Справа № 364/87/21
Провадження № 1-кп/364/6/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2024, Володарський районний суд Київської області, у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань, в селищі Володарка, клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності у справі за матеріалами об`єднаного кримінального провадження № 364/87/21 (№ 1-кп/364/6/24) про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія, Кіровоградської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, невійськовозобов`язаного, непрацюючого, неодруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей немає, не є депутатом, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, без місця реєстрації, тимчасово проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 16.11.2017 за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України до семи років позбавлення волі із конфіскацією майна; 26.06.2020 звільнений з Полтавської виправної колонії № 64 за відбуттям строку покарання;

- вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 19.05.2023 за ч. 3 ст. 187 КК України до дев`яти років позбавлення волі, з конфіскацією усього належного йому майна, який обвинувачується

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ст. 126-1, ч. 2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , будучи раніше судимим вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30.10.2015 (зміненим ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 16.11.2017) за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до семи років позбавлення волі із конфіскацією майна, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став та вчинив нове умисне кримінальне правопорушення проти здоров`я особи за наступних обставин.

Так, 29.12.2020, близько 16:00 ОСОБА_6 прибув до місця проживання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Там же перебувала співмешканка ОСОБА_6 ОСОБА_4 .

Під час перебування за вищевказаною адресою, між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , виник конфлікт на ґрунті невирішених побутових питань спільного проживання, в ході якого ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння наніс потерпілій ОСОБА_4 удар кулаком по обличчю, після чого схопив її за волосся та витягнув з будинку на вулицю, однак остання змогла вирватись та повернулась до будинку. Після цього, ОСОБА_6 також зайшов до будинку та продовжуючи реалізовувати свій умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень, умисно, наніс ОСОБА_4 удар ногою по обличчю, внаслідок чого остання здійснила падіння на підлогу, однак це не зупинило ОСОБА_6 та він перебуваючи в положенні стоячи наніс множинні удари ногами по тілу ОСОБА_4 , яка знаходилась у лежачому положенні.

В подальшому, ОСОБА_6 взяв ОСОБА_4 за волосся та потягнув в напрямку їхнього місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 . В подальшому, ввійшовши до приміщення спальні будинку, що за вказаною вище адресою, ОСОБА_6 наніс удари кулаками по обличчю ОСОБА_4 .

Від нанесених ударів ОСОБА_4 зазнала фізичного болю та отримала тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови, закритої травми грудної клітки, пневмотораксу зліва, підшкірної емфіземи зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, а також тілесних ушкоджень у вигляді перелому 4-го лівого ребра по передній підпахвовій лінії зі зміщенням уламків, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, так як викликають довготривалий розлад здоров`я.

Крім того, ОСОБА_6 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, в період часу з 15.03.2021 по 18.04.2021, перебуваючи по місцю спільного проживання з ОСОБА_4 , що за адресою: АДРЕСА_1 , систематично вчиняв по відношенню до останньої фізичне та психологічне насильство, яке виразилося у нанесенні ударів, словесних образах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, що призвело до фізичних та психологічних страждань останньої, а саме викликало в неї побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну напруженість та негативні переживання.

Зокрема, 15.03.2021, близько 19:00, ОСОБА_6 , за адресою спільного проживання: АДРЕСА_1 , вчинив сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_4 , в ході якої кричав та виражався в її адресу нецензурною лайкою, чим вчинив психологічне насильство відносно неї та в подальшому притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, 18.03.2021, близько 16:00, ОСОБА_6 , за адресою спільного проживання: АДРЕСА_1 , вчинив сварку зі свою співмешканкою ОСОБА_4 , в ході якої кілька разів вдарив її по обличчю, чим вчинив фізичне насильство відносно останньої та в подальшому притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Також, 22.03.2021, близько 11:00, ОСОБА_6 , за адресою спільного проживання: АДРЕСА_1 , вчинив сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_4 , в ході якої виражався в її сторону нецензурною лайкою, чим вчинив психологічне насильство відносно останньої та в подальшому притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Разом з тим, 18.04.2021, близько 13:00, ОСОБА_6 за адресою спільного проживання: АДРЕСА_1 , вчинив сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_4 , під час якої нецензурно висловлювався на її адресу, чим вчинив психологічне насильство відносно останньої, та в подальшому ОСОБА_6 , 18.04.2021 інспектором СРПП ВП № 4 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 винесено «терміновий заборонний припис стосовно кривдника» терміном на чотири доби, зобов`язавши ОСОБА_6 залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи.

Таким чином, ОСОБА_6 умисно систематично вчиняв фізичне та психологічне насильство щодо своєї співмешканки ОСОБА_4 , які згідно висновку судово-психіатричної

експертизи супроводжувалися накопиченням емоційних переживань образливості, приниження гідності в поєднанні зі страхом за своє життя та знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з діями ОСОБА_6 .

Крім цього, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 09.07.2021, близько 10:00, прийшов до місця проживання своєї колишньої співмешканки ОСОБА_4 , що за адресою: АДРЕСА_1 , з метою примирення з останньою.

Перебуваючи на вказаній території, ОСОБА_6 побачив ОСОБА_10 , який знаходився у приміщенні веранди, та в цей час у ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, пов`язаних з ревнощами, виник умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , взявши у праву руку кухонний ніж, з коричневим руків`ям, який знаходився на підвіконні вищевказаного будинку та наніс ОСОБА_10 два удари ножем, один в область поперекового відділу спини справа, другий в область нижньої третини лівого плеча, вказані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковано, як нанесення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних відносинах, що призвели до фізичних та психологічних страждань потерпілої, тобто за ознаками злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, та заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

У судовому засіданні 16.09.2024 обвинувачений ОСОБА_6 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження відносно нього, посилаючись на ст. 49 КК України. Своє клопотання обґрунтував тим, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких він обвинувачується, скоєні у період з грудня 2020 року по липень 2021, тобто з моменту вчинення кримінальних правопорушень минуло понад три роки та вирок за жодне з них не ухвалено (том 5 а.к.п. 8).

04.10.2024 у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 підтримав своє клопотання та у відповідь на уточнюючі запитання вказав суду, що не визнаючи свою провину у вчиненні кримінальних правопорушень, просить звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення лише двох кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема, ст. 126-1 КК України та ч. 2 ст. 125 КК України. Одночасно зазначив, що не заперечує проти такого звільнення на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження відносно нього в цій частині.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого в частині звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1 та ч. 2 ст. 125 КК України за строками давності притягнення його до кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі в цій частині на підставі ст. 49 КК України та вказав, що воно базується на законі.Одночасно зазначив, що клопотання обвинуваченого в частині звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України не відповідає положенням ст. 49 КК України, оскільки строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності за вказане кримінальне правопорушення ще не минув.

Потерпіла ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася. Належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи. Своєю письмовою заявою, поданою до суду 01.10.2024 просила судовий розгляд справи та його завершення проводити без її участі, у зв`язку із сімейними обставинами (том 5 а.к.п. 46).

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася. Належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи. Своєю письмовою заявою, поданою до суду 01.10.2024 просила судовий розгляд справи та його завершення проводити без її участі, за станом здоров`я (том 5 а.к.п. 41-42).

Вирішуючи питання за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає, що воно підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Так, відповідно до положення ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності, суд закриває кримінальне провадження.

Приписами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Згідно з ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Матеріали кримінального провадження вказують та судом встановлено, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, у період часу з 15.03.2021 по 18.04.2021. Вказане кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років. Відтак, строк давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ст. 126-1 КК України, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, становить три роки та мав закінчитися 18.04.2024. Однак, згідно з вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 19.05.2023, залишеним без змін ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 12.09.2023, ОСОБА_6 29.07.2021 вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 187 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесене до особливо тяжких злочинів (том 4 а.к.п. 42-48). Отже, враховуючи положення ч. 3 ст. 49 КК України, строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності перервався у зв`язку із вчиненням ним вказаної вище дати особливо тяжкого злочину, а тому обчислення строку давності почалося з дня вчинення нового злочину за попереднім вироком, тобто з 29.07.2021. Таким чином, на час ухвалення вироку, з урахуванням переривання перебігу строку давності (29.07.2021), минуло більше трьох років, а відтак строк давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, - закінчився.

Крім того, 09.07.2021 ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України. Зазначене кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі. Відтак, строк давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, становить три роки та мав закінчитися 09.07.2024. Проте з тих самих підстав, що наведені вище, строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності перервався у зв`язку із вчиненням ним особливо тяжкого злочину, а тому обчислення строку давності почалося з дня вчинення нового злочину за попереднім вироком, тобто з 29.07.2021. Таким чином, на час ухвалення вироку, з урахуванням переривання перебігу строку давності (29.07.2021), минуло більше трьох років, а відтак строк давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, також закінчився.

Отже, клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 у цій частині узгоджується з нормами ст. 49 КК України та підлягає задоволенню.

Щодо клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 122 КК України, то воно у цій частині не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Так, судом визнано доведеним, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, 29.12.2020. Вказане кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад два роки. Відтак строк давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, з урахуванням переривання перебігу строку давності (29.07.2021) становить п`ять років та мав би закінчитися лише 29.07.2026.

Отже, наведені обставини вказують, що строк притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за вчинене ним 29.12.2020 кримінальне правопорушення не закінчився, а відтак він підлягає кримінальній відповідальності за вчинений ним злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України.

Враховуючи те, що строки давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1 КК України та ч. 2 ст. 125 КК України закінчились, обвинувачений не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього в цій частині, суд вважає за необхідне частково задовольнити його клопотання, звільнити ОСОБА_6 , від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України з урахуванням переривання перебігу строку давності (29.07.2021) та кримінальне провадження щодо нього закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

При цьому в задоволенні клопотання обвинуваченого в частині закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 122 КК України, слід відмовити, оскільки строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений ст. 49 КК Українине закінчився, а відтак розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, слід продовжити у загальному порядку, передбаченому КПК України.

Цивільний позов у об`єднаному кримінальному провадженні не заявлено.

Одночасно із вищевикладеним, суд вважає необхідним відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Володарського районного суду Київської області від 13.07.2021 на тимчасово вилучені речі під час проведення огляду місця події 09.07.2021 (том 4 а.к.п. 198-200).

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні - відсутні.

Керуючись ст. 49 КК України, ст. ст. 285, 288, 372 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_6 від відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Звільнити ОСОБА_6 від відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

В іншій частині у задоволенні клопотання відмовити.

Цивільний позов у кримінальному провадженні - не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні - відсутні.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Володарського районного суду Київської області від 13.07.2021 на тимчасово вилучені речі.

Речові докази у кримінальному провадженні: два змиви бурого кольору, зовні схожих на кров, які знаходяться у двох паперових конвертах та належним чином опечатано та предмет зовні схожого на ніж, який знаходиться у паперовій коробці, належним чином опечатано, що зберігаються в камері схову речових доказів при відділенні поліції № 4 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області (натепер СПД № 1 ВП № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області) - знищити.

Продовжити розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України у загальному порядку, передбаченому КПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1