ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/102/25
провадження № 1-кп/753/1229/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004667 від 25.12.2024 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Середина-Буда Сумської обл., громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця ЗСУ, раніше судимого:

-08.02.2023 Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч.ч.1, 2, 4 ст. 185, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 11.10.2024 близько 18 год 40 хв, усвідомлюючи, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 полковник ОСОБА_6 та офіцер групи бронювання військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 лейтенант ОСОБА_7 є його прямими начальниками за військовим званням та, діючи з особистих мотивів та з прямим умислом, проявивши легкодухість, в умовах воєнного стану, перебуваючи за місцем дислокації Київського міського збірного пункту (м. Київ, вул. Зрошувальна, 17-А), після оголошення йому лейтенантом ОСОБА_7 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 114 від 11.10.2024 «Про формування та відправки військових команд до військових частин», згідно з яким солдата ОСОБА_5 11.10.2024 включено до складу військової команди та у цей же день направлено у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 ЗС України ( АДРЕСА_2 ), порушуючи військову дисципліну, відкрито безпідставно відмовився виконувати наданий наказ.

ІІ. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 402 КК України, а саме: непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи допитаний у судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та надав суду пояснення, в яких підтвердив обставини вчинення злочину, викладені в обвинувальному акті. Зокрема зазначив, що 07 жовтня 2024 року його зупинили та запросили до ТЦК уточнити данні, прибувши до ТЦК, він пройшов ВЛК, отримав облікові документи та його відвезли до міського ТЦК, після чого кілька днів возили військовим частинам. 11.10.2024 йому повідомили, що його направлено до «Десни». Порадившись з родичами, він вирішив не виконувати вказаний наказ. У вчиненому щиро розкаявся, повністю визнає усі обставини злочину, вказані в його обвинуваченні, просить суворо не карати та обіцяє нових злочинів не вчиняти. Хоче продовжити військову службу.

За згодою учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_5 правопорушення, які ніким не оспорюються і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Отже, оцінюючі зібрані по справі докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні доведена повністю.

ІV. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

У якості обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , на підставі ст.67 КК України, суд враховує рецидив злочину.

V. Мотиви призначення покарання

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік, рід занять, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання, перебування на обліках.

Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Як встановлено судом, обвинувачений ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, вчинив кримінальне правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, не одружений, має постійне місце реєстрації та місце проживання, на обліку у лікаря - психіатра та нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий, останній раз 08.02.2023 Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч.ч.1, 2, 4 ст. 185, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив новий тяжкий злочин у період іспитового строку. Вказане свідчить, що призначення ОСОБА_5 покарання за минулі правопорушення не призвело до позитивних змін в особистості обвинуваченого та не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві.

При призначенні міри покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати кримінально-правові відносно-визначені санкції, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

Враховуючи сукупність наведених обставин справи, дотримуючись принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, враховуючи, що за приписами ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд, з урахуванням особи обвинуваченого та обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, доходить висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі, що буде відповідати принципам та меті його призначення, із застосуванням ст.71 КК України з урахуванням покарання, призначеного вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 08.02.2023, що буде справедливим та відповідатиме цілям призначення покарання.

VІ. Вирішення цивільного позову

Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлено не було.

VІІ. Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про відшкодування понесених процесуальних витрат стороною обвинувачення чи стороною захисту не піднімалось.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Арешт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 не накладався.

Враховуючи призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у вигляді реального позбавлення волі, суд вважає за необхідне продовжити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 376 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 402 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 08.02.2023, та остаточно визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у вигляді п`яти років та одного місяця позбавлення волі.

Застосований до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін до дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати до строку відбування покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 з 11 жовтня 2024 року (з моменту фактичного затримання у порядку ст. 208 КПК України) до дня набрання вироком законної сили включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк покарання обчислювати з дати набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати у цьому провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази відсутні.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Учасники судового провадження мають право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень. Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1