ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2227/24 Справа № 243/1538/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19 квітня 2024 року відносно ОСОБА_8 ,

В СТ А Н О В И Л А:

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19 квітня 2024 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верба Дубенського району Рівненської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, інвалідом не являється, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, номер обслуги кулеметного взводу 2 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 , солдата, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимого,

визнано винуватим та засудженим за ч. 4 ст. 402 КК України до покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі. На підставі ст. 54 КК України ОСОБА_8 позбавлено військового звання «солдат».

Згідно з вироком суду першої інстанції, зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22 травня 2022 року № 2263-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, до 21 листопада 2022 року.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, до 19 лютого 2023 року.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07 лютого 2023 року № 2915-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21 листопада 2022 року № 269 солдата ОСОБА_8 зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення, та призначено на посаду номера обслуги кулеметного взводу 2 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Водночас, відповідно до витягу із Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28 лютого 2023 року № 61 на посаді заступника командира 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 по теперішній час проходить військову службу капітан ОСОБА_9 .

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом - Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Водночас, ст. 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до ст. 28 Статуту, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази, а також в забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Статтями 29, 31 Статуту також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звання капітан належать до молодшого офіцерського складу, звання солдат належить до рядового складу.

Статтею 32 Статуту також передбачено, що військовослужбовці молодшого офіцерського складу за своїми військовим званням є начальниками для військовослужбовців молодшого сержантського і старшинського складу однієї з ними військової частини та військовослужбовців рядового складу.

Відповідно до ст. 70 Статуту, заступник командира бригади (полку, окремого батальйону) в мирний і воєнний час відповідає за бойову та мобілізаційну готовність, успішне виконання бойових завдань бригадою (полком, окремим батальйоном); за організацію та якість проведення занять з бойової підготовки; за створення навчально-матеріальної бази, вдосконалення та утримання її в справному стані; за спортивно-масову роботу; за підготовку класних спеціалістів; за додержання військової дисципліни та внутрішнього порядку; за організацію пожежної безпеки у бригаді (полку, окремому батальйоні).

Заступник командира бригади (полку, окремого батальйону) підпорядковується командирові та є прямим начальником усього особового складу бригади (полку, окремого батальйону), за відсутності командира виконує його обов`язки. У військових частинах, де посада заступника командира бригади (полку, окремого батальйону) не передбачена за штатом, виконання цих обов`язків покладається на начальника штабу.

Таким чином, заступник командира 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_9 , по відношенню до номера обслуги кулеметного взводу 2 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_8 , був прямим начальником за своїм службовим становищем та начальником за військовим званням, а останній підлеглим капітана ОСОБА_9 .

Поряд із цим, статтею 35 Статуту, серед іншого, передбачено, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості, наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

Згідно ст. 36 Статуту, командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.

Стаття 37 Статуту визначає, що військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його , військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін . Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання.

Крім того, Статутом визначений зміст військової присяги, згідно якого кожний військовослужбовець, вступаючи на військову службу урочисто присягає Українському народові завжди бути йому вірним і відданим, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну таємницю, а також присягає виконувати свої обов`язки в інтересах співвітчизників та ніколи не зраджувати Українському народові.

Згідно ст. ст. 6, 11, 16, 127, 128 Статуту, ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України також передбачено, що кожен військовослужбовець зобов`язаний знати й сумлінно виконувати вимоги цього Статуту, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України , дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни .

Більше того, ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено право командира віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

Особа, яка одержала законний наказ, зобов`язана його виконати. За своєю юридичною природою виконання законного наказу - це виконання особою свого юридичного (службового) обов`язку.

Наказ або розпорядження є законними, якщо вони віддані відповідною особою в належному порядку та в межах її повноважень і за змістом не суперечать чинному законодавству та не пов`язані з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина.

В свою чергу, солдат ОСОБА_8 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку, проходження військової служби і підлеглості, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши в умовах воєнного стану, військовий злочин за наступних обставин.

Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України військова частина НОМЕР_1 виконує завдання за призначенням на території Донецької та Луганської області.

11 квітня 2023 року приблизно о 07 год. 23 хв., перебуваючи за місцем тимчасового розташування підрозділу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , розташованого у АДРЕСА_3 , солдат ОСОБА_8 , отримав законний наказ свого прямого начальника заступника командира НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_9 , виданий на підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 676т. ОКП-КРАМАТОРСЬК.19.05 10.04.2023. Карта 50 000, видання 2016 р., відповідно до якого необхідно перейти в оперативне підпорядкування командиру БТГР « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та зайняти позицію відділення в межах батальйонного району оборони БТГР «Шабаш» в БАХМУТ.

Отримавши зазначений наказ прямого начальника солдат ОСОБА_8 , злякався виконувати покладені на нього обов`язки військової служби.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на підрив установленого в Збройних Силах України порядку підлеглості і принципу єдиноначальності, солдат ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи її на посаді номера обслуги кулеметного взводу 2 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, приблизно о 07 год. 23 хв. 11 квітня 2023 року, перебуваючи за місцем тимчасового розташування підрозділу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , розташованого у АДРЕСА_3 , отримавши законний усний наказ свого прямого начальника заступника командира НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_9 , доведений на підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 676т. ОКП-КРАМАТОРСЬК.19.05 10.04.2023. Карта 50 000, видання 2016 р., відповідно до якого необхідно перейти в оперативне підпорядкування командиру БТГР « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та зайняти позицію відділення в межах батальйонного району оборони БТГР «Шабаш» в БАХМУТ, відкрито відмовився виконати зазначений усний наказ начальника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони, відкрито відмовився виконати зазначений наказ начальника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

На вказане рішення захисником ОСОБА_7 подана апеляційна скарга, в якій він просить вирок суду відносно ОСОБА_8 скасувати з призначенням нового судового розгляду. Зазначає, що суддя ОСОБА_1 не могла здійснювати правосуддя дистанційно з огляду на дію принципу безпосередності, крім того вказаний розгляд заборонено законом. Оскаржуваний вирок винесено незаконним складом суду, оскільки матеріали щодо відводу головуючої судді ОСОБА_1 розглянуті слідчим суддею ОСОБА_10 , котра не мала права розглядати цю заяву. Вважає, що судом першої інстанції безпідставно визнано допустимими доказами слідчі експерименти проведені зі свідками, оскільки вони зводяться тільки до допиту свідків в кабінеті органу досудового розслідування. Крім того, недопустимим доказом є відеозапис на якому зафіксоване оголошення бойового наказу, оскільки файли досліджені в суді та долучені до матеріалів справи різняться в назвах. Матеріали справи містять копії документів, що є грубим порушенням законодавства. Суд першої інстанції залишив поза увагою доводи захисту про неможливість виконання ОСОБА_8 бойового розпорядження за станом здоров`я.

Заслухавши суддю доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього ж Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Таким чином, суд першої інстанції дотримався вищевказаних вимог в повному обсязі.

Так, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 402 КК України, при викладених у вироку обставинах, підтверджені сукупністю належних та допустимих доказів, перевірених судом та докладно наведених у вироку.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 402 КК України не визнав в повному обсязі. Він категорично не згоден з Довідкою ВЛК від 06 квітня 2023 року. Відмовився виконувати наказ у зв`язку із поганим самопочуттям.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_8 був знайомий, це його підлеглий військовослужбовець. Відносини між ними були добрі. 11 квітня 2023 року в н.п. ОСОБА_11 він доводив до військовослужбовців бойове розпорядження, але група людей відмовилася його виконувати. В тому числі і ОСОБА_8 Оголошення Наказу було зафіксовано на відео. Військовослужбовці відмовилися, оскільки пояснили, що не можуть виконати бойове розпорядження. ОСОБА_8 послався на незадовільний стан здоров`я і незгоду з Висновком ВЛК. Оголошення бойового наказу відбувалося чітко, зрозуміло. В подальшому це наказ не було визнано незаконним та не було скасовано. Для виконання наказу військовослужбовців, в тому числі і ОСОБА_8 були забезпечені усим необхідним.

Свідки ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14 в суді першої інстанції дали пояснення аналогічні поясненням свідка ОСОБА_9 ..

Під час слідчого експерименту вказані свідки докладно розповіли та показали обставини вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення 11 квітня 2023 року.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 06 квітня 2023 року вбачається, що солдат військової служби за мобілізацією ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , придатний до військової служби.

З медичної характеристики солдата ОСОБА_8 від 30 березня 2023 року вбачається, що «За час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_8 скарг на стан здоров`я не мав (не заявляв), на стаціонарному лікуванні не знаходився. При проходженні призовної компанії скарг на стан здоров`я не заявляв, рішенням ВЛК визнаний здоровим, придатним до військової служби. До медпункту звертався через високий арт тиск».

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 11 квітня 2023 року вбачається, що свідок ОСОБА_9 докладно розповів та показав обставини вчинення кримінального правопорушення 11 квітня 2023 року, а саме факт віддання наказу та відмову виконувати наказ військовослужбовцем ОСОБА_15 .

Відповідно до протоколу про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису від 11 квітня 2023 року вбачається, що ОСОБА_12 використовуючи технічний засіб - Ноутбук «DELL» Vostro 15 3000 самостійно здійснив копіювання з належного йому мобільного телефону марки Xiaomi Redmi Note 8 Pro (модель НОМЕР_3 ( RGGMIXM), відеозапису, який містить відомості щодо віддання заступником командира 2 стрілецького батальйону, капітаном ОСОБА_9 усного наказу на підставі бойового розпорядження №676 від 10 квітня 2023 року, 8 військовослужбовцям 2 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 , в тому числі і ОСОБА_8 , згідно з яким вони зобов`язані були вибути в оперативне підпорядкування БТГр « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та зайняти позиції відділення в межах батальйонного району оборони БТГр « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в м. Бахмуті та відмови вказаних військовослужбовців, в тому числі і ОСОБА_8 ( окрім ОСОБА_16 ) виконувати вказаний наказ.

Всі свідки пояснили та обвинувачений не заперечував, що вони раніше були знайомі, між ними були нормальні відносини і тому колегія суддів вважає, що у вказаних свідків немає причин для оговорення обвинуваченого.

Аналізуючи пояснення свідків у сукупності з іншими, добутими по справі доказами, колегія суддів вважає пояснення свідків, такими, що відповідають об`єктивній дійсності, оскільки вони цілком підтверджуються зібраними по справі процесуальними документами, є послідовними, узгоджуються між собою та підтверджені об`єктивними доказами.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України суд першої інстанції за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, адже ні підозра, ні обвинувачення не можуть відповідно до ч. 3 ст. 17 КПК України ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а сукупність зібраних доказів, суд оцінює з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого повністю доведена, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_8 правопорушення правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 402 КК України.

Обговорюючи доводи захисту з приводу недопустимості слідчих експериментів зі свідками, оскільки вони зводяться тільки до допиту свідків в кабінеті органів досудового розслідування, колегія суддів вважає наступне.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Перед початком проведення слідчих експериментів їх учасникам було роз`яснено їх права та обов`язки, що прямо відображено на відеозаписах цих слідчих дій. При цьому свідки не заявляли про наявність у них будь-яких зауважень, заперечень, клопотань, заяв щодо проведеного за їх участю слідчого експерименту про, що свідчить відеозапис.

У ході проведення зазначених слідчих дій свідки описували перебіг подій, які відбувалися 11 квітня 2023 року, при цьому, детально розказували та показували обставини вчиненого обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення.

Тобто слідчий експеримент відбувся у формі, що містила ознаки відтворення дій, обстановки, обставин події, що свідчило про те, що ця слідча (розшукова) дія була проведена із дотриманням вимог закону та прав учасників такої слідчої дії.

Крім того, проведення слідчого експерименту саме в кабінеті слідчого, не є порушенням та не містить жодної заборони відповідно до КПК України

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до обґрунтованого переконання, що протоколи слідчих експериментів від 11 квітня 2023 року у розумінні вимог ст. 86 КПК України є допустимим доказом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження № 0001064, було зареєстровано 11 квітня 2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого стаття 402 частина 4 КК України відносно декількох осіб.

На підставі постанови слідчого з кримінального провадження №0001064 виділені матеріали відносно підозрюваного ОСОБА_8 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України в окреме провадження з визначенням конкретних документів щодо нього.

Колегія суддів зауважує, що виділення матеріалів відносно підозрюваного ОСОБА_8 цілком відповідає вимогам статті 217 КПК України та повністю спростовує твердження сторони захисту в цій частині, стосовно знаходження копій документів а не оригіналів.

Крім того, твердження захисту, щодо відсутності учасників кримінального провадження безпосередньо в залі суду є безпідставними, оскільки в переважній більшості судових засідань в приміщенні суду знаходилась головуюча у справі суддя ОСОБА_1 , а інші учасники в режимі відеоконференції з власних технічних засобів.

Дійсно декілька судових засідань були проведені головуючим суддею дистанційно, поза межами приміщення суду, але це було безумовно викликано воєнним станом та безпекою учасників провадження. Разом з тим, в більшості судових засідань, зокрема, дослідження доказів, стадія дебатів та останнє слово, головуючий суддя перебував в приміщенні суду, тому принцип безпосередності судового розгляду порушено не було.

Обговорюючи доводи захисту про недопустимість відеозапису на якому зафіксоване оголошення бойового наказу, у зв`язку з різними назвами файлів, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, а саме протоколу про зняття показань з технічних приладів та технічних засобів від 11.04.2023 року слідчий ОСОБА_12 здійснив копіювання відеозапису з телефону під назвою «VID_20230411_072155_1.mp4» на цифровий носій. При копіюванні дійсно на цифровому носії вказана інша назва.

Однак, при вивченні вказаного цифрового носія, чітко видно події 11 квітня 2023 року, про оголошення бойового наказу командиром та відмову від його виконання обвинуваченим ОСОБА_8 , тому колегія суддів вважає, що вказаний доказ є допустимим.

Обговорюючи доводи захисту з приводу винесення рішення незаконним складом суду, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 81 КПК України визначено, що відвід розглядається і вирішується у кримінальному провадженні лише суддями (судом): у досудовому провадженні - слідчим суддею, у судовому провадженні - іншим суддею цього ж суду або колегіальним складом суду.

Під поняттям "інший суддя", який розглядає відводи стосовно слідчого судді і самовідвід слідчого судді, а також відводи щодо судді, який одноособово здійснює судовий розгляд, і самовідвід цього судді, - це суддя, який визначається з допомогою автоматизованої системи документообігу суду.

Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено було суддю ОСОБА_10 .

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя ОСОБА_10 відповідно до чинного КПК України та інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, є саме суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, тому безумовно мала право на розгляд заяви про відвід судді ОСОБА_1 , а тому вирок відносно ОСОБА_8 винесений законним складом суду.

Суд першої інстанції виніс законне, обґрунтоване рішення згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Рішення хвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього ж Кодексу.

Висновки суду про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення підтверджено доказами, зібраними у відповідності із вимогами закону та дослідженими у судовому засіданні. Всі висновки суду у вироку мотивовані з належною повнотою, наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому відповідає вимогам ст.65 КК України, є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчинення нових злочинів.

Перевіривши вирок суду першої інстанції в межах апеляційних вимог, колегія суддів, підстав для його скасування або зміни, передбачених ст. 409 КПК України, не вбачає, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19 квітня 2024 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набуває чинності негайно та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк, з дня вручення йому копії ухвали

Судді