05.12.2024
Справа № 642/6327/24
Провадження № 1-кп/642/681/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання захисника про закриття кримінального провадження у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадженні Ленінського районного суду м. Харкова знаходиться вказане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого заявив клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 309 КК України, на підставі ч.4 ст. 309 КК України, та закрити провадження відносно останнього. В обгрунтування клопотання послався на те, що обвинувачений добровільно звернувся до лікувального закладу та проходить лікування від наркоманії.

Прокурор заперечувала проти задоволення клопотання захисника, вказуючи, що відсутні відомості про те, що ОСОБА_5 встановлено діагноз «наркоманія», та що він потребував такого лікування.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання захисника задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.4. ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має розглянути таке клопотання невідкладно.

Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 4 ст.309 КК України передбачено, що особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судовою практикою загально визнано, і це прямо вказано у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» № 4 від 26 квітня 2002 року, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з підстав добровільного звернення особи до лікувального закладу для лікування від наркоманії, суду необхідно з`ясувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно звернулась до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставила мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Крім того, суд вважає, що для правильного застосування цієї норми права необхідно враховувати також і положення Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року №62/95-ВР, яким визначено, що добровільне лікування від наркоманії це лікування від наркоманії, яке здійснюється за згодою хворого або його законного представника, наркоманія психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною, зловживання наркотичними засобами або психотропними речовинами це умисне систематичне незаконне вживання наркотичних засобів або психотропних речовин, а особа, хвора на наркоманію, це особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до вимог цього Закону, встановлено діагноз «наркоманія». При цьому, медичне обстеження включає в себе обстеження особи в стаціонарних умовах з метою встановлення діагнозу «наркоманія». Установлення наявності стану наркотичного сп`яніння внаслідок незаконного вживання наркотичних засобів або психотропних речовин є компетенцією лише лікаря, на якого покладено обов`язки щодо проведення медичного огляду (обстеження), а діагноз «наркоманія» встановлюється лікарсько-консультаційною комісією.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» чітко визначено, що лікування залежності від наркотичних засобів або психотропних речовин здійснюється в лікувальному закладі незалежно від форми власності за наявності ліцензії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, на такий вид діяльності. Нагляд за лікуванням такої особи покладається на установи, визначені центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Після закінчення лікування, на прохання хворого йому видається довідка із зазначенням мети лікування.

З наданих захисником матеріалів клопотання, зокрема, Інформованої згоди учасника дослідження вбачається, що ОСОБА_5 надав згоду взяти участь у дослідженні особливостей вживання психостимуляторів людьми, які мають розлад дефіциту уваги з гіперактивністю. Згідно з листком призначень, ОСОБА_5 видається препарат наркотичного засобу, психотропної речовини та/або прекурсору. Також ОСОБА_5 підписано заяву про отримання наркотичних засобів, психотропної речовини та/або прекурсору.

Документів про те, що обвинувачений звертався до лікарської установи, пройшов обстеження в порядку, передбаченому Законом України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», що йому був встановлений діагноз «наркоманія», та що він проходить лікування від «наркоманії», суду надано не було, оскільки згідно з наданими захисником документами, ОСОБА_5 проходить «дослідження особливостей вживання психостимуляторів людьми, які мають розлад дефіциту уваги з гіперактивністю», що не є тотожним. Також не надано документів про відповідність лікувального закладу вимогам Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними».

Враховуючи викладене, підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, на підставі ч.4 ст. 309 КК України, та закриття кримінального провадження відсутні.

Керуючись ст.ст.284, 286, 369, 370, 371, 372 КПК України, ч.4 ст.309 КК України, суд,-

ухвалив :

В задоволенні клопотання захисника відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 05.12.2024.

Головуючий