У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою

Справа №348/26/25

Провадження №1-кс/348/26/25

10 січня 2025 року м. Надвірна

Слідчий суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Надвірнянської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових за № 0000003 від 08 січня 2025 року, щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхній Майдан Надвірнянського району Івано-Франківської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, одруженого, який має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимого, офіційно не працевлаштованого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального Кодексу України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

встановив:

Слідчий СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, капітан поліції ОСОБА_3 звернувся в суд з клопотанням, погодженим з прокурором Надвірнянської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 .

В обґрунтування своїх вимог слідчий посилається на те, що о 00:05 год. 08 січня 2025 року у житловому будинку АДРЕСА_1 , між власником домоволодіння ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , під час розпиття на кухні алкогольних напоїв, розпочалась словесна суперечка, в ході якої у ОСОБА_5 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, взяв до рук кухонний ніж, що знаходився на столі, яким наніс ОСОБА_8 один удар у ділянку грудної клітки справа.

В результаті неправомірних дій ОСОБА_5 потерпілому

ОСОБА_8 спричинено тілесне ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітки справа та гемопневмотораксу, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

08 січня 2025 року, в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_5 було затримано за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України

08 січня 2025 рокуОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

У вчиненні вищевказаного злочину обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , громадянин України, не працюючий, депутатом не обрався, раніше не судимий.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 08 січня 2025 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 08 січня 2025 року, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, а саме злочину проти життя та здоров`я особи, який, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за який передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

В клопотанні слідчого зазначено, що на даний час існують ризики, передбачені п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставами вважати, що ОСОБА_5 може спробувати переховуватися від органів досудового розслідування чи суду є те, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який, відповідно до кримінального кодексу України, безальтернативно передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, усвідомлює неминучість покарання за нього, що може у будь-який час спонукати його покинути місце свого постійного перебування (проживання), тим же самим переховуватись від органів досудового розслідування та суду за скоєні ним злочини.

Підставами вважати, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого, є те, він знає його анкетні дані та проживає з ним в одному населеному пункті, тому, перебуваючи на волі і маючи в результаті цього реальну можливість пересуватися, а також користуватися засобами зв`язку, намагаючись уникнути покарання за вчинення тяжкого злочину у вигляді позбавлення волі, об`єктивно матиме можливість вчиняти вплив на останнього.

Підставами вважати, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, є те, що він неодноразово вчиняв із потерпілим конфлікти та перебуваючи на волі і маючи в результаті цього реальну можливість пересуватися може продовжити конфліктувати з останнім та вчиняти відносно нього дії насильницького характеру. Самі обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення свідчать про підвищену суспільну небезпечність підозрюваного та можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення, що свідчить про ескалацію поведінки ОСОБА_5 та його схильність до вчинення правопорушень.

При обранні запобіжного заходу також слід врахувати, що

ОСОБА_5 не має постійного місця праці та постійного джерела доходів, що в свою чергу свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

Неможливістю запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, є те, що останній на даний час, зважаючи на відомі йому факти встановлення органом слідства беззаперечних доказів його вини та перебуваючи вже в статусі підозрюваного, усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення ним умисного тяжкого злочину у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, перешкоджаючи таким чином встановленню об`єктивної істини в кримінальному провадженні, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищенаведені ризики, обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не являється за можливе.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистої поруки є недостатнім для запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж провадженні, оскільки не встановлено осіб, які б взяли його на поруки та заслуговують на довіру чи особливу довіру, а тому такі не можуть забезпечити виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.

Також, застосування запобіжного заходу у виді застави до ОСОБА_5 є недоцільним, оскільки він підозрюється у вчиненні злочину проти життя і здоров`я особи, який був вчинений із застосуванням насильства, а отже, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства. Враховуючи це вважає, що підстав для визначення розміру застави для підозрюваного ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні не має. Окрім цього такий запобіжний захід не забезпечить в повній мірі виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

При запобіжному заході у виді домашнього арешту підозрюваний усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення вказаного злочину у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на нього обов`язки, може покинути місце свого проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності.

З викладеного вище вбачається, що є обґрунтовані підстави вважати, що інший запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не може забезпечити виконання ОСОБА_5 його процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні, а тому є необхідність у обранні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали подане клопотання, надали пояснення, аналогічні змісту клопотання, просили клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Також прокурор зазначив, що зі слів родичів потерпілого, останньому сьогодні мають проводити операцію. Слідчий зауважив, що потерпілий попередньо в усній розмові не бажав судового розгляду, однак, звернувся з заявою про вчинення щодо нього злочину, також попереднє кримінальне провадження між тими самими учасниками було закрите з нереабілітуючих підстав.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначив, що кваліфікація за ч.1 ст. 121 КК України є попередньою, підозрюваний захищався від нападу, злочин скоєно в стані оборони. Вважає, що прокурором не доведено належними доказами існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Посилання на те, що ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків не відповідає дійсності, оскільки останній має дружину, двох дітей, один з яких є неповнолітнім, хоча офіційно не працевлаштований, однак, заробляє на життя тимчасовими заробітками, отже, має міцні соціальні зв`язки. Вважає, що більш м`який запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту цілком забезпечить виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував нанесення ним ножового поранення потерпілому, проте, зауважив, що вчинив це з метою самозахисту, оскільки потерпілий сам спровокував конфлікт. Зазначив, що раніше мав конфлікт з потерпілим, але провадження було закрито, так сталося, що конфлікт між ними виник знову. Заробляє на життя тимчасовими заробітками, постійно проживає в с. В.Майдан. Запобіжний захід просив обрати у виді домашнього арешту.

Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання в їх сукупності, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 статті 177 КПК України встановлено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Щодо обґрунтованості підозри.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5статті 9 КПК).

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 зазначив, що не заперечує факту нанесення ним тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, проте, стверджував, що вчинив таке з метою самозахисту.

З матеріалів, доданих до клопотання слідує, що ОСОБА_5 08.01.2025 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, який кваліфікується як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

На підтвердження обґрунтованості підозри слідчий і прокурор надали в копіях такі докази: витяг з ЄРДР за № 0000003 від 08.01.2025, рапорт з бази «Армор» про те, що 08.01.2025 до Надвірнянського РВП надійшло повідомлення від лікаря ШМД про те, що особа чоловічої статті отримала ножові поранення у с. В. Майдан, Надвірнянського району. Виїздом СОГ на місце події встановлено, що 08.01.2025 близько 00:05 год. під час розпиття алкогольних напоїв за адресою: АДРЕСА_1 , по місцю проживання ОСОБА_5 , 1974 р.н., у приміщенні житлового будинку при словесній суперечці, останній наніс один удар ножем у ділянку грудної клітки справа ОСОБА_8 , 1990 р.н., останній доставлений до Надвірнянської ЦРЛ, де йому встановлений діагноз: ножове проникаюче поранення грудної клітки справа, гемопневмоторекс; протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 08.01.2025 року потерпілого ОСОБА_8 , протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 від 08.01.2025 року; довідку №4 від 08.01.2025 року з КНП «Надвірнянська ЦРЛ» з діагнозом «Проникаюче поранення грудної стінки справа,гемопневмоторекс» на ім`я ОСОБА_8 .

Сторона захисту долучила до матеріалів клопотання копію свідоцтва про право власності, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копію свідоцтва про одруження, копіє свідоцтв про народження ОСОБА_9 , ОСОБА_9 .

За змістом вказаних документів, все вказує на те, що 08 січня 2025 року о 00:05 год. у житловому будинку АДРЕСА_1 при словесній суперечці, ОСОБА_5 наніс один удар ножем у ділянку грудної клітки справа ОСОБА_8 , 1990 р.н.

Доводи підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника про те, що він наніс тяжке тілесне ушкодження ножем потерпілому з метою самозахисту, слідчий суддя сприймає критично та розцінює як спосіб захисту.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, зазначених вище, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що повідомлена підозра є обґрунтованою (не є явно необґрунтованою) і може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідчий суддя вважає, що з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, і суспільну небезпечність самого кримінального правопорушення, слідчим та прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що на даний час існують ризики, передбачені пунктами 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушеннячи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Врахування тяжкості кримінального правопорушення також має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинене кримінальне правопорушення підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від органу досудового розслідування та суду, та іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої небезпека ризику переховування від суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та ін.

Зокрема ризик переховування підозрюваного від суду підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що може бути достатньою підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя зазначає, що ризик незаконного впливу на потерпілого у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні лише розпочалося, проводяться необхідні слідчі дії, спрямовані на встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, потерпілий ще не був допитаний в судовому засіданні, тому підозрюваним може бути здійснений вплив на нього, оскільки перебуваючи на волі і маючи в результаті цього реальну можливість пересуватися, а також користуватися засобами зв`язку, намагаючись уникнути чи пом`якшити покарання за вчинення злочину у вигляді позбавлення волі, об`єктивно матиме можливість вчиняти вплив на нього.

Також суд враховує, що підозрюваний раніше вчиняв із потерпілим конфлікти, і хоча кримінальне провадження було закрите з нереабілітуючих підстав, проте, перебуваючи на волі і маючи в результаті цього реальну можливість пересуватися може продовжити конфліктувати з останнім та вчиняти відносно нього дії насильницького характеру.

Таким чином посилання сторони захисту на відсутність ризиків, передбачених ст.177КПК України є безпідставними, оскільки слідчим та прокурором наведено достатні та переконливі докази про існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ст. 177 КПК України.

Отже, на даному етапі кримінального провадження, враховуючи наявність у ОСОБА_5 статусу підозрюваного у вчиненні злочину, який є тяжким, та доведених ризиків, відомостей щодо особи підозрюваного, застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий та прокурор на основі наданих доказів довели наявність обставин, які у своїй сукупності свідчать про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання доведеним ризикам, зазначеним у клопотанні, буде недостатнім.

Під час розгляду клопотання судом встановлено, що надані прокурором докази доводять обставини, передбачені пунктами 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, тому суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання прокурора і наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який здатен запобігти доведеним ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Згідно до п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення такого, а саме , що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, проти життя і здоровя особи, який був вчинений із застосуванням насильства, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та інші обставини в сукупності, суд вважає за необхідне не визначати підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави.

Висновки суду.

Суд також враховує доводи сторони захисту, викладені на користь підозрюваного ОСОБА_5 , але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, а тому враховуючи наведене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно задовольнити, та з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, необхідно обрати йому запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення йому розміру застави.

Даних щодо неможливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я суду не надано.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.177,178,182,183,193,194 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Надвірнянської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003 від 08.01.2025 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального Кодексу України щодо ОСОБА_5 - задовольнити.

Обрати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Строк перебування під вартою ОСОБА_5 обчислювати з моменту затримання 08 години 20 хвилин 08 січня 2025 року до 08 години 20 хвилин 09 березня 2025 року.

Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику, слідчому СВ Надвірнянського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 для негайного виконання, прокурору Надвірнянської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_6 .

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Надвірнянського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 10.01.2025 о 13-00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1