Дата документу 16.10.2024
Справа № 334/5759/24
Провадження № 1-кп/334/607/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2024 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника органу опіки та піклування ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження №0000965 від 16.05.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, Луганської області, громадянина України, студента 2-го курсу Державного навчального закладу «Запорізького вищого професійного училища «Моторобудівник», неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В період дії воєнного стану у період з 02.05.2024 по 03.05.2024 в нічний час доби, точного часу не встановлено, неповнолітній ОСОБА_4 знаходячись за місцем спільного мешкання з мамою ОСОБА_6 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, з рюкзака матері ОСОБА_6 таємно викрав належні потерпілій золоті сережки 585 проби, масою 1,48 г., вартість яких становить 4649,47 гривень.

Після чого, викраденим розпорядився на власний розсуд, а саме передав ОСОБА_8 аби останній заклав їх до ломбарду.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєному кримінальному правопорушенні, яке йому інкримінують, визнав у повному обсязі та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, щиро розкаявся в скоєному, та пояснив, що зараз намагається повернути кошти матері.

Потерпіла ОСОБА_6 пояснила як відбувалися події обставини, також пояснила, що син вже виправився, вона вже вибачила сина, тому просила суд застосувати до сина м`яке покарання.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні вищезазначеному кримінальному правопорушенні в судовому засіданні доведена повністю.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, відношення самого обвинуваченого до вчиненого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, скоєний ОСОБА_4 злочин за ч.4 ст.185 КК України відносяться до тяжкого злочину.

ОСОБА_4 неповнолітній, раніше не судимий, студент 2-го курсу Державного навчального закладу «Запорізького вищого професійного училища «Моторобудівник», має постійне місце проживання, не одружений, не перебуває на диспансерному обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах, свою вину в вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, в скоєному щиросердно розкаявся.

Згідно досудової доповіді на неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , складену Шевченківським районним відділом сектору ювенальної пробації м. Запоріжжя філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_4 оцінюється як середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає за можливе перевиховування ОСОБА_9 у громаді без ізоляції від суспільства за умови здійснення нагляду та у застосуванні соціально-виховних заходів, що відповідають конкретним криміногенним потребам підлітка.

Відповідно до Висновку спеціаліста за результатами проведення допиту неповнолітнього ОСОБА_4 №6020/40-2024 від 03.06.2024 року, ОСОБА_4 не є суспільно-небезпечною особою, яка потребує ізоляції від суспільства і отримавши відповідний негативний досвід, готовий до корекції своєї поведінки та поглядів.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу ОСОБА_4 ,який є неповнолітнім, враховуючи його відношення до скоєного, визнання ним вини та щире каяття, а також враховуючи позицію прокурора, який просив суд призначити покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді пробаційного нагляду, суд приходить до висновку, що оскільки встановлені обставини суттєво зменшують ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_4 кримінального правопорушення, вважає, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання, із застосуванням ст.ст. 69, 59-1, 101 КК України, у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 рік, що полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства. На думку суду саме такий вид покарання зможе забезпечити досягнення його мети, підстави для призначення більш суворих видів покарання судом не встановлені і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст.615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст. ст..368-371, 373-376, 615 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.ст. 59-1, 101 КК України покласти на ОСОБА_4 наступі обов`язки протягом пробаційного нагляду: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, 4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1