Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4721/24
Провадження № 1-в/553/18/2025
У Х В А Л А

Іменем України

16.01.2025м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» про приведення у відповідність вироку суду до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року, відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Ленінського районного суду м. Полтави надійшло подання начальника Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)», в якому порушено питання про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року, вироку Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2022 року та визначення остаточної міри покарання по вироку Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 травня 2023 року відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування подання зазначено, що в державній установі «Полтавська виправна колонія (№ 64)» відбуває покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець с. Чорнявка Черкаського району Черкаської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , неодружений, середня освіта, не працював, раніше судимий:

12 жовтня 2022 року вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років; за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від призначеного покарання звільнено з випробуванням з встановленням йому іспитового строку на 1 рік, зобов`язавши його у відповідності до ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вирок набрав законної сили 18 грудня 2023 року. Вирок набрав законної сили 18 грудня 2023 року.

12 травня 2023 року вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2022 року, остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць. Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його затримання. Вирок набрав законної сили 12 червня 2023 року. Початок строку покарання 06 липня 2023 року та кінець строку покарання 06 серпня 2028 року.

Так, 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України № 3886-IX від 18 липня 2024 року, яким внесено зміни до ст. 51 КУпАП, згідно яких особа піддається адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На підставі чого, ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» порушує питання про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року, вироку Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2022 року та визначення остаточної міри покарання по вироку Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 травня 2023 року відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Прокурор проти задоволення подання не заперечував, вважав за можливе: на підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, призначеного вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2022 року за ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням Законом № 3886-IX від 18 липня 2024 року караності діяння, за яке особа засуджена. Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2022 року за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік та покладенням на підставі ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 травня 2023 року за ч. 4 ст. 185 України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання призначеного за даним вироком невідбутої частини покарання за вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2022 року, з урахуванням положень ст. 72 КК України, враховуючи, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, вважати ОСОБА_4 засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

Дослідивши подання та матеріали, що до нього додані, суд приходить до таких висновків.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 1 ст. 2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після в тратицією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Поряд із цим, відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод«Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола протии Італії).

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Судом встановлено, що 12 жовтня 2022 року вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі; у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, призначено покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від призначеного покарання звільнено з випробуванням з встановленням йому іспитового строку на 1 рік, зобов`язавши його у відповідності до ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вирок набрав законної сили 18 грудня 2023 року.

За цим вироком ОСОБА_4 засуджений за таємне викрадення чужого майна, що було вчинене: 12 червня 2022 року о 16 год 27 хв вартістю 2 400 грн (ч. 4 ст. 185 КК України) та за викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів, що було вчинене 12 червня 2022 року о 11 год 00 хв (ч. 1 ст. 357 КК України).

Так, 12 травня 2023 року вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2022 року, остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць. Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його затримання. Вирок набрав законної сили 12 червня 2023 року.

За цим вироком ОСОБА_4 засуджений за таємне викрадення чужого майна, що було вчинене: 24 березня 2023 року о 10 год 30 хв вартістю 3855 грн (ч. 4 ст. 185 КК України).

Так, на час скоєння злочину ОСОБА_4 (12 червня 2022 року) два неоподаткованих мінімумів доходів громадян для кваліфікації адміністративного чи кримінального правопорушення становили: у період з 01 січня 2022 року 2481 грн.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Таким чином, кримінальне правопорушення, що передбачене ч. 4 ст. 185 КК України (12 червня 2022 року), за вчинення якого ОСОБА_4 був засуджений вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2022 року, наразі не може вважатися кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за заволодіння яким наразі передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 2 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 , усунута, суд приходить до висновку про те, що на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, засудженого необхідно звільнити від призначеного покарання за ч. 4 ст. 185 КК України за вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2022 року.

При цьому за вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2022 року ОСОБА_4 також засуджений за ч. 1 ст. 357 КК України, що є кримінально-караним діянням.

За вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 травня 2023 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України, що є кримінально-караним діянням.

З огляду на викладене, ОСОБА_4 слід вважати засудженим за вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2022 року за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік та покладенням на підставі ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 травня 2023 року за ч. 4 ст. 185 України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання призначеного за даним вироком невідбутої частини покарання за вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2022 року, з урахуванням положень ст. 72 КК України, враховуючи, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, вважати ОСОБА_4 засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Подання начальника Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» про приведення у відповідність вироків судудо вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, призначеного вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2022 року за ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням Законом № 3886-IX від 18 липня 2024 року караності діяння, за яке особа засуджена.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2022 року за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік та покладенням на підставі ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 травня 2023 року за ч. 4 ст. 185 України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання призначеного за даним вироком невідбутої частини покарання за вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2022 року, з урахуванням положень ст. 72 КК України, враховуючи, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, вважати ОСОБА_4 засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається через Ленінський районний суд м.Полтави протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1