єдиний унікальний номер справи 531/3453/24
номер провадження 1-кп/531/23/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Карлівка обвинувальний акт кримінального провадження 0000666 від 23.10.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка міста Полтава, мешканка та зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , громадянка України, з середньою освітою, не заміжня, не працює, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, не депутат, раніше не судима,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України -

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлено, що 22.10.2024, близько 12:00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи у спальній кімнаті будинку потерпілого ОСОБА_5 , з дозволу останнього, що за адресою АДРЕСА_2 , побачила на тумбі банківську картку, емітовану в AT «Полтава-банк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 та пароль до неї. Після чого у ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння грошовими коштами з банківської картки, яка належить потерпілому.

В подальшому, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що її ніхто не бачить, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, умисно, таємно, з корисних мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, керуючись єдиним злочинним умислом направленим на заволодіння грошовими коштами, 22 жовтня 2024 року, з банківської картки емітованої в AT «Полтава-банк» № НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_5 , у період часу із 13:57 год. по 14:18 год., знаючи пін - код до цієї картки, у банкоматі AT «Полтава-банк», який розташований по провулку Спартака, 7А у місті Карлівка, двома транзакціями зняла з неї кошти в сумі 3200 грн.

У подальшому, 22.10.2024 та 23.10.2024 ОСОБА_4 , витратила грошові кошти на власні потреби, чим завдала потерпілому ОСОБА_5 матеріальних збитків на суму 3200 грн.

За вчинення дій, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Окрім цього, 22.10.2024 року, близько 12:00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи у спальній кімнаті будинку потерпілого ОСОБА_5 , з дозволу останнього, що за адресою АДРЕСА_2 , де користуючись тим, що її ніхто не бачить, умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого, діяння передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу з тумби у спальній кімнаті будинку викрала банківську картку, емітовану в AT «Полтава-банк», № НОМЕР_1 , яка згідно до Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 року № 2657 - 12, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 року № 2346 - 3, п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 року № 851 - 4, Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08.10.1998 року № 414, ст. 200 КК України, є електронним платіжним документом, тобто є офіційним документом так як за своїм юридичним значенням та функціональним призначенням платіжні картки як платіжні інструменти являються засобом доступу до банківських рахунків. В подальшому ОСОБА_4 , 22 жовтня 2024 року, з банківської картки емітованої в AT «Полтава- банк» № НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_5 , у період часу із 13:57 год. по 14:18 год., знаючи пін - код до цієї картки, у банкоматі AT «Полтава-банк», який розташований по провулку Спартака, 7А у місті Карлівка, двома транзакціями зняла з неї кошти в сумі 3200 грн.

У подальшому, 22.10.2024 та 23.10.2024 ОСОБА_4 , витратила грошові кошти на власні потреби, чим завдала потерпілому ОСОБА_5 матеріальних збитків на суму 3200 грн.

За вчинення дій, що виразились у викраденні офіційних документів, вчиненому з корисливих мотивів, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч.1 ст.357 КК України, визнала в повному обсязі та повністю підтвердила час, обставини та спосіб вчинення кримінальних правопорушень. У скоєному щиро розкаялась.

Прокурор просив визнати ОСОБА_4 винною у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч.1 ст.357 КК України та призначити покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років;

- за ч.1 ст. 357 КК України у виді у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Просив вирішити долю речових доказів.

Обвинувачена ОСОБА_4 не заперечувала проти призначення покарання, зазначеного прокурором.

Потерпілий ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явився, надав заяву якою просить розглядати справу без його участі, щодо мірі покарання покладається на розсуд суду.

На підставі частини 3 статті 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно доказів, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений та прокурор правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене обвинуваченій знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а її дії органами досудового розслідування за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому, в умовах воєнного стану, та за ч.1 ст. 357 КК України, а саме викраденні офіційних документів, вчиненому з корисливих мотивів кваліфіковане правильно.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як обставини, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставини, що обтяжують покарання, згідно 67 КК України, відсутні.

Аналізуючи зібрані по справі докази, які характеризують особистість обвинуваченої, суд вбачає наступне:

ОСОБА_4 не є особою з інвалідністю, не працює, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не судима.

Згідно до висновків досудової доповіді у кримінальному провадженні, складеною Полтавським районним сектором №3 Філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній; ризик небезпеки для суспільства або окремих осіб оцінюється як середній.

Орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе.

Згідно ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, а саме ч.4 ст.185 КК України є тяжким злочином, а правопорушення передбачене ч.1 ст.357 КК України є проступком.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: його вік, соціальне становище, відсутність даних перебування на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра, характеристику обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Під час судового розгляду, проаналізувавши поведінку обвинуваченої після вчинення кримінального правопорушення, наслідки суспільно-небезпечних діянь, наявність судимостей за корисливі злочини, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання в межах санкції: ч. 4 ст. 185 та ч.1 ст.357 КК України без обрання запобіжного заходу.

Підстав застосування відносно ОСОБА_4 ст. 69 КК України суд не вбачає.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженню відсутній.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч.1 ст.357 КК України і призначити покарання

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

- за ч.1 ст. 357 КК України у виді у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 , від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід не обирати.

Речові докази 1) банківську картку емітовану в АТ «Полтава-Банк» рвоного кольору № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 ; куш паперу із зошиту в лінійку на якому виконаний напис барвником нього кольору «код 5552»; грошові кошти в загальній сумі 550 грн., які редано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 вважати повернутими власнику. 2) квтанцію до платіжної інструкції на переказ готівки №23-18449126/с, імітовану 23.10.2024 на ім`я ОСОБА_4 ; фіскальний чек ТОВ «АТБ Маркет» магазин «продукти 558», вул. Успенська, 1/6, м. Карлівка, датований 10.2024 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Карлівський районний суд ,протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку, після його проголошення, негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1