Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/165/25
Провадження № 1-кп/279/352/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року м.Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , із секретарем ОСОБА_2 , за участі прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , особи щодо якої розглядається клопотання, ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Коростенського РУП ГУНП у Житомирській області, затвердженого прокурором Коростенської окружної прокуратури, про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000983 від 30.01.2018 за ч.1 ст.259 КК України відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Рясне Ємільчинського району Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , неодруженого, особи з інвалідністю 3 групи, пенсіонера,

ВСТАНОВИВ :

30.01.2018 року о 14:54 ОСОБА_5 знаходився неподалік адреси свого місця проживання за адресою АДРЕСА_1 , та на грунті тривалих неприязних відносин з працівниками відділу поліції на ст. Київ- Пасажирський Солом`янського управління поліції ГУ НП в м.Києві здійснив телефонний дзвінок з власного мобільного телефону з абонентським номером оператора мобільного телефону зв`язку ПрАТ "Київстар" № НОМЕР_1 на "гарячу лінію" Служби безпеки України та повідомив оператору завідомо неправдиву інформацію про нібито підготовку ним із застосуванням вибухових пристроїв- ручних гранат, вибуху в приміщенні відділу поліції на ст. Київ- Пасажирський Солом`янського управління поліції ГУ НП в м.Києві , у зв`язку з чим робота відділу поліції була тимчасово припинена.

30.01.2018 року з 15:30 по 16:10 годин фахівцями вибухо-технічного управління ГУ НП у м.Києві обстежено адміністративну будівлю відділу поліції на ст. Київ- Пасажирський Солом`янського управління поліції ГУ НП в м.Києві та прилеглої території, за результатами якого вибухових пристроїв не виявлено.

Відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.1 ст.259 КК України внесені до ЄРДР 30.01.2018 року.

Під час проведення досудового розслідування на підставі постанови старшого слідчого СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області призначена судово-психіатрична експертиза ОСОБА_5 .

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 286-2024 від 10.12.2024 року ОСОБА_5 має клінічні ознаки розладу психічної діяльності, страждає на афективно-маячний розлад органічного (посттравматичного) генезу,які відповідають шифру F06.2 МКХ-10 перегляду, що позбавляє його на даний час здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_5 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді госпиталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

У судовому засіданні прокурор Коростенської окружної прокуратури підтримав клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000983 від 30.01.2018 за ч.1 ст.259 КК України відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 не заперечував щодо задоволення вказаного клопотання.

Особа, щодо якої вирішується питання застосування примусових заходів медичного характеру, підтвердив, що здійснив дзвінок на гарячу лінію СБУ, оскільки тривалий період не проводиться розслідування провадження, в якому він вважає себе потерпілим.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши докази та оцінюючи їх в сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що клопотання старшого слідчого СВ Коростенського РУП ГУНП у Житомирській області, затвердженого прокурором про застосування щодо ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.2,3 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Не підлягає покаранню особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру, а після одужання така особа може підлягати покаранню.

В силу ст.92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

У силу ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, 1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння;2) які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення;3) які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

За змістом п.2 ч.1 ст.94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Відповідно до ч.1 ст.513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення;

2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою;

3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності;

4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання;

5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Факт вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.259 КК України, підтверджується об`єктивною сукупністю доказів, зібраних в ході досудового розслідування кримінального провадження, а саме:

- витягом з ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження № 0000983 від 30.01.2018 за ознаками ч.1 ст.259 КК України;

- протоколом огляду місця події від 30.01.2018 року;

-актом про застосування службового собаки від 30.01.2018;

- аудіозаписом з DVD-R диску розмови ОСОБА_5 ;

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 14.02.2019;

- протоколом огляду предметів від 14.02.2019 року;

- постановою про відібрання біологічних зразків для проведення експертного дослідження від 19.02.2024 року;

- протоколом отримання зразків для експертизи від 19.02.2024 року;

- висновком експерта від 29.05.2024 № СЕ-19-24/18262-ВЗ судової експертизи звуко- та відеозапису;

- висновком експерта від 12.12.2024 № СЕ-19-24/70680-ВЗ судової експертизи звуко- та відеозапису.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що мало місце вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.259 КК України, що підтверджується вказаними письмовими доказами, дослідженими судом.

Також судом досліджений висновок судово-психіатричного експерта № 286-2024 від 10.12.2024 року, відповідно якого ретроспективно оцінити психічний стан ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в період вчинення ним злочину по представленій медичній документації неможливо, ОСОБА_5 на даний час страждає на афективно-маячний розлад органічного (посттравматичного) генезу ( F06.2 МКХ-10). ОСОБА_5 не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_5 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді госпиталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

За таких обставин з урахуванням вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.259 КК України, яке відноситься до тяжких злочинів, наявність у особи психічної хвороби, яка позбавляє її на даний час можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_5 слід застосувати примусові заходи медичного характеру відповідно до висновку судово-психіатричного експерта.

У відповідності з вимогами ч.2 ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у п.15 постанови № 7 від 03.06.2005 р. «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Питання речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід не обирався.

Щодо стягнення процесуальних витрат суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати стягуються з обвинуваченого у разі ухвалення обвинувального вироку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.06.2020 у справі № 598/1781/17 висновувала, що КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті.

Стягнення процесуальних витрат з особи щодо якої судом застосувуються примусові заходи медичного характеру нормами чинного КПК України не передбачені.

У даному випадку у висновку судово-психіатричного експерта № 286-2024 від 10.12.2024 року вказано, що ретроспективно оцінити психічний стан підекспертного в період вчинення ним злочину по представленій медичній документації неможливо, т.я. в зазначений період ОСОБА_5 на стаціонарне лікування до психіатричних закладів не надходив та за психіатричною допомогою не звертався, його психічний стан не описувався.

Тобто суд не вирішує питання про закриття кримінального провадження, оскільки в силу ст.515 КПК України передбачена можливість відновлення кримінального провадження у разі видуження особи, яка після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу або в неї настав тимчасовий розлад психічної діяльності чи інший хворобливий стан психіки, які позбавляли її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними.

Керуючись ст. 2, 19, 93, 94 КК України, ст.369-372, 512, 513,516,395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпиталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Речові докази у справі, а саме:

- оптичні DVD диски з аудіозаписом та інформацією вхідних та вихідних з`єднань залишити при матеріалах провадження;

- мобільний телефон марки "Motorola" моделі "Moto E7 Power", 5 амбулаторних карток стаціонарного хворого ОСОБА_5 , переданими на відповідьне зберігання ОСОБА_5 , вважати повернутими за належністю;

- медичну картку амбулаторного хворого № 6942 , яка зберігається в КНП "Коростенська ЦМЛ" Коростенської міської ради, вважати повернутою за належністю;

- медичну картку стаціонарного хворого № 8165 , яка зберігається в КНП "ОМСЦ" ЖОР, вважати повернутою за належністю.

Виконання ухвали покласти на Комунальне некомерційне підприємство "Коростенська центральна міська лікарня" Коростенської міської ради.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_6