Справа 350/1466/24
Номер провадження 1-кп/350/164/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 року Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області в селищі Рожнятів Калуського району Івано-Франківської області кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Кадобна Калуського району Івано-Франківської області, неодруженого, тракториста ПП «Мельник», з середньою спеціальною освітою, в силу статті 89 Кримінального кодексу України раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 128 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 червня 2024 року за № 0000115,

в с т а н о в и в:

10 червня 2024 року близько 17.00 години ОСОБА_5 знаходився неподалік крамниці «Пролісок», що розташований по вулиці Івана Франка, 78 в селі Кадобна Калуського району Івано-Франківської області. В цей час до вказаної крамниці підійшов ОСОБА_4 , де у нього, на грунті раптово виниклих неприязних взаємовідносин, виник конфлікт із потерпілим ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 не маючи умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, діючи на грунті неприязних стосунків, які склалися між ним та потерпілим, умисно наніс потерпілому один удар правою долонею руки у область обличчя зліва. Від вказаного удару ОСОБА_5 не втримав рівновагу та впав з висоти власного росту на асфальтне покриття, вдарившись при цьому спиною та головою об тверду поверхню (асфальт).

В результаті цього згідно висновку судово-медичної експертизи Калуського райвідділення обласного бюро СМЕ Івано-Франківської обласної державної адміністрації № 106 від 12 серпня 2024 року, потерпілому ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння (скронева кістка справа) та основи (пірамідка правої скроневої кістки) черепа, лівобічної субдуральної гематоми, забою головного мозку тяжкого ступеня, підшкірного крововиливу лобної ділянки зліва та садна правої скроневої ділянки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що є небезпечними для життя в момент спричинення

У ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, розкаявшись у скоєному, своїми показами підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема суду пояснив, що зранку 10 червня 2024 року він їхав на роботу та біля магазину «Пролісок» в селі Кадобна зустрів потерпілого ОСОБА_5 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. Останній почав «чіплятися» до нього, попросив придбати йому горілки та сигарет, на що він відмовився. Повертаючись із роботи, близько 17 год. того ж дня він знову поблизу магазину зустрів ОСОБА_5 , який підійшовши до нього знову почав «чіплятися» та просити придбати йому сигарети, при цьому висловлювався нецензурною лайкою. Маючи поганий настрій через те що, знаходячись в лісі у нього виникла поломка техніки, він не стримався та наніс потерпілому один удар правою рукою в область обличчя. Втративши рівновагу ОСОБА_5 упав на землю, ударившись об асфальтне покриття. Він та інші чоловіки, які знаходилися поруч почали надавати йому допомогу, а продавець магазину викликала екстренну медичну допомогу. Про вчинене жалкує, за свої дії йому дуже соромно. Цивільний позов потерпілого визнає, але з урахуванням матеріального становища, а саме низького розміру заробітної плати просив зменшити розмір заявленої потерпілим моральної шкоди.

Потерпілий ОСОБА_5 не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, зазначив, що дійсно 10 червня 2024 року він отримав зазначені в обвинувальному акті тілесні ушкодження та тривалий час лікувався. Під час розгляду кримінального провадження ним було подано цивільний позов про стягнення з обвинуваченого матеріальних збитків в сумі 6 080 грн та моральної шкоди в сумі 60 000 грн. Так як обвинувачений повністю відшкодував йому матеріальні збитки в сумі 6 080 грн., то претензій матеріального характеру до нього немає. Підтримує цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди в сумі 60 000 грн., при стягненні цієї суми покладається на розсуд суду. Окрім того, просив стягнути з обвинуваченого на його користь витрати за надання йому правової допомоги в сумі 4000 грн. Просив обрати обвинуваченому покарання не пов`язне із позбавленням волі.

Враховуючи те, що обвинувачений, прокурор та потерпілий, не оспорюють всі фактичні обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил статтей 349, 351 Кримінального процесуального кодексу України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по кримінальному провадженню, окрім допиту обвинуваченого.

Суд вважає пред`явлене обвинувачення доведеним і кваліфікує дії ОСОБА_4 за статтею 128 Кримінального кодексу України, як необережне тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні виду і міри покарання суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 50 Кримінального кодексу України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, як законний захід особливої форми державного примусу, як одну з форм реалізації кримінальної відповідальності, індивідуалізації застосування примусу тільки до особи, визнаної винною у вчинені злочину і таке покарання має на меті не тільки кару, а й покарання необхідне й достатнє для її виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень і не повинно мати на меті завдання фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд приймає до уваги, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини кримінального провадження, конкретний характер і ступінь участі обвинуваченого у вчиненому ним злочині, тяжкість заподіяних наслідків, спосіб вчинення кримінального правопорушення і його мотиви.

Щодо особи обвинуваченого суд бере до уваги, що останній відповідно до довідок Комунального некомерційного підприємства «Калуська міська лікарня» від 11 липня 2023 року та 18 липня 2024 року не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та за амбулаторною допомогою до лікаря психіатра не звертався. за місцем проживання відповідно до характеристики Брошнів-Осадської селищної ради характеризується з позитивного боку, має стійкі соціальні зв`язки, є таким що раніше не судився.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд відносить щире каяття у вчинені злочину та добровільне відшкодування матеріальних збитків.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

. Враховуючи викладене, а також характер і ступінь суспільної небезпечності та тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, з урахування обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відомостей, що характеризують особу обвинуваченого, позиції потерпілого, щодо запропонованої прокурором міри покарання суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства та на підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік, який є достатнім для того, щоб засуджений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення. Таке покарання буде співмірним протиправним діянням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи заявлений потерпілим цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди, суд приходить до висновку, що він підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до частини п`ятої статті 128 Кримінального процесуального кодексу України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У пункті 31 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 2 липня 2004 року «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів», орієнтовано суди на необхідність керуватися відповідними положеннями Цивільного кодексу України та роз`ясненнями, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Зокрема, у пункті 3 зазначеної Постанови вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 9 вказаної Постанови передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до частини третьої статті 23 Цивільного кодексу України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд вважає, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого потерпілому була завдана моральна шкода, яка виразилася в перенесенні фізичного болю та моральних страждань, погіршення стану здоров`я, пониженні його працездатності, що свідчить про причинний зв`язок між подією та її наслідками.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд врахував фізичні та моральні страждання потерпілого, характер дій обвинуваченого, а також конкретні обставини справи.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує також дані про особу обвинуваченого, який отримує мінімальний розмір заробітної плати, визнав вину та щиро розкаявся, в добровільному порядку та повністю відшкодував потерпілому матеріальні збитки.

Отож з урахуванням викладеного, суд вважає, що з обвинуваченого необхідно стягнути на користь потерпілого 50 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, що узгоджується з принципом розумності, виваженості та справедливості, відповідає характеру й обсягу понесених потерпілим моральних страждань.

Розмір присудженої до відшкодування моральної шкоди має бути достатнім для розумного задоволення потреби потерпілої особи і не повинен вести до збагачення потерпілого за рахунок винного.

На думку суду, розмір морального відшкодування в сумі 50 000 гривень є адекватним тим моральним стражданням і переживанням, яких зазнав потерпілий, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень.

Відповідно до частини першої статті 124 Кримінального процесуального кодексу України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Потерпілим під час судового розгляду подано докази понесених ним судових витрат, які складаються із витрат на правову допомогу в сумі 4 000 грн, про які він зазначив в позовній заяві, зокрема: угоду про надання правової допомоги, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та адвокатом ОСОБА_6 від 2 вересня 2024 року; квитанцію № 424662 від 14 жовтня 2024 року; акт прийому виконаних робіт, послуг по наданню правової допомоги від 14 жовтня 2024 року.

Таким чином з обвинуваченого на користь потерпілого слід стягнути судові витрати у сумі 4000 грн.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись статями 100,124, 349, 368-371, 374, 532 Кримінанального процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 128 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до пункту 1, 2 частини першої, пункту 2 частини третьої статті 76 Кримінального кодексу України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) моральну шкоду в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 (чотири тисяч) гривень.

Речові докази: оптичний DVD-R диск, із записом відеофайлів з камери спосереження по вулиці Івана Франка в селі Кадобна навпроти магазину «БХП», який відповідно до постанови про визнання речовими доказами та долучення до матеріалів кримінального провадження від 20 червня 2024 року, був визнаний речовим доказом та переданий суду прокурором - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1