УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 13.05.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000258 від 26.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України,

установив:

11.06.2024 до Шевченківського районного суду міста Києва надійшла (вхід. № 55912) скарга адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 13.05.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000258 від 26.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України.

Скаргу мотивовано тим, що слідчими Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000258 від 26.03.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України.

Відомості про зазначене кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань на виконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06.02.2024 у справі № 757/4339/24-к, на підставі заяви ОСОБА_4 від 21.12.2023 про вчинення кримінального правопорушення.

05.06.2024 на адресу представника Лашка надійшов супровідний лист за підписом слідчого ОСОБА_5 з додатком у вигляді постанови від 13.05.2024 про відмову у залученні потерпілим.

Не погоджуючись з висновками слідчого, викладеними в оскаржуваній постанові, адвокат звернулася до слідчого судді з цією скаргою, зазначивши, що постанова слідчого від 13.05.2024 є необґрунтованою, незаконною та такою, що не відповідає вимогам ч. 5 ст. 55 КПК України.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 12.06.2024, слідчим суддею визначено ОСОБА_1 13.06.2024 скаргу разом з додатками передано слідчому судді з відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Шевченківського районного суду міста Києва.

Скаржник у судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляд справи. Однак, через канцелярію суду адвокат ОСОБА_3 подала заяву про розгляд справи без її участі та зазначила, що скаргу підтримує та просить її задовольнити.

Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві не з`явився, про дату, час та місце судового засідання неодноразово повідомлявся, про причини неявки слідчого суддю не повідомив.

Разом з тим, неявка слідчого у відповідності до ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду скарги фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши скаргу та долучені до неї документи, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності дізнавача, слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Виходячи з вимог ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 9 КПК України передбачає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Як вбачається із матеріалів справи, слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000258 від 26.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, а саме ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва у справі від 06.02.2024 у справі № 757/4339/24-к зобов?язано внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за заявою ОСОБА_4 щодо можливого незаконного заволодіння паспортом громадянина України та паспортом громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_4 працівниками Служби безпеки України.

Так, у кримінальному провадженні № 0000258 від 26.03.2024, адвокат ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 звернулася із клопотанням від 07.05.2024 № 696-к/00892/2024-10701 про виконання процесуальних дій, а саме вручення ОСОБА_4 пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого та проведення допитату останнього у якості потерпілого.

Постановою старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 13.05.2024 відмовлено у залученні ОСОБА_4 у якості потерпілого та проведенні допиту у якості потерпілого у зазначеному кримінальному провадженні, у зв`язку з відсутністю підстав.

Слідчий суддя не погоджується з такою позицію слідчого, враховуючи таке.

Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч. 1 ст. 55 КПК України). Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України).

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 3 ст. 55 КПК України).

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді (ч. 5 ст. 55 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

У той же час, слідчим зроблено загальний висновок про відсутність даних про заподіяння шкоди, без посилання на матеріали досудового розслідування, слідчі дії, без урахування обставин, які підлягають з`ясуванню під час досудового розслідування виходячи із фабули ч. 3 ст. 357 КК України, які були проведені та дають підстави вважати, що ОСОБА_4 не завдано шкоди.

Цитування у постанові положень кримінального процесуального закону не можна ототожнити з відомостями про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотивами прийняття постанови, їх обґрунтуванням.

Таким чином, неналежне мотивування постанови про відмову у визнанні потерпілим, з одного боку, не відповідає вимогам процесуального законодавства, а з іншого - не дає слідчому судді змоги перевірити правильність прийнятого слідчим, рішення про наявність чи відсутність шкоди для конкретної особи у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення.

Із урахуванням вищенаведених норм та аналізу наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, зважаючи на позицію слідчого, який у судове засідання не з`явився, письмових заперечень на скаргу не надав, а тому слідчий суддя вважає, що слідчий під час винесення оскаржуваної постанови у кримінальному провадженні, формально підійшов до її складання, належним чином не виконав вимоги КПК України, що безпосередньо впливає на законність прийнятого рішення.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 22, 26, 40, 55, 91, 93, 94, 110, 220, 221, 303, 306-307, 309, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 13.05.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000258 від 26.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України - задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 13.05.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000258 від 26.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України.

Зобов`язати уповноважену особу у кримінальному провадженні № 0000258 від 26.03.2024 повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , від 07.05.2024 № 696-к/00892/2024-10701, в порядку ст. 220 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1