Справа № 351/2217/24
Номер провадження №1-кп/351/233/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у порядку спрощеного провадження, у відкритому судовому засіданні, в залі Снятинського районного суду Івано-Франківської області, кримінальне провадження № 0000132 від 09.10.2024р. про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, на утриманні має п`ятеро неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 164 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), а також злісне ухилення його, як батька, від утримання неповнолітньої дитини, що перебуває на його утриманні.

Кримінальний проступок вчинено за наступних обставин.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 13.07.2018 Снятинським районним судом Івано-Франківської області ухвалено рішення у цивільній справі № 351/732/18 про те, що ОСОБА_3 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_4 , на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі 1000 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 13.04.2018.

Даний виконавчий лист потерпілою звернуто до Снятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області для здійснення примусового виконання рішення суду. Старшим державним виконавцем Снятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_6 на підставі заяви ОСОБА_7 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56833015 від 23.07.2018, про що повідомлено сторони виконавчого провадження.

Після відкриття вищезазначеного виконавчого провадження ОСОБА_3 , погашав заборгованість зі сплати аліментів тільки у серпні та грудні 2023 року на загальну суму 7931,00 грн., однак у подальшому, знаючи про те, що він зобов`язаний сплачувати аліменти згідно рішення суду, знаючи про наявність заборгованості щодо сплати аліментів та про кримінальну відповідальність за ухилення від їх сплати, починаючи з 01.01.2024 жодних дій щодо сплати аліментів не вчиняв, в результаті чого, станом на 01.10.2024 заборгованість зі сплати аліментів склала 89 060,10 грн.

Тим самим, в порушення ст. 51 Конституції України, де закріплено обов`язок батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття, а також ст.ст. 150, 155 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ОСОБА_3 знаючи про необхідність сплати аліментів на утримання дитини, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своєї бездіяльності, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи ухилитись від сплати аліментів та утримання неповнолітньої дитини, не сплачував їх та допустив заборгованість в загальному розмірі 89 060,10 грн.

Крім того, ОСОБА_3 злісно ухилявся від утримання своєї дитини ОСОБА_5 не брав участь у її вихованні, не здійснював догляд за нею та не надавав жодних коштів і засобів, необхідних для її існування їжі, одягу, засобів гігієни.

Прокурор звернувся до суду із клопотанням про розгляд кримінального проступку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до частини 4 ст. 107 КПК України, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Відповідно до положень ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1ст.164 КК України є кримінальним проступком.

Відповідно до ч.1 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Як вбачається з долученої до обвинувального акта письмової заяви обвинуваченого ОСОБА_3 від 15.11.2024р., складеної в присутності захисника - адвоката ОСОБА_8 , обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та погодився на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні за його відсутності.

Окрім цього, до обвинувального акта долучено матеріали досудового розслідування №0000132 від 09.10.2024 р. та документи, що засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості.

Відтак, з урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, а саме: злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), а також злісне ухилення його, як батька, від утримання неповнолітньої дитини, що перебуває на його утриманні, доведена повністю встановленими органом досудового розслідування обставинами.

Відповідно до положень ст.50 КК України до особи, визнаної винною за вироком суду у вчиненні кримінального правопорушення застосовується покарання, яке є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах, встановлених санкцією статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст.53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання обвинуваченому, не встановлено.

З огляду на викладене суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, а тому, враховуючи особу обвинуваченого, його матеріальне становище, відсутність обтяжуючих покарання обставин, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст.164 КК України у виді громадських робіт, оскільки таке покарання є достатнім, справедливим і необхідним для його виправлення та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.370,373,374,376,381,382,394 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити йому покарання у виді 100 (сто) годин громадських робіт.

Речові докази: копії виконавчого провадження стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя с. Підвисоке Коломийського району Івано-Франківської області, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381та 382 цьогоКодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Снятинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Головуючий ОСОБА_9