ним покарання за попереднім вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 14 липня 2023 року, а саме з 31.05.2023 року до вступу цього вироку в законну силу.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору в день його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст.394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий суддя: ОСОБА_1