Березівський районний суд Одеської області
30.01.2025
Справа № 494/1727/24
Номер провадження 1-кп/494/58/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області кримінальне провадження № 0000120 від 07 вересня 2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, 05 вересня 2024 року Березівським районним судом Одеської області за ч. 1 ст.125 КК України,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КК України);

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що 11 липня 2024 року приблизно о 20:30 год., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які знаходились біля будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , виникла сварка. У ході сварки, у ОСОБА_4 з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

З метою реалізації свого протиправного умислу, направленого на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 умисно, протиправно завдав потерпілому один удар металевою прорезиненою палицею, яку тримав в правій руці, в область лівого плеча та один удар в область правого плеча. Таким чином своїми неправомірними діями, ОСОБА_4 умисно спричинив потерпілому ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження у вигляді одного синця правого плечового суглобу, садна та синців лівого плеча.

Таким чином, дії ОСОБА_4 виразилися у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України, тобто в умисному легкому тілесному ушкодженні.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і надав покази, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. При цьому обвинувачений пояснив суду, що 11 липня 2024 року до 20:00 год його вдома не було, передзвонила матір та повідомила, що потерпілий ОСОБА_5 створив конфліктну ситуацію. Коли він повернувся додому, то побачив, що потерпілий штовхнув його матір, на що він відповів фізичною силою.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що дійсно 11 липня 2024 року між ним та сусідкою виник конфлікт. Надалі прийшов обвинувачений ОСОБА_4 з палкою, яка була прив`язана до руки, та завдав йому удару. За наданням медичної допомоги не звертався, звертався лише до поліції.

Судом встановлено, що з урахуванням обвинувачення, внесеного на розгляд суду, вказаними умисними діями ОСОБА_4 заподіяв умисне легке тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений частиною першою статті 125 КК України.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений, та інші учасники процесу не оспорюють:

1) подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Також судом встановлено, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції.

Враховуючи те, що учасниками процесу не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, в порядку частини 3 статті 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежився допитом обвинуваченого й дослідженням матеріалів, які характеризують його особу, відомостей про процесуальні витрати, речові докази, арешти та запобіжні заходи у даному кримінальному провадженні. При цьому судом роз`яснено учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , показання якого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю та кваліфікує його дії за частиною 1 статті 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України та пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до скоєного, який щиро розкаявся у вчиненому, особу обвинуваченого, який не одружений, офіційно не працевлаштований, раніше судимий 05 вересня 2024 року Березівським районним судом Одеської області у справі № 494/1607/24 за ч. 1 ст.125 КК України та йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Судом з`ясовано, що штраф, визначений обвинуваченому ОСОБА_4 на підставі вироку Березівського районного суду Одеської області від 05 вересня 2024 року, ним було сплачено, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією квитанції.

Також судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Обставиною, яка згідно статті 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття, яке полягає у відвертому особистому осуді обвинуваченим своєї поведінки, розкриттям усіх обставин кримінального правопорушення.

Обставин, які згідно статті 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_4 , не встановлено.

Відповідно до вимог частини 2 статті 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно із частиною 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на особу обвинуваченого, конкретні обставини вчинення злочину, відсутність спричинення тяжких наслідків, наявність по справі обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, приймаючи до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, а саме: його класифікацію за статтею 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; їхню поведінку під час та після вчинення неправомірних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини першої статті 125 КК України у виді штрафу, що є достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню ним нових злочинів, відповідає особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення передбачених частиною 2 статті 50 КК України цілей покарання.

Суд відхиляє посилання представника потерпілого на необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді громадських робіт у зв`язку з тим, що у провадженні суду буде розглядатися знову справа по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні аналогічного кримінального правопорушення. Суд вважає, що покарання у виді штрафу є достатньою мірою покарання для обвинуваченого у даному випадку. При цьому судом встановлені обставини саме кримінального правопорушення у межах даної кримінальної справи. Суд не може визначати міру покарання виходячи із припущення про ймовірне притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності в майбутньому.

Крім того, дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Цивільний позов не заявлений.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Долю речового доказу вирішити в порядку статті 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлений.

Витрати на експертизу не заявлені.

На підставі викладеного, керуючись статтями 369-371, 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 коп.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_4 не застосовувалися.

Речовий доказ металеву палицю з пружинною основою та двома гумовими рукоятками на кінцях повернути власнику ОСОБА_4 .

Витрати, пов`язані із залученням експертів у кримінальному провадженні прокурором не заявлені.

Цивільний позов не заявлений.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Березівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених частиною 2 статті 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1