У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» січня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 листопада 2024 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у Державній установі «Вознесенська виправна колонія (№72)».

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 листопада 2024 року ОСОБА_6 звільнено умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі, на невідбуту частину покарання строком 4 роки 04 місяці 17 днів, за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30.10.2023 для проходження військової служби за контрактом, як особу, яка виявила бажання проходити військову службу за контрактом.

Постановлено після набрання ухвалою законної сили зобов`язати начальника Державної установи «Вознесенська виправна колонія №72» передати засудженого ОСОБА_6 підрозділу Національної гвардії України як особу, яка виявила бажання проходити військову службу за контрактом, для його супроводження з установи виконання покарань до ІНФОРМАЦІЯ_2 для укладання контракту та проходження військової служби.

Після набрання ухвалою законної сили покладено на ОСОБА_6 , обов`язок невідкладно, але не пізніше 24 годин після набрання законної сили судовим рішенням про умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, прибути у супроводі Національної гвардії України до ІНФОРМАЦІЯ_2 для укладення контракту та проходження військової служби.

Роз`яснено засудженому про кримінальну відповідальність за ст. 3362 КК України за ухилення від прийняття на військову службу за контрактом особою, яку під час проведення мобілізації та/або дії воєнного стану звільнено умовно-достроково від відбування покарання для проходження військової служби.

Встановлено щодо засудженого ОСОБА_6 адміністративний нагляд строком на 18 місяців із встановленням наступних обмежень:

- заборона перебування поза межами місця дислокації військової частини, з якою укладено контракт та місця перебування, визначеного безпосереднім командиром;

- заборона виїзду чи обмеження часу виїзду в особистих справах за межі дислокації військової частини та місця перебування, визначеного безпосереднім командиром, без дозволу командира військової частини, з якою укладено контракт.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 умовно-достроково в порядку ст. 81-1 КК України, для проходження військової служби за контрактом під час особливого періоду.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник ОСОБА_7 вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Зазначив, що ОСОБА_6 не погоджується з рішенням суду.

Вказав, що згідно оскаржуваного рішення, 19.06.2024 засудженим подано до адміністрації установи заяву про бажання проходити військову службу за контрактом. В судовому засіданні засуджений підтримав подання про умовно-дострокове звільнення.

В той же час, після отримання ухвали суду, та ознайомлення з її змістом, засуджений зрозумів, що невірно сформував свою позицію та не давав згоди на ті обмеження та обов`язки, які визначені в ухвалі суду, та невірно розумів наслідки прийнятого рішення.

Зазначив, що засуджений ОСОБА_6 не погоджується з необхідністю укладення контракту, оскільки вважав, що після звільнення від відбування покарання в Державній установі «Вознесенська виправна колонія (№72)», він зможе тиждень побути вдома, щоб попрощатись зі своєю сім`єю та близькими, оскільки може загинути під час несення служби. Одразу після того ОСОБА_6 бажав самостійно, а не в супроводі, звернутись до ІНФОРМАЦІЯ_2 для укладення контракту.

Вказав, що засуджений також вважав, що вибираючи службу за контрактом, він починає виконувати обов`язок по захисту Вітчизни, і тому немає необхідності в адміністративному нагляді, так як він вже не засуджена особа, а військовослужбовець. В той же час, відношення до нього як до засудженого буде негативно впливати на його подальшу долю у службі.

Зазначив, що оскільки ті умови, які зазначені в ухвалі, не відповідають очікуванням засудженого і на такі умови він своєї згоди не давав, тому він заперечує щодо умовно-дострокового звільнення та подальшого укладення контракту на умовах, зазначених в ухвалі суду. Оскільки волевиявлення засудженого проходити військову службу за контрактом повинно бути добровільним, захисник вважає, що зміст наданих засудженим заперечень, саме бажання подати апеляційну скаргу на ухвалу суду, засвідчує відсутність у нього волевиявлення та бажання проходити військову службу.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

19.06.2024 засуджений ОСОБА_6 подав до адміністрації установи заяву про бажання проходити військову службу за контрактом.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 є засудженим, відносно якого, відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 81-1 КК України, можливим є застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання для проходження військової служби. Засуджений відповідає вимогам проходження військової служби за контрактом, передбаченим ст. 215 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Встановлено, що адміністрацією Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)» при установі організовано проведення первинного медичного огляду засудженого в умовах філії Державної установи «Центр охорони здоров`я ДКВС України» в Миколаївській області.

Питання щодо можливості представлення засудженого до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання для проходження військової служби розглядалося 07.11.2024 за участю начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Засудженому забезпечено проходження військово-лікарської комісії, за результатами якої засуджений визнаний придатним до військової служби за станом здоров`я.

У зв`язку з наведеним, суд першої інстанції, керуючись Законом України №3687-ІХ від 08.05.2024 «Про внесення змін до КК України, КПК України та інших законодавчих актів України щодо запровадження інституту умовно-дострокового звільнення осіб від відбування покарання для безпосередньої їх участі в обороні країни, захисті її незалежності та територіальної цілісності на підставі ст. 81-1 КК України, дійшов висновку про задоволення подання про звільнення засудженого ОСОБА_6 умовно-достроково для проходження військової служби.

Позиції учасників судового провадження.

Засуджений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно ч. 1 ст. 81-1 КК України під час проведення мобілізації та/або дії воєнного стану до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк, судом може бути застосовано умовно-дострокове звільнення для проходження ними військової служби за контрактом.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, адміністрація Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)» звернулась до суду з поданням щодо засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі для проходження військової служби за контрактом на підставі письмової заяви ОСОБА_6 про застосування щодо нього положень ст. 81-1 КК України у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом.

За наслідком розгляду вказаного подання суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі для проходження військової служби за контрактом на підставі ст. 81-1 КК України. Однак, цей висновок зроблений хоча і на підставі відповідної заяви засудженого, в якій він просив про застосування щодо нього положень ст. 81-1 КК України у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, однак під час судового розгляду суд не впевнився, чи була ця згода не формальною.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу суду, оскільки ті умови, які зазначені в ухвалі, не відповідають очікуванням засудженого ОСОБА_6 і на такі умови він своєї згоди не давав. Враховуючи ту обставину, що волевиявлення засудженого проходити військову службу за контрактом повинно бути добровільним, захисник вважав, що зміст наданих засудженим заперечень, а саме бажання подати апеляційну скаргу на ухвалу суду, засвідчує відсутність у нього волевиявлення та бажання проходити військову службу.

Положеннями ч. 2 ст. 81-1 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом може бути застосовано судом, якщо засуджений виявив бажання проходити військову службу за контрактом та відповідає вимогам проходження військової служби за контрактом, визначеним ст. 21-5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

При ухваленні рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом суд покладає на особу, звільнену від відбування покарання, обов`язок невідкладно, але не пізніше 24 годин після набрання законної сили судовим рішенням про умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, прибути у супроводі Національної гвардії України до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для укладення контракту та проходження військової служби.

Отже, системний аналіз вказаної норми закону свідчить про те, що волевиявлення засудженого проходити військову службу за контрактом повинно бути добровільним.

Крім того, у разі прийняття судом рішення про умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, на таку особу покладається обов`язок невідкладно прибути до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для укладення контракту та проходження військової служби.

Натомість, зміст поданої захисником апеляційної скарги засвідчує відсутність у засудженого ОСОБА_6 волевиявлення та бажання проходити військову службу за контрактом.

Під час апеляційного розгляду, засуджений ОСОБА_6 вказав, що не бажає проходити військову службу та бажає надалі відбувати покарання. Стверджував, що не був обізнаний про наслідки подання заяви про умовно-дострокове звільнення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом засудженого.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 424, 532, 537, 539 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 листопада 2024 року щодо ОСОБА_6 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання в. о. начальника Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)» ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 для проходження військової служби за контрактом, в порядку ст. 81-1 КК України, - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_9