Справа № 953/4823/23
н/п 1-кс/953/1260/25
"12" лютого 2025 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,
представників заявника адвокатів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,
Представник заявника - адвокат ОСОБА_2 у судовому засіданні скаргу підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у скарзі. Зазначила, що сторона захисту упродовж 5-ти місяців після повідомлення ОСОБА_13 підозри у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 209 КК України, неодноразово повідомляли слідчого та прокурора про необхідність ґрунтовного та всебічного дослідження обставин кримінального провадження, постійно акцентували увагу органу досудового розслідування на хибному висновку про наявність у діях ОСОБА_14 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а також неправильному розумінні органом досудового розслідування правової природи договору № 20П-101 від 19 лютого 2021 року. При цьому орган досудового розслідування жодним чином не реагує на зауваження з боку сторони захисту, та продовжує порушувати законні права ОСОБА_15 .
Представник заявника адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала скаргу та зазначила, що орган досудового розслідування не бажає здійснювати досудове розслідування повно, всебічно, як того вимагає КПК України та постійно ігнорує всі зауваження сторони захисту щодо проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.
Прокурор у судовому засіданні повідомив, що сторона обвинувачення бере до уваги всі зауваження сторони захисту та здійснює перевірку повідомлених стороною захисту обставин, що стосуються цього кримінального провадження, у зв`язку з чим орган досудового розслідування також направив запит до наукового інституту з метою надання контрвисновку щодо правової природи спірного договору підряду. Зауважив, що орган досудового розслідування перевірив наявну інформацію щодо того, чи дійсно за виконання договору підряду були сплачені саме державні кошти, у зв`язку з чим по закінченню досудового розслідування може бути повідомлено про змінену підозру, при цьому на кваліфікацію дій підозрюваної ОСОБА_16 ця обставина жодним чином не вплине.
Підозрювана ОСОБА_17 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялася своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила.
Заслухавши позиції учасників, дослідивши скаргу з доданими до неї матеріалами, інші матеріали, надані учасниками під час розгляду, слідчий суддя приходить до таких висновків.
26 вересня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 209 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Главою 26 КПК України передбачено оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.
Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.
Отже, підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.
Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (п. 46 рішення від 27.02.1980 у справі «Deweer v. Belgium») особа повинна набути статус підозрюваного виключно у передбаченому законом порядку, з дотриманням установленої законом процедури. Інакше вона не може вважатися такою, що набула процесуального статусу підозрюваного у межах кримінального провадження.
Частиною 1 ст. 276 КПК України передбачено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Письмове повідомлення про підозру, згідно вимог ч.1 ст. 278 КПК України, вручається особі в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.
Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст. 278 КПК України). У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст. 279 КПК України).
У тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.
Як встановлено при розгляді скарги, за своїм змістом повідомлена ОСОБА_6 підозра відповідає вимогам ст. 277 КПК України, при її врученні були дотримані вимоги ст. 278 КПК України.
У поданій скарзі сторона захисту не посилається на порушення процесуальних норм при повідомленні про підозру ОСОБА_18 , а просить скасувати повідомлення про підозру саме на підставі зібраних стороною захисту доказів, які, на думку сторони захисту, спростовують зміст підозри та наявність кваліфікації дій ОСОБА_19 , яку містить ця підозра.
При цьому перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень пункту 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.
Згідно із ст. 89 КПК України визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.
На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію Європейського суду з прав людини щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення від 21.04.2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.
При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.
Дослідивши матеріали скарги, з урахуванням доводів сторони захисту та сторони обвинувачення, слідчий суддя приходить до переконання, що твердження сторони обвинувачення, про те, що в діях підозрюваної ОСОБА_6 вбачаються ознаки вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 209 КК України, не є вочевидь необґрунтованими, оскільки наведені ними докази в сукупності, з розумною достатністю та вірогідністю пов`язують підозрювану ОСОБА_6 з кримінальними правопорушеннями. Разом з цим, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що версія сторони обвинувачення, як і версія сторони захисту підлягають детальному дослідженню та правовому аналізу через з`ясування всіх обставин у сукупності та може бути здійснена судом під час розгляду справи по суті в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, та якщо при цьому будуть встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, не виключається можливість зміни кваліфікації діяння особи. Тобто, правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , її роль (обсяг службових повноважень), так само як і наявність чи відсутність в її діях складу кримінальних правопорушень можуть бути вирішенні виключно вироком суду та не підлягають встановленню/спростуванню слідчим суддею на досудовому провадженні, оскільки знаходяться поза межами тих питань, що відносяться до його компетенції.
З аналізу викладеного слідчий суддя приходить висновку про те, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 було здійснено в порядку, передбаченому КПК України, а зміст такого повідомлення відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
За таких обставин, підстави для задоволення скарги відсутні.
Водночас слідчий суддя акцентує увагу слідчого та прокурора, що повідомлені у судовому засіданні стороною захисту доводи щодо змісту повідомленої ОСОБА_6 підозри та відповідної кваліфікації її дій є слушними та заслуговують на увагу, а надані в якості контраргументів докази мають бути ретельно та у розумні строки перевірені слідчим та прокурором з наданням відповідної правової оцінки з метою не порушення права на захист та принципу змагальності сторін кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст. 303, 304, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений 13 лютого 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1