Справа № 199/1735/25
УХВАЛА

18.04.2025 м.Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ( в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_5 ( в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0005727 від 05.02.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Волока Глибоцького району Чернівецької області, громадянин України, з середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, кулеметник 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , військове звання -солдат, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуваючого, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Амур- Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.

18.04.2025 року від прокурора надійшла угода про визнання винуватості від 14.02.2025 року та матеріали щодо особи обвинуваченого.

Судом було з`ясовано позицію обвинуваченого щодо переходу до розгляду угоди, на що він декілька разів повторив, що в нього змінилися плани, він хоче потрапити в іншу військову бригаду, і на цей день він не підтримує умови угоди, яку він раніше підписав з прокурором. Після цього обвинувачений попросив технічну перерву для спілкування зі своїм захисником. Судом було оголошено технічну перерву та надано можливість поспілкуватися в режимі відео конференції обвинуваченому та його захиснику конфіденційно. Після технічної перерви обвинувачений суду повідомив, що він поспілкувавшись з адвокатом « іде на угоду», яку раніше уклав з прокурором.

Після цього в судовому засіданні учасники судового засідання просили суд перейти до розгляду угоди про визнання винуватості.Судом було ухвалено рішення про перехід до розгляду угоди про визнання винуватості від 14.02.2025 року.

Прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості від 14.02.2025року, зазначивши що умови угоди відповідають нормам КПК України та інтересам держави.

Обвинувачений просив суд затвердити укладену з прокурором угоду та призначити йому узгоджене покарання. На запитання суду про його відношення до скоєного обвинувачений відповів, що він визнає вину, а на запитання про те, який збіг тяжких сімейних обставин у нього стався, через що обвинувачений відмовився виконувати наказ( що зазначено в якості пом`якшуючої обставини в обвинувальному акті), ОСОБА_5 відповів, що хотів би утриматися від відповіді на це питання. На запитання суду про те, яким чином обвинувачений сприяв розкриттю злочину, він відповів, що надавав правдиві показання по справі.

Захисник також просив затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що умови угоди відповідають інтересам його підзахисного.

Учасники судового засідання повідомили суд про те, що наслідки укладання угоди та невиконання її умов їм відомі та зрозумілі.

Заслухавши думку всіх учасників процесу щодо затвердження угоди про визнання винуватості, дослідивши зміст даної угоди, суд дійшов до висновку про необхідність відмови в затвердженні угоди з наступних підстав.

Згідно ч.ч.7-8 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Згідно ст.472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Як вбачається з тексту угоди, а саме в частині узгодженого покарання, сторони домовилися, що з врахуванням особи винного, з врахуванням двох пом"якшуючих обставин, вони мають право визначити покарання із застосуванням норми ст.69 КК України за злочин, передбачений ч.4 ст.402 КК України ОСОБА_5 , нижче від найменшої межі зазначеної в санкції статті, в вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі, із заміною цього покарання на підставі ст.62 КК України на 1 рік 6 місяців утримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що підставою для застосування ст.69 КК України є наявність двох пом`якшуючих обставин, а саме : щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину, про що зазначено в обвинувальному акті.

В судовому засіданні не встановлено наявності щирого каяття обвинуваченого у вчиненому злочині, а визнання ним своєї вини не може бути визнано судом як прояв щирого каяття. Надання показань по справі обвинуваченим також не є підтвердженням такої пом`якшуючої обставини як « активне сприяння розкриттю злочину».

Відповідно до постанови ВС у справі № 263/15605/17 (провадження № 51-4234км20) активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видача знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Визнання засудженим своєї вини та надання правдивих показань не підтверджує наявності такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину.

Як вбачається з копії реєстру матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню ЄРДР №0005727 від 05.02.2025 року, окрім допиту ОСОБА_5 в якості підозрюваного, більше жодних процесуальних дій, спрямованих на розкриття злочину, в том у числі слідчого експерименту, за участю ОСОБА_5 не проводилося.

Таким чином, в судовому засіданні не встановлено наявності двох пом`якшуючих обставин, передбачених ст.66 КК України, які б надавали підстави для застосування ст.69 КК України.

Суд також не може прийняти до уваги зазначену в обвинувальному акті пом`якшуючу обставину, а саме: вчинення злочину внаслідок збігу особистих, сімейних чи інших обставин, оскільки наявність такого збігу обставин не підтверджена в судовому засіданні жодним доказом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Суд приходить до висновку про те, що умови даної угоди не відповідають вимогам КПК та КК України та інтересам держави, в зв`язку із чим в затвердженні даної угоди слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.472, ст.474 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В затвердженні угоди про визнання винуватості від 14.02.2025року,укладеної між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 ,- відмовити.

Продовжити проведення підготовчого судового засідання за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.4 ст.402 КК України, в загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1