Єдиний унікальний номер 175/8248/24
Провадження №1-кс/175/4249/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2024 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд

Дніпропетровської області у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

розглянувши клопотання прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 , про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не маючого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, в посаді стрільця 1-го механізованого взводу, 5-ї механізованої роти, 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України, по кримінальному провадженню №0000389, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2024 року,

ВСТАНОВИВ:

06.09.2024 року до Дніпропетровського районного суду надійшло вказане вище клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 ..

Встановлено, що Солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується, в тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, та проходячи її в посаді номера обслуги 1-го механізованого відділення - 1-го механізованого взводу 5-ї механізованої роти 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , 01 червня 2024 року, близько о 15:56 годин, знаходячись за місцем проживання своєї співмешканки потерпілої ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , де на той момент в приміщенні будинку знаходилось ще троє малолітніх дітей ОСОБА_7 , 2012 р.н., ОСОБА_8 , 2010 р.н. та ОСОБА_9 , 2018 р.н., на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, під час спільного вживання алкоголю, між співмешканцями виник конфлікт, під час якого у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на заподіяння смерті своїй співмешканці ОСОБА_6 способом, небезпечним для життя багатьох осіб, реалізуючи який ОСОБА_3 , цілком усвідомлюючи, що застосовуючи саме такий спосіб убивства, який є завідомо суспільно небезпечним для життя не тільки однієї особи, а й інших людей, і ця небезпека для життя інших людей є реальною, продовжуючи знаходитись за місцем мешкання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, маючи при собі гранату типу Ф-1 із запалом типу УЗРГМ-2, яку він визначив знаряддям вчинення вбивства, розуміючи, що граната типу Ф-1 із запалом типу УЗРГМ-2, являє собою ручну осколкову гранату Ф-1 гранату дистанційної дії призначеної для ураження живої сили противника під час оборонного бою, при вибуху якої, відбудеться розрив гранати на осколки, що може призвести до заподіяння смерті або тілесних ушкоджень багатьох осіб, а отже, усвідомлюючи, що застосовуючи такий спосіб убивства, який є небезпечним для життя не тільки ОСОБА_6 , а й інших людей, а саме малолітніх дітей ОСОБА_7 , 2012 р.н., ОСОБА_8 , 2010 р.н., ОСОБА_9 , 2018 р.н, а також його самого, перебуваючи на території домоволодіння за вищевказаною адресою, знаходячись між стіною житлового будинку та нежитлового приміщення господарського призначення, розташованого на території домоволодіння, де в цей час, усвідомлюючи загрозу своєму життю та здоров`ю переховувалась ОСОБА_6 , ривком відчинив вхідні двері вказаного нежитлового приміщення господарського призначення, та тримаючи в своїй правій руці гранату типу Ф-1 із запалом типу УЗРГМ-2, висмикнув запобіжну чеку із кільцем із запалу УЗРГМ-2 та натиснув на спусковий важіль запалу, тим самим привів гранату типу Ф-1 із запалом типу УЗРГМ-2 у бойову готовність, після чого продовжуючи тримати в правій руці вказану гранату типу Ф-1 із запалом типу УЗРГМ-2, приведену в бойову готовність, ОСОБА_3 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, та перебуваючи в безпосередній близькості до потерпілої, знаходячись між стіною житлового будинку та нежитлового приміщення господарського призначення, розташованого на території домоволодіння, де в цей момент, усвідомлюючи реальну загрозу своєму життю та здоров`ю переховувалась потерпіла ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на заподіяння смерті своїй співмешканці ОСОБА_6 способом, небезпечним для життя багатьох осіб, діючи з прямим умислом, відпустив спусковий важіль запалу, внаслідок чого, граната здетонувала в правій руці ОСОБА_3 , розірвавшись на осколки, які влучили в ОСОБА_6 , спричинивши їй тілесні ушкодження вибухової травми: вогнепального осколкового проникаючого черепно-мозкового поранення з вхідним отвором в лобній ділянці зліва, забоєм головного мозку 2-го ступеню з формуванням вогнища забиття лівої лобної частки зі зміщенням кісткових уламків в порожнину черепа, дірчатим переломом лобної кістки зліва, наявністю стороннього тіла металевої щільності (осколок) в ділянці лобної кістки зліва, синця та вогнепальних осколкових поранень повік лівого ока; множинних вогнепальних осколкових поранень м`яких тканин грудної клітини, з переломом 11-го ребра зліва, наявністю стороннього тіла металевої щільності в лівій легені та явищами лівостороннього малого гемотораксу; множинних вогнепальних осколкових поранень м`яких тканин черевної стінки та поперекової ділянки з наявністю сторонніх тіл в за очеревинному просторі зліва та в дузі 2-го поперекового хребця; множинних вогнепальних осколкових поранень м`яких тканин лівої гомілки, лівого стегна та лівого кульшового суглобу; множинних вогнепальних осколкових поранень лівої верхньої кінцівки з відкритим переломом нижньої третини лівої ліктьової кістки, дистальної фаланги 4-го пальця та проксимальної фаланги 5-го пальця лівої кисті, пораненням нігтьової фаланги 2-го пальця лівої кисті; множинних вогнепальних осколкових поранень м`яких тканин правого плеча, правого передпліччя та кисті; вогнепальних осколкових поранень м`яких тканин нижньої третини правої гомілки, що за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Внаслідок вибуху, мешканцями АДРЕСА_2 , викликано на місце події співробітників поліції та ШМД, які по прибуттю надали первинну медичну допомогу ОСОБА_6 , врятувавши життя останньої від масивної кровотечі, яку в подальшому госпіталізовано в тяжкому стані до МКЛ АДРЕСА_3 , а також ОСОБА_3 , який отримав тілесні ушкодження у вигляді вибухової травми: численних вогнепальних осколкових сліпих поранень м`яких тканин голови,обличчя, правого та лівого плеча, правої нижньої кінцівки (стегно, гомілка та стопа), лівого передпліччя та кисті; численних вогнепальних осколкових сліпих непроникаючих поранень м`яких тканин грудної клітини з явищами напруженого лівобічного пневмотораксу; численних вогнепальних осколкових сліпих непроникаючих поранень м`яких тканин передньої та бічної стінки черева; численних вогнепальних осколкових сліпих поранень м`яких тканин статевого члена без ушкодження кавернозних тіл; неповного травматичного відсічення правої кисті на рівні нижньої третини правого передпліччя з масивним дефектом м`яких та кісткових тканин правої кисті та нижньої третини передпліччя, що по життєвим показам потребувало оперативного втручання в об`ємі ампутації правої верхньої кінцівки на рівні нижньої третини правого передпліччя, що за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Внаслідок дій працівників поліції та лікарів ШМД, ОСОБА_3 не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, а саме спричинити смерть потерпілій ОСОБА_6 , тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Крім того, під час досудового розслідування встановлено, що солдат ОСОБА_3 підозрюється в тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, та проходячи її в посаді номера обслуги 1-го механізованого відділення - 1-го механізованого взводу 5-ї механізованої роти 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , маючи умисел, направлений на незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу та реалізуючи його, у невстановлений органами досудового розслідування час, але не пізніше 01 червня 2024 року, знаходячись у невстановленому органами досудового розслідування місці, з невстановленого органами досудового розслідування джерела, незаконно, без передбаченого законом дозволу, придбав бойовий припас бойову ручну осколкову гранату Ф-1, придатну до вибуху, вчинив тим самим придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, у невстановлений в ході досудового розслідування спосіб, утримуючи при собі бойову ручну осколкову гранату Ф-1, незаконно, без передбаченого законом дозволу переніс вищевказану гранату до місця свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , де також незаконно, без передбаченого законом дозволу залишив зберігати до 01.06.2024.

Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, направлений на направлений на носіння бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_3 , приблизно о 15:00, перебуваючи за місцем мешкання, тобто за адресою: АДРЕСА_1 , з невстановленого місця у вказаному будинку, взяв бойову ручну осколкову гранату Ф-1, яку раніше залишив зберігати за вказаною адресою та поклав її до наплічної сумки, одягнутої на ньому та утримуючи при собі вказану гранату рухався вулицями м. Підгородне, тим самим почав носити вказаний бойовий припас - бойову ручну осколкову гранату Ф-1 при собі.

Далі, продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, направлений носіння бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, 01.06.2024 приблизно о 15:56, ОСОБА_3 , утримуючи при собі бойову ручну осколкову гранату Ф-1, застосував вказану гранату, як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, внаслідок чого граната здетонувала в правій руці ОСОБА_3 , розірвавшись на осколки. При цьому ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді вибухової травми: численних вогнепальних осколкових сліпих поранень м`яких тканин голови,обличчя, правого та лівого плеча, правої нижньої кінцівки (стегно, гомілка та стопа), лівого передпліччя та кисті; численних вогнепальних осколкових сліпих непроникаючих поранень м`яких тканин грудної клітини з явищами напруженого лівобічного пневмотораксу; численних вогнепальних осколкових сліпих непроникаючих поранень м`яких тканин передньої та бічної стінки черева; численних вогнепальних осколкових сліпих поранень м`яких тканин статевого члена без ушкодження кавернозних тіл; неповного травматичного відсічення правої кисті на рівні нижньої третини правого передпліччя з масивним дефектом м`яких та кісткових тканин правої кисті та нижньої третини передпліччя, що по життєвим показам потребувало оперативного втручання в об`ємі ампутації правої верхньої кінцівки на рівні нижньої третини правого передпліччя, що за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України - закінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому способом, небезпечним для життя багатьох осіб, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України - носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

30.08.2024 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України повідомлено про підозру та 30.08.2024 направлено до суду обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час досудового розслідування ОСОБА_3 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому було продовжено до 06 вересня 2024 року.

На думку сторони обвинувачення вина ОСОБА_3 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню матеріалами, описаними у реєстрі матеріалів досудового розслідування, який додано до обвинувального акту.

30.08.2024 року було направлено до суду обвинувальний акт відносно: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В зв`язку з тим, що термін тримання завершується 06.09.2024 виникла необхідність у продовженні строку тримання під вартою відносно ОСОБА_3 так як на даний час наявні ризики передбаченні п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Інкриміновані ОСОБА_3 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину відповідальність за яке передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15-ти років.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України відносно ОСОБА_3 може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Отже, враховуючи вищевикладене вважаю, що зібрані під час досудового розслідування докази в сукупності підтверджують існування обґрунтованого обвинувачення відносно ОСОБА_3 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, що в свою чергу відповідно до положень ч. 2 ст.177 КПК України є підставою для застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду так як він, не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків (дружини, дітей, осіб похилого віку на утриманні), вчинив особливо тяжкий злочин, таким чином він може в будь-який момент залишити або змінити місце мешкання, намагаючись переховуватись від органів досудового розслідування та уникнути покарання за вчинений злочин.

- незаконно впливати на потерпілого і свідків так як всі свідки у кримінальному провадженні є родичами і приятелями з якими підозрюваний тривалий час підтримує зв`язки, тому зможе впливати на них шляхом умовлянь змінити свідчення щодо обставин злочину та вчинити певні дії, спрямовані на знищення, приховування та спотворення інших доказів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також враховуючи обставини справи.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Враховуючи вищевикладене, сторона обвинувачення приходить до висновку, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є доцільним та інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам вказаним в клопотанні.

Прокурор підтримала своє клопотання та просила задовольнити.

Обвинувачений, заперечував проти клопотання прокурора.

Захисник підтримав свого підзахисного та заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Вислухавши думки прокурора, захисника та підозрюваного, а також, дослідивши матеріали, що мають значення для вирішення поданого клопотання, суд доходить до наступних правових висновків.

Згідно ч. 1 ст. 199 КПК України (Порядок продовження строку тримання під вартою) клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 314 КПК України після отримання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що термін тримання під вартою ОСОБА_3 завершується 06.09.2024.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів дізнання або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному проваджені;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини другої цієї статті підставою запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду так як він, не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків (дружини, дітей, осіб похилого віку на утриманні), вчинив особливо тяжкий злочин, таким чином він може в будь-який момент залишити або змінити місце мешкання, намагаючись переховуватись від органів досудового розслідування та уникнути покарання за вчинений злочин; незаконно впливати на потерпілого і свідків так як всі свідки у кримінальному провадженні є родичами і приятелями з якими підозрюваний тривалий час підтримує зв`язки, тому зможе впливати на них шляхом умовлянь змінити свідчення щодо обставин злочину та вчинити певні дії, спрямовані на знищення, приховування та спотворення інших доказів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також враховуючи обставини справи.

Інкриміновані ОСОБА_3 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину відповідальність за яке передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15-ти років.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, і у подальшому про його продовження, суд зобов`язаний у сукупності оцінити обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється; вік та стан здоров?я підозрюваного; репутацію підозрюваного, наявність у нього судимостей.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Пункт b частини 1 Європейської Конвенції з прав людини дозволяє позбавлення волі для забезпечення виконання будь-якого обов?язку встановленого законом.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. Також практикою Європейського суду з прав людини, зокрема сформульовану в рішеннях «Марченко проти України» та «Лабіта проти Італії», згідно з якими тримання під вартою є виправданим у певному випадку, а саме тоді, коли суспільний інтерес, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Наразі, виходячи з мети і підстав застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає реальною наявність зазначених прокурором у клопотанні ризиків, які до теперішнього часу продовжують існувати, не зменшилися та є достатніми для продовження ОСОБА_3 дії найсуворішого запобіжного заходу.

Ці ризики, з урахуванням обставин вчинення інкримінованих кожному з них кримінальних правопорушень, одне з яких віднесено до категорії умисних особливо тяжких злочинів, мають оцінюватися в сукупності з відомостями про особу кожного з них (неодноразово відбували покарання у місцях позбавлення волі), місце проживання, рід занять, майновий стан, сімейні зв`язки.

З огляду на викладене та беручи до уваги наявність вказаних ризиків і продовження на території України строку дії воєнного стану, клопотання прокурора є обґрунтованим.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_3 у випадку визнання винуватими, не є самостійною підставою для утримання їх під вартою, проте є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування від суду (рішення у справі «Ілойков проти Болгарії»).

Таке судове рішення у повній мірі буде відповідати вимогам як національного, так і європейського законодавства, тримання під вартою у відповідності до пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Взяття особи під варту має бути необхідним для забезпечення його присутності в суді… (рішення у справі «Хайредінов проти України»).

Зазначені обставини не дозволяють застосувати до обвинуваченого альтернативні (інші) види запобіжних заходів, які, на переконання слідчого судді, не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому клопотання захисника про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 альтернативного запобіжного заходу, а саме у вигляді домашнього арешту не підлягає задоволенню.

Виходячи з вище викладеного, а також враховуючи обставини справи, які до цього часу не відпали і не зменшилися, що не дозволяє суду застосувати альтернативні види запобіжних заходів, а тому суд вважає необхідним продовжити його дію строком на 60 днів, а саме: з 06 вересня 2024 року по 04 листопада 2024 року, згідно п.1, ч.4 ст.183 КПК України без визначення розміру застави у зв`язку із застосуванням насильства.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 197, 199, 309, 331, 369, 372, 376, 392, 492 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме: з 06 вересня 2024 року по 04 листопада 2024 року, згідно п.1, ч.4 ст.183 КПК України без визначення розміру застави у зв`язку із застосуванням насильства.

Відповідно до ст. 296 КПК України ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

В задоволенні клопотання захисника про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 альтернативного запобіжного заходу, а саме у вигляді домашнього арешту відмовити.

Дата закінчення дії ухвали 04 листопада 2024 року.

Вручити копію ухвали обвинуваченого негайно після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 ..

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1