Справа № 308/121/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря - ОСОБА_2 , слідчого - ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду клопотання про проведення обшуку

В С Т А Н О В И В:

на розгляд слідчого судді надійшло означене клопотання про проведення обшуку.

Внесене клопотання обґрунтовано тим, що проведення цієї слідчої (розшукової) дії було невідкладним відповідно до ст. 233 КПК України.

Проведення обшуку було найбільш доцільним та ефективним способом відшукання та вилучення речей і документів, оскільки намагання сторони обвинувачення отримати речі, що являлися предметом пошуку, шляхом проведення будь-яких інших процесуальних дій були б непропорційними та уможливили би приховування слідової картини.

У судовому засіданні слідчий внесене клопотання підтримав, просив слідчого суддю його задовольнити та надати дозвіл на проведення обшуку.

Заслухавши думку слідчого та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить до висновку про наявність підстав для задоволення поданого клопотання, зважаючи на таке.

Відповідно до статті 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Частиною 1 ст. 234 КПК України визначено, що обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Частина 2 ст. 234 КПК України передбачає, що обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Відповідно до правил, встановлених ч. 3 ст. 234 КПК України, в разі необхідності провести обшук слідчий за погодженням з прокурором або прокурор звертається до слідчого судді з відповідним клопотанням, яке, з-поміж іншого, повинно містити відомості про: підстави для обшуку, обґрунтування того, що доступ до речей, документів або відомостей, які можуть у них міститися, неможливо отримати органом досудового розслідування у добровільному порядку шляхом витребування речей, документів, відомостей відповідно до частини другої статті 93 цього Кодексу, або за допомогою інших слідчих дій, передбачених цим Кодексом, а доступ до осіб, яких планується відшукати, - за допомогою інших слідчих дій, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч. 5 ст. 234 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про обшук, якщо прокурор, слідчий не доведе наявність достатніх підстав вважати, що:

1) було вчинено кримінальне правопорушення;

2) відшукувані речі і документи мають значення для досудового розслідування;

3) відомості, які містяться у відшукуваних речах і документах, можуть бути доказами під час судового розгляду;

4) відшукувані речі, документи або особи знаходяться у зазначеному в клопотанні житлі чи іншому володінні особи;

5) за встановлених обставин обшук є найбільш доцільним та ефективним способом відшукання та вилучення речей і документів, які мають значення для досудового розслідування, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб, а також заходом, пропорційним втручанню в особисте і сімейне життя особи.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Системний аналіз цитованого законодавства дозволяє стверджувати про те, що проникнення до житла чи іншого володіння особи для проведення обшуку відбувається, як правило, на підставі ухвали слідчого судді або за добровільною згодою такої особи.

При цьому процесуальний закон як виняток передбачає допустимість проведення обшуку без попереднього судового контролю. Вказане є виправданим з огляду на можливість існування, так званих, «невідкладних» випадків проведення обшуку, перелік яких чітко детерміновано ч. 3 ст. 233 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.

У такому випадку судовий контроль фактично проведеного обшуку здійснюється ретроспективно.

Слідчий суддя зауважує, що витягом із ЄРДР підтверджується здійснення Головним управлінням НП вЗакарпатській області досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000004 від 03.01.2025.

Частиною 1 ст. 296 КК України передбачено кримінальну відповідальність за їуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Дії, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, якщо вони вчинені із застосуванням вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, - караються позбавленням волі на строк від трьох до семи років (ч. 4 ст. 296 КК України).

Частиною 1 ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Відтак, беручи до уваги характер кримінального правопорушення, досудове розслідування якого проводиться, а також враховуючи об`єкт посягання злочину та специфіку об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, слідчий суддя вважає, що відшукувані речі та документи мають значення для досудового розслідування, а відомості, які у них містяться можуть бути доказами під час судового розгляду.

Той факт, що відшукувані речі та документи знаходилися за місцезнаходженням об`єкта обшуку підтверджується матеріалами клопотання в їх сукупності.

Згідно з інформаційним витягом з ДРРП на нерухоме майно №271590797 від 21.08.2021 власником житлового будинку за адресою проведення обшуку значиться ОСОБА_4 .

Означені обставини, на переконання слідчого судді дають достатні підстави для висновку про те, що на момент проникнення до обшукуваного приміщення слідчий володів інформацією про те, що майно, яке було предметом пошуку, знаходиться у за місцезнаходженням об`єкта обшуку.

Поряд із цим, зволікання у проведенні слідчої дії могло призвести до втрати майна.

Слідчий суддя зауважує про те, що стандарт доказування «достатня підстава» являється практичною, а не формальною категорією та не передбачає абсолютної впевненості. Відповідний стандарт доказування має перспективно-ретроспективний характер не вимагає фактичного балансу або фактичної переваги ймовірностей у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя поділяє доводи сторони обвинувачення про те, що за встановлених обставин проведення обшуку є найбільш доцільним та ефективним способом відшукання та вилучення речей, які мають значення для досудового розслідування, позаяк виявлення і вилучення згаданих вище речей шляхом проведення інших процесуальних та слідчих дій неможлива, оскільки наявний ризик їх приховування чи знищення.

При цьому, на переконання слідчого судді, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у досліджуваному клопотанні.

У зв`язку з вищевикладеним та керуючись статтями 234, 235, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

клопотання про проведення обшуку задовольнити повністю.

Надати стороні обвинувачення у кримінальному провадженні №0000004 від 03.01.2025 дозвіл на проведення обшуку житлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 , в ході обшуку якого 04.01.2025 було виявлено та вилучено:

- куртка синього кольору без маркувань;

- джинси синього кольору марки «Levis»;

- кросівки чорного кольору марки «The North Face»;

- грошові кошти номіналом 500 грн., у кількості 9 шт. (загальною сумою 4500 грн.);

- грошові кошти номіналом 200 грн., у кількості 1 шт.;

- грошові кошти номіналом 100 грн., у кількості 5 шт. (загальною сумою 500 грн.);

- грошові кошти номіналом 50 грн., у кількості 5 шт. (загальною сумою 250 грн.);

- грошові кошти номіналом 20 грн., у кількості 16 шт. (загальною сумою 320 грн.);

- грошові кошти номіналом 10 грн., у кількості 2 шт. (загальною сумою 20 грн.);

- грошові кошти номіналом 5 грн., у кількості 2 шт. (загальною сумою 10 грн.);

- банківська картка «Приват Банк» № НОМЕР_1 ;

- мобільний телефон марки «iPhone 7», ІМЕІ: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- мобільний телефон марки «Redmi» ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , з номером телефону НОМЕР_5 ;

- мобільний телефон марки «Самсунг», ІМЕІ: НОМЕР_6 , з номером телефону НОМЕР_7 , які належать ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1