Провадження № 1-кп/686/645/25
16 квітня 2025 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , інваліда 2 групи, не судимого в порядку ст.89 КК України, паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,
Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними, протиправними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна, спричинив ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 9 733 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.185 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно 07 липня 2024 року близько 12 год., під час дії в країні воєнного стану, перебуваючи в приміщенні магазину ТОВ «АТБ-Маркет», що по вул. Симона Петлюри, 5 в місті Хмельницькому, побачив електросамокат чорного кольору, викрав його, розпорядившись викраденим на власний розсуд. У скоєному щиро кається, просив суворо не карати
Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що претензій морального чи матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_6 немає, цивільний позов заявляти не бажає, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.
Прокурор та захисник у судовому засіданні не заперечували щодо розгляду даного кримінального провадження без дослідження доказів щодо тих обставин, які обвинуваченим не оспорюються.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор та захисник, також не оспорюють фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене в умовах воєнного стану.
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.
Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду.
Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України діє принцип верховенства права. Статтею 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.
Так, суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином, ОСОБА_6 раніше не судимий, не одружений, дітей на утриманні не має, є інвалідом 2 групи, непрацевлаштований, за місцем проживання характеризується задовільно, перебуває на обліку в наркологічному кабінеті (синдром залежності).
Згідно досудової доповіді від 27.01.2025 року, зробленої Хмельницьким районним відділом №1 філії державної установи «Центр пробації» в Хмельницькій області, ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства є середній.
Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України є щире каяття.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.
Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи характер та тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, розмір завданої шкоди, та фактичне повернення викораденого дані про особу обвинуваченого, як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, повністю визнав свою вину у вчиненому, щиро розкаявся, думку потерпілого, який жодних претензій до обвинуваченого не має, та думку прокурора та сторони захисту, які просили призначити обвинуваченому покарання з випробуванням, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, в межах санкції статті, звільнивши останнього від відбування покарання із випробуванням на підставі ст. 75 КК України, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України.
На думку суду, саме таке покарання у виді позбавлення волі, але з іспитовим строком, буде достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_6 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Процесуальні витрати документально підтверджені витрати на проведення товарознавчої експертизи №СЕ-19/123-24/8577-ТВ від 29.07.2024 у розмірі 1514 гривень 56 копійок, у відповідності до ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Вказаний розмір процесуальних витрат та факт їх понесення ніким із учасників судового розгляду не оспорюються.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_8 від 12.07.2024 року, слід скасувати.
Цивільні позови не заявлялися. Запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст. ст.349, 368,370,374-376 КПК України, суд,-
у х в а л и в:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та покласти на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти органи пробації про зміну свого місця проживання та роботи, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 1514 гривень 56 копійок процесуальних витрат за проведення експертиз.
Речові докази по справі: електросамокат марки «Xiaomi Mi Electric Scooter Pro 2», чорного кольору повернути потерпілому.
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_8 від 12.07.2024 року - скасувати.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду ОСОБА_1