Справа № 595/446/21
Провадження № 1-кп/595/8/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.03.2025

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засіда ння ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бучач кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000031 від 12 лютого 2021 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що 12 лютого 2021 року приблизно о 13:00 год. у ОСОБА_3 , який перебував у приміщенні житлової кімнати будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , керуючись особистими неприязними мотивами, виник злочинний намір, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , 12 лютого 2021 року приблизно о 13:00 год., ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні житлової кімнати будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 , підійшов до ОСОБА_5 , яка у цей час також знаходилась у приміщенні даної кімнати та намагалась припинити конфлікт, який відбувався між ОСОБА_3 та її дочкою ОСОБА_8 , та ставши навпроти неї, своєю правою рукою схопив ОСОБА_5 за кисть лівої руки та, із застосуванням фізичної сили, стиснув руку, викрутив ліву кисть та потягнув вниз, в результаті чого ОСОБА_5 відчула різкий фізичний біль в ділянці пальців лівої руки та отримала тілесне ушкодження у вигляді перелому основної фаланги 4-го пальця лівої кисті, яке за ступенем тяжкості відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме - в умисному спричиненні ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

У судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, погодився з усіма доказами, зібраними в справі в ході досудового розслідування, які підтверджують його вину згідно пред`явленого обвинувачення, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду, повністю підтвердив обставини кримінального правопорушення, викладені у обвинувальному акті. Додатково пояснив, що перебуваючи в АДРЕСА_1 , під час конфлікту, який мав місце 12 лютого 2021 року близько обіду, він підійшов до ОСОБА_5 , яка являється матір`ю його колишньої цивільної дружини, схопив її за руку та стиснув, внаслідок чого остання отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. Шкодує про скоєне та щиро кається у вчиненому.

Потерпіла подала до суду письмову заяву, яку в судовому засіданні підтримала, в якій вказала, що жодних претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 не має, просить суд його суворо не карати.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, з урахуванням визнання вини обвинуваченим, за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності його позиції немає.

Аналізуючи всі дані в їх сукупності, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 своїми умисними діями спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості і такі його дії кваліфіковано вірно за ч.1 ст. 122 КК України.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, пом`якшуючі та обтяжуючі його вину обставини, особу обвинуваченого.

Вивчаючи особу обвинуваченого, судом встановлено, що він по місцю проживання характеризується з позитивної сторони, на обліку в лікара-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Згідно вимоги УІАП ГУНП в Тернопільській області №1455/103 від 18 лютого 2025 року, ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності не притягався.

Обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відсутні.

При призначенні виду та розміру покарання суд також враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

З огляду на викладене, та виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, приймаючи до уваги, що покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд у даному конкретному випадку, вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, у виді позбавлення волі на строк, ближчий до мінімального.

Підстав для застосування ст.69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд не вбачає.

Крім того, із урахуванням обставин даного кримінального провадження, особи обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався,відсутність обтяжуючих покарання обставин, думку потерпілої, яка просить суворо не карати обвинуваченого, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, тому вважає за можливе застосувати до ОСОБА_3 положення ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Для забезпечення належної поведінки обвинуваченого під час іспитового строку на нього слід покласти певні обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України, які у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням застосовуються в обов`язковому порядку.

На думку суду, таке покарання та звільнення від його відбування з випробуванням буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Згідно вимог ч. 1 ст. 377 КПК України, обвинувачений ОСОБА_3 підлягає звільненню з-під варти в залі судового засідання, а застосований ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 14 березня 2025 року до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою скасуванню.

Так, ОСОБА_3 був затриманий 07 жовтня 2024 року правоохоронними органами сектору міжнародного поліцейського співробітництва, що підтверджується інформаційним листом № 5539-2024 від 07.10.2024, та за погодженням з НЦБ Інтерполу в Республіці Польща в межах процедури приймання-передавання ОСОБА_3 в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Устилуг Зосін» Волинської області 13 березня 2025 року о 14.15 год. затриманий о/у СКП ВП №2 (м. Бучач) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , що слідує з інформаційного листа начальника ВП № 2 (м. Бучач) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 № 27855-2025 від 05.03.2025, інформаційного листа «Терміново екстрадиція» № 24126-2025 від 26.02.2025, виданого начальником сектору міжнародного поліцейського співробітництва ОСОБА_11 , та протоколу затримання особи, обвинуваченої у вчиненні злочину ОСОБА_3 від 13.03.2025.

Окрім того, ухвалою суду від 14 березня 2025 року щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 23 год. 59 хв. 12 травня 2025 року.

Відтак, згідно ст.72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_3 суд вважає, слід зарахувати термін його попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання, а саме 07 жовтня 2024 року, по дату винесення вироку включно.

Керуючись ст.ст.349, 368, 370,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України і призначити покарання 1 (один) рік 3 (три) місяці позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, визначивши іспитовий строк 1 (один) рік та звільнити ОСОБА_3 з-під варти в залі суду.

Відповідно до п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України, зобов`язати засудженого ОСОБА_3 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк призначеного ОСОБА_3 за цим вироком покарання строк його попереднього ув`язнення з моменту його затримання, тобто з 07 жовтня 2024 року до звільнення його з під варти в залі суду, а саме 24 березня 2025 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, який застосований до ОСОБА_3 ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 14 березня 2025 року скасувати.

Вирок ухвалений у нарадчій кімнаті і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд Тернопільської області. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1