Справа №: 398/3094/22
провадження №: 1-кп/398/109/24
УХВАЛА

Іменем України

"01" серпня 2024 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний судд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої особи - адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 про призначення комплексної експертизи у кримінальному провадженняі внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000818 від 27.06.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

06 червня 2024 року на адресу суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 , в якому просить призначити по справі судову комплексну експертизу, на вирішення експерта поставити ряд питань:

Чи відповідає розташування дорожніх знаків 3.29 «Обмеження максимальної швидкості - 30» та 3.41 «Контроль» та інших засобів організації дорожнього руху розміщених на блокпості ІНФОРМАЦІЯ_2 вимогам схеми організації дорожнього руху та вимогам нормативів?

Чи відповідали дії водія ОСОБА_6 технічним вимогам Правил дорожнього руху?

Чи мав водій транспортного засобу ОСОБА_6 попередити ДТП за фактичним експлуатаційним станом складових автомобільної дороги?

Чи був водій ОСОБА_6 належним чином попереджений про фактичний експлуатаційний стан складових автомобільної дороги М-22 «Полтава - Олександрія» поблизу АЗС «ANP 14» (територія Олександрійського р-ну Кіровоградської обл.) шляхом установлення технічних засобів організації та регулювання дорожнього руху?

Чи впливав (знаходився в причинно-наслідковому зв`язку) експлуатаційний стан складових автомобільної дорогиМ-22 «Полтава - Олександрія» поблизу АЗС «ANP 14» (територія Олександрійського р-ну Кіровоградської обл.) на факт виникнення ДТП?

Чи впливало (знаходилось в причинно-наслідковому зв`язку) неналежне встановлення технічних засобів організації та регулювання дорожнього руху на факт виникнення ДТП?

В обґрунтування вказаного клопотання зазначає, що стороною обвинувачення в якості доказу надано протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 26.06.2022 р. (далі - Протокол) з додатками.

Відповідно до п. 11 Протоколу зазначено, що місце дорожньо-транспортної пригоди містить дорожні знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості - 30» та 3.41 «Контроль». Однак згідно зображень Фототаблиці до огляду місця ДТП від 26.06.2022 р. (далі - Фототаблиця) Фото №3: Розташування дорожнього знаку «Контроль» на узбіччі дороги, таких знак відсутній. На фото № 2 Протоколу знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості - 30» знаходиться майже на рівні проїзної частини та закріплений на бетонному блоці. На Схемі ж взагалі відсутнє позиціонування (в двох з трьох проекцій) або прив`язка розміщення таких дорожніх знаків відповідно до проїзної частини (віддалення та висота розміщення дорожніх знаків). На схемі лише графічно зображено місцезнаходження дорожніх знаків по відношенню до деяких об`єктів, однак також відсутнє позиціонування таких об`єктів (наприклад бетонних блоків) відповідно проїзної частини та їх габаритні розміри. Відповідно до п. 8.1-1 Правил дорожнього руху дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Відповідно до Національного стандарту України «Безпека дорожнього руху. ЗНАКИ ДОРОЖНІ. Загальні технічні умови. Правила застосування» ДСТУ 4100:2021 (наказ Державного підприємства «Український науководослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» (ДП «УкрНДНЦ») від 26 травня 2021 р. № 191 з 2021-11-01) зокрема визначено:

14.1.1 Дорожні знаки потрібно розташовувати так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатування і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо).

Під час розташування дорожніх знаків повинна бути забезпечена спрямованість інформації, яку вони передають, тільки до тих учасників руху, для яких її призначено.

Дорожні знаки повинні бути видимі за відстані не менше ніж 100 м за напрямком руху.

14.1.2 Заборонено установлення чи демонтування дорожніх знаків без погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції відповідно до [2], окрім випадків огородження небезпечної ділянки (оповзень, провалля, відсутня чи зруйнована кришка люка оглядового колодязя чи решітка дощоприймального колодязя та інших виявлених недоліків згідно з ДСТУ 3587) та зняття знаків із негайною їх заміною.

14.1.3 Дорожні знаки, застосування яких було зумовлено причинами тимчасового характеру (дорожні роботи, сезонні особливості руху тощо), потрібно виконувати на жовтому тлі, а у разі неможливості виконання на жовтому тлі - допустимо розміщувати їх на щитах жовтого кольору відповідно до 8.5.2. Ці знаки повинні бути негайно демонтовані або закриті чохлами після усунення причин, які викликали їх установлення.

14.2.3 Знаки, встановлені на дорозі послідовно, за винятком знаків, дія яких поширюється на перехрестя, пішохідний перехід, та встановлених у місцях проведення дорожніх робіт, повинні бути розташовані поза населеними пунктами за відстані не менше ніж 50 м, а в населених пунктах - не менше ніж 25 м між поперечними перетинами дороги, де встановлені знаки. Вказана вимога не стосується розміщення знаків 1.4.1-1.4.7, 4.7-4.9, 5.20.1-5.20.2, 5.45.1-5.48, 5.66, 5.68.

14.2.4 Знаки потрібно встановлювати з правого боку дороги поза проїзною частиною та узбіччям (дозволено установлювати на присипній бермі), на тротуарі (за умови, що опори знаків не заважають руху особам на інвалідних візках), розділювальній смузі, газоні тощо та над проїзною частиною (на консольній, рамній опорі, розтяжці тощо) крім випадків, що спеціально обумовлені цим стандартом. Спосіб установлення знака визначається з урахуванням 14.2.17.

14.2.5 Відстань від краю проїзної частини, а за наявності узбіччя - від брівки земляного полотна до найближчого до неї краю знака, установленого збоку від проїзної частини, має становити від 0,5 м до 2,0 м, а до краю інформаційно-вказівних знаків 5.49-5.54, 5.57, 5.59, 5.60, 5.63, 5.65.2, 5.61, 6.67, 5.67.1-5.67.3 - від 0,5 м до 5,0 м, але якнайближче до краю проїзної частини.

За наявності на узбіччі дорожнього огородження першої групи згідно з ДСТУ 8751 знаки установлюють за тильною стороною огородження так, щоб край знака не виступав за лицьову сторону огородження.

14.2.6 За складних умов (біля урвищ, виступів скель, парапетів тощо) дозволено встановлювати знаки на узбіччях. У цьому разі відстань між краєм проїзної частини і найближчим до неї краєм знака повинна становити не менше ніж 0,5 м, а висота встановлення має бути не менше ніж 2 м.

14.2.9 Відстань від нижнього краю знака (без урахування попереджувальних знаків 1.31.1-1.31.6 і табличок до дорожніх знаків) до поверхні дорожнього покриття (висота встановлення), крім випадків, спеціально обумовлених стандартом, має становити:

- від 1,5 м до 2,2 м - у разі встановлення збоку від дороги поза населеними пунктами; від 2,0 м до 4,0 м - у населених пунктах;

- не менше ніж 0,6 м - у разі встановлення на острівцях безпеки і на проїзній частині дороги перед перешкодою;

- від 5,0 м до 6,0 м - у разі розміщення знаків над проїзною частин.

Висоту встановлення знаків, розміщених збоку від дороги, визначають від поверхні дорожнього покриття на краю проїзної частини.

14.2.17 Вибір конструкцій опор для розміщення знаків здійснюється на основі відповідного обґрунтування із урахуванням забезпечення найкращої видимості знаків.

14.5.25 Знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» потрібно застосовувати, щоб заборонити рух усіх ТЗ з більшою швидкістю ніж зазначено на знаку, у разі потреби введення на ділянці дороги іншої максимальної швидкості ніж на попередній ділянці.

Якщо обмеження максимальної швидкості, що його вводять на даній ділянці дороги, більше ніж на 20 км/год змінює її значення проти дозволеної швидкості руху на попередній ділянці, то треба використовувати ступінчасте обмеження швидкості з кроком не більше ніж 20 км/год послідовним установленням знаків 3.29, розміщених один від одного за відстані (100-200) м поза населеними пунктами та (50-100) м - у населених пунктах.

Мінімальна межа обмеження швидкості на дорогах не повинна бути нижче ніж 40 км/год, окрім випадків, коли обмеження вводять на ділянках зі слизьким покриттям (ожеледиця, сніговий накат);на ділянках проведення аварійно-ремонтних робіт чи ліквідації наслідків стихійних явищ; на ділянках, де влаштовані штучні підвищення з метою зниження швидкості ТЗ (підвищені пішохідні переходи, підвищені перехрестя, дорожні пагорби згідно з ДСТУ 4123).

У разі обмеження швидкості руху на небезпечних ділянках дороги (ділянки концентрації ДТП; небезпечні повороти; ділянки з обмеженою видимістю; місця звуження дороги тощо) зону дії знака потрібно визначати довжиною небезпечної ділянки.

Знак 3.29 потрібно встановлювати разом зі знаком, який попереджає про характер небезпеки чи наближення до об`єкта небезпеки. Знак 3.29 застосовують самостійно у випадках наближення до митниці, дорожньої станції патрульної поліції, початку платної дороги тощо.

У разі використання ступінчастого обмеження швидкості знак, який попереджає про характер чи об`єкт небезпеки, потрібно встановлювати разом із останнім по ходу руху знаком 3.29.

Якщо знак, що попереджає про характер чи об`єкт небезпеки, встановлюють повторно відповідно до 14.3.4, знак 3.29 рекомендовано встановлювати разом із першим по ходу руху знаком.

14.5.33 Знак 3.41 «Контроль» застосовують для заборони ТЗ проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (пост Національної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо). Перед наближенням до місця встановлення знака 3.41 потрібно застосувати ступінчасте обмеження швидкості за допомогою попереднього встановлення необхідної кількості знаків 3.29 відповідно до 14.5.25 та/або 3.31.

Також слід зазначити, що відповідно до Фото № 2: Загальний вигляд автодороги «Полтава - Олександрія» на території Олександрійського району Кіровоградської області та дорожніх знаків, покриття дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості - 30» не має відповідного світлоповертального ефекту. Для порівняння на тій же ж фотографії, дорожній щит з написом «Оформлення ДТП» має чітко виражений світлоповертальний ефект.

Відповідно до п. 14.2.1 Національного стандарту України знаки зі світлоповертальною поверхнею застосовують на ділянках доріг без стаціонарного освітлення, а також на ділянках доріг зі стаціонарним освітленням, за умови забезпечення видимості знаків за відстані не менше ніж 100 м як у світлий, так і в темний час доби. При цьому, залежно відрівня освітленості, застосовують знаки з інтенсивністю світлоповертання (клас плівки), яка дає змогу забезпечити контрастність, розрізненість та читабельність зображення знака на загальному фоні.

Клас і кольоростійкість світлоповертальної плівки для виготовлення знаків потрібно застосовувати відповідно до 8.1.6, залежно від категорії дороги. В інших випадках - за умови обґрунтування.

Однак, як вбачається з протоколу огляду та додатків до нього, дорожні знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості - 30» та 3.41 «Контроль» розміщенні з порушенням вимог Правил дорожнього руху та не відповідають вимогам Національного стандарту. Це в свою чергу може мати вирішальний вплив на факт неналежного сприйняття водієм про фактичний експлуатаційний стан складових автомобільної дороги та, в свою чергу, вплинуло на факт виникнення ДТП.

Враховуючи викладене, а також те, що при розгляді справи виникла потреба у спеціальних знаннях, тож виникла необхідність призначити по справі комплексну експертизу, виконання якої необхідно доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника, зауважив, що досудове слідство проводилось однобічно. Орган досудового розслідування не з`ясував впливав технічних засобів організації автомобільної дороги на факт виникнення ДТП, а тому для з`ясування всіх обставин ДТП необхідно призначити експертизу.

Прокурор в судовому засіданні проти клопотання заперечив, вказав, що клопотання про призначення експертизи не містить вихідних даних та обставин місця пригоди. Пунктом 2.3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень забороняється експерту самостійно вибирати вихідні дані для проведення експертизи, якщо вони відображені в наданих йому матеріалах неоднозначно. Захисником взагалі не зазначено вид експертизи, тобто за якою експертною спеціальністю вона має бути проведена, окрім того захисник приймав участь під час досудового розслідування, якому в порядку ст. 290 КПК України відкривались всі матеріали кримінального провадження, проте сторона захисту такого клопотання під час досудового слідства не заявляла. Окрім того сторона захисту не скористалась своїм правом в порядку ст.243 КПК України самостійно залучити експерта на доведення обставин на які вона посилається. Що стосується питань які бажає поставити захисник на вирішення експерту, зауважував, що обвинувачення ОСОБА_6 полягає у не виконанні ним вимог дорожнього знаку «Стоп контроль», об`єктивну видимість якого для обвинуваченого на відстані необхідній для зупинки транспортного засобу була встановлена під час проведення слідчого експеременту за участі як обвинуваченого, так і його захисника. Поставлені захисником питання були предметом дослідження інженерно-транспортної експертизи, а тому відсутні підстави для призначення експертизи.

Представник потерпілої особи - адвокат ОСОБА_5 суду пояснила, що заперечує проти задоволення клопотання захисника, оскільки воно не містить вихідних даних, не містять обставин події, захисник фактично перекладає цей обов`язок на експерта. Захисник не був позбавлений можливості заявлення такого клопотання під час досудового розслідування, а наразі такі дії спрямовані лише на затягування розгляду даного кримінального провадження. Щодо поставлених питань зауважила, що відповіді на них вже є у висновку інженерно-транспортної експертизи, яка міститься в матеріалах кримінального провадження. Зазначає, що питання захисника поставлені не коректно, і деякі питання вже містять суб`єктивні висновки самого захисника про неналежне встановлення технічних засобі організації та регулювання дорожнього руху вказаної ділянки автодороги. Щодо запитання: " -Чи мав водій транспортного засобу ОСОБА_6 попередити ДТП за фактичним експлуатаційним станом складових автомобільної дороги?", зауважувала, що попередження ДТП залежить не лише від дорожніх знаків, це залежить від багатьох факторів, зокрема, реакції водія на зміни у дорожній ситуації/обстановці, відповідність реакції водія на ці зміни, уважність водія, тощо, що фактично встановлюється під час судового розгляду. Всі відповіді на запитання захисника є наявними в матеріалах справи. Необхідність призначення вказаної експертизи захисником належним чином не обґрунтовано, отже в його задоволені слід відмовити.

Потерпіла підтримала пояснення свого представника.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 332 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведенняекспертизи експертній установі, експерту або експертам. Суд має правосвоєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту абоекспертам незалежно від наявності клопотання, якщо:

1) суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності;

2) під час судового розгляду виникли підстави, передбаченічастиною другою статті 509 цього Кодексу;

3) існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

Призначення і проведення експертиз в кримінальному судочинстві регулюється: статтями 69,101-102,242-243,245,332,356 КПК України, Законом України «Про судову експертизу», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень від 8.10.1998 № 53/5 з наступними змінами.

Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5), передбачено, що згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи.

Комплексною є експертиза, що проводиться із застосуванням спеціальних знань різних галузей науки, техніки або інших спеціальних знань (різних напрямів у межах однієї галузі знань) для вирішення одного спільного (інтеграційного) завдання (питання).

У ході досудового розслідування кримінального провадження, з метою встановлення фактичних обставин ДПТ, були проведені слідчі дії, зокрема 27.06.2022 огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, 17.08.2022 року слідчий експеримент за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 слідчий експеримент за участі свідка ОСОБА_8 , інженерно-транспортна експертизи №СЕ-19/112-22/4741- IT від 14.07.2022 року, інженерно-транспортна експертизи №СЕ-19/112-22/4739- IT від 21.07.2022 року.

Також в матеріалах кримінального провадження міститься досліджена судом інженерно-транспортна експертизи №3511/22-27 від 05.09.2022 відповідно до якої, у даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія «Mercedes-BenzSprinter» ОСОБА_6 , що мали бути спрямовані на забезпечення безпеки та можливості уникнення ДТП регламентувались вимогами пп. 2.3б та вимогам дорожніх знаків 3.29 ПДР («Обмеження максимальної швидкості» до 30 км/год.) та 3.41 ПДР («Контроль»). В розглянутій дорожній обстановці, по запропонованому для дослідження варіанті обставин ДТП, водій автомобіля «Mercedes-BenzSprinter» ОСОБА_6 при виконанні вимог п.2.3 (б) ПДР (при уважному стеженні за дорожньою обстановкою), та при виконанні вимог дорожнього знаку 3.41 ПДР («Контроль») (при своєчасному застосуванні гальмування з моменту виявлення даного знаку), мав технічну можливість зупинити керований ним автомобіль до місця наїзду (до дорожнього знаку 3.41 («Контроль»)) і тим самим - мав можливість уникнути наїзду на пішохода.

Враховуючи ту обставину, що водій «Mercedes-BenzSprinter» ОСОБА_6 , при виконанні вимог п.2.3 (б) ПДР (при уважном стеженні за дорожньою обстановкою), та при виконанні вимог дорожнього знаку 3.41 ПДР («Контроль») (при своєчасному застосуванні гальмування з моменту виявлення даного знаку), мав технічну можливість зупинити керований ним автомобіль до місця наїзду (до дорожнього знаку 3.41 («Контроль»)) і тим самим - мав можливість уникнути наїзду на пішохода, слід зробити висновок про те, що в розглянутій дорожній обстановці невідповідні вимогам п.2.3 (б) та вимогам дорожнього знаку 3.41 («Контроль») ПДР дії водія «Mercedes-BenzSprinter» ОСОБА_6 перебувають в причинному зв`язку з ДТП, що сталася (а.с.105-114 т.3).

Експертиза як доказ по справі не має переваги перед іншими доказами і повинна оцінюватись судом нарівні з іншими доказами в їх сукупності.

Судом, в процесі розгляду даного кримінального провадження встановлено, яка була організація руху на момент ДТП на ділянці блокпосту ІНФОРМАЦІЯ_3, і якими правилами дорожнього руху повинні були керуватися учасники під час руху на вказаній ділянці дороги.

При проведенні інженерно-транспортної експертизи №3511/22-27 від 05.09.2022експертом уже були вирішені питання, які сторона захисту має намір поставити експерту повторно, експертиза в цій частині є ясною, а тому не обґрунтовано необхідності проведення дослідження будь-яких додаткових матеріалів для надання відповіді, по суті повторно, на вказані запитання.

Доводи, якими захисник обвинуваченого обґрунтовує необхідність призначення експертизи, не вказують на наявність обставин, передбачених у ч. 2 ст. 332, ч. 2 ст. 242 КПК України, які б зобов`язували суд призначити експертизу.

Щодо доводів обвинуваченого про однобічність та неповноту досудового розслідування слід зазначити, що відповідно до ч. 1 статті 243 КПК України сторона захисту мала право самостійно залучити експертів на договірних умовах для проведення експертизи, у тому числі обов`язкової,на доведення обставин на які вона посилається, або заявити відповідне клопотання під час досудового розслідування, проте жодних дій не вчинила.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що в даному випадку захисником обвинуваченого не доведено необхідність призначення комплексної експертизи причин ДТП, а наявні в матеріалах кримінального провадження результати раніше проведених відповідних експертиз можуть бути використані при прийнятті рішення у кримінальному провадженні поряд з іншими доказами, оцінка яким буде дана судом в нарадчій кімнаті.

Керуючись ст.332 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 про призначення комплексної експертизи, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 05 серпня 2024 року о 16:30 год.

Суддя ОСОБА_9