Справа № 225/1279/22
Провадження № 1-кп/206/287/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2024 Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в режимі відеоконференції кримінальне провадження під №0000030, відомості про яке внесені 16 січня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Торецька Донецької області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 15.03.2001 Дзержинським міським судом Донецької області за ч.2, ч.3 ст.140 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 03.06.2004 умовно-достроково на не відбуту частину покарання 6 місяців 8 днів;

- 21.07.2005 Дзержинським міським судом Донецької області за ч.4 ст.296 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 29.06.2007 умовно-достроково на не відбуту частину покарання 7 місяців 14 днів;

- 19.03.2009 Дзержинським міським судом Донецької області за ч.3 ст.296 КК України, до 3 років позбавлення волі;

- 25.06.2009 Дзержинським міським судом Донецької області за ч.1 ст.129, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 21.08.2010 умовно-достроково на не відбуту частину покарання 1 рік 15 днів;

- 12.04.2011 Дзержинським міським судом Донецької області за ч.4 ст.296 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 26.06.2014 на не відбуту частину покарання 11 місяців 28 днів;

- 12.10.2016 Дзержинським міським судом Донецької області за ч.2 ст.185 КК України до 4 місяців арешту, звільнений 31.07.2018 по відбуттю строку покарання; - 27.08.2018 Дзержинським міським судом Донецької області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 30.06.2021 умовно-достроково на не відбуту частину покарання 1 рік 5 місяців 3 дні, судимість в установленому порядку не знята та не погашена,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України за обвинуваченням

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник-адвокат ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, яке призначено до судового розгляду. Згідно з обвинувальним актом, 16.01.2022 о 10:25 годині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на відкритій ділянці місцевості перед будівлею ЗЗСО №10 Торецької міської ВЦА Бахмутського району Донецької області за адресою: АДРЕСА_3 , де в нього виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення майна, яке знаходиться в автомобілі, розташованому за вищезазначеною адресою. З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, 16.01.2022 о 10:30 годині ОСОБА_3 підійшов до автомобілю марки Fiat Ducato реєстраційний номер НОМЕР_1 , розташованого на ділянці місцевості за адресою: АДРЕСА_3 , та достовірно знаючи, що власник автомобілю відсутній, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, маючи намір викрасти майно з автомобілю, через незамкнені передні пасажирські двері потрапив до салону автомобіля, звідки, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, з переднього пасажирського сидіння, таємно викрав шкіряну чоловічу барсетку фірми «Boershi», вартістю 224,00 грн, а також грошові кошти в сумі 510,00 грн, які знаходились в барсетці, що належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після чого, ОСОБА_3 , будучи впевненим у тому, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії залишилися непоміченими сторонніми особами, з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 734,00 грн. Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Крім того, 22.02.2022 приблизно о 15:00 годині, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зайшов у другий під`їзд будинку за адресою: АДРЕСА_4 . Проходячи повз квартиру АДРЕСА_4 , ОСОБА_3 побачив, що вхідні двері зазначеної квартири не замкнені на запірний пристрій. В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна із вказаної квартири. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 підійшов до вхідних дверей квартири АДРЕСА_5 , відкрив їх, після чого зайшов усередину, таким чином проник до вказаної квартири. Далі ОСОБА_3 , оглянувши приміщення коридору квартири та переконавшись, що власники квартири знаходились в іншій кімнаті та не чули, як відкрилися вхідні двері, та за його діями жодна особа не спостерігає, діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправність і соціально-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків викрав з тумбочки жіночий шкіряний гаманець фірми «Tailian», вартістю 364,00 грн, з грошовими коштами в сумі 700,00 грн, а також з полиці під дзеркалом мобільний телефон Samsung Galaxy M31, вартістю 4549,30 грн, чохол-книжку, вартістю 154,00 грн, сім-картку мобільного оператора «Водафон», вартістю 75,00 грн. Після цього, ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 5842,30 гривень. Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникнення у житло, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. У судовому засіданні прокурор подав клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння на підставі п. 4-1 ч.1 ст.284 КПК України щодо вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України у вказаному кримінальному провадженні, оскільки датою вчинення є 16.01.2022 о 10:30 год., загальна сума встановленої майнової шкоди потерпілому ОСОБА_6 становить 734,00 грн. Тобто вчинене ОСОБА_3 16.01.2022 діяння у даному кримінальному провадженні, яке до 09.08.2024 містило ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а з 09.08.2024 підпадає під ознаки ч. 2 ст. 51 КУпАП. Водночас, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України за фактом таємного викрадення майна ОСОБА_7 22.02.2022 на суму 5842,30 грн., вчиненого повторно, поєднаного з проникнення у житло, зазначив, що підлягає продовженню. Потерпілі в судове засідання не з`явилися про причини неявки суд не повідомили, були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 просили задовольнити клопотання прокурора про закриття провадження у справі за ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку з декриміналізацією закону. Водночас, не заперечували проти подовження судового розгляду кримінального провадження за ч. 3 ст. 185 КК України. Суд, дослідивши клопотання прокурора, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку. Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі Закон), внесено зміни до ст. 51 (дрібне викрадення чужого майна) Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) в частині підвищення величини розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Вказаний Закон набув чинності 09 серпня 2024 року та змінив розмір матеріальної шкоди для кваліфікації деяких кримінальних правопорушень. Неоподатковуваний мінімум доходів громадян це грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПКУ для відповідного року. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн., податкова соціальна пільга, згідно зі ст. 169 та п. 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, на 2022 рік становила 1240,50 грн. Тобто розмір матеріальної шкоди для кваліфікації викрадення у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, у 2022 році становить 2481 грн. Відповідно до абзацу першого пункту 25 постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного кримінального правопорушення, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення кримінального правопорушення. На час вчинення ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 :30 год) інкримінованого йому діяння, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030 від 16 січня 2022 року, загальна сума матеріальної шкоди, спричиненої потерпілому ОСОБА_6 внаслідок його дій, становить 734,00 грн. і такі дії кваліфікувались за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно. Внесені до КУпАП зміни у частині зміни диференційованого розміру дрібного викрадення визначають кримінально-правову кваліфікацію крадіжки, шахрайства, привласнення та розтрати. Ці зміни визначають та зумовлюють процесуальні наслідки, які тягне за собою зміна матеріального кримінального права в цій частині. Кримінальна протиправність діяння, відповідно до ч. 3 ст. 3 і ч. ч. 2 ст. 4 КК України, визначаються тільки цим Кодексом та законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення, відповідно до ч. 3 ст. 4 КК України, визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності. У випадках коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчиненні і до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності. Зазначений підхід закріплено у ч. 1 ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність особи, мають зворотну дію в часі. Зміст цієї конституційної норми деталізовано у ст. 5 КК України, а саме у ч. 1, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну відповідальність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили діяння до набрання таким законом чинності, що також визначено п. 1 Резолютивної Частини Рішення Конституційного Суду України № 1-рп/99 у справі за конституційним поданням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотню дію у часі законів та інших нормативно-правових актів) від 9 лютого 1999 року. У ч. 1 ст. 3 КК України вказано, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України. Далі, у ч. 6 цієї ж статті, зазначено, що зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність, тобто до Кримінального кодексу України, можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення. Оскільки у 2022 році 2 неоподаткованих мінімуми доходів громадян становлять 2481 грн., то кримінальні правопорушення, вчинені у 2022 році, за простими та кваліфікованими складами статей 185, 190 та 191 КК України з розміром матеріальної шкоди до 2481 грн. включно, декриміналізовані. Вчинене 16.01.2022 діяння у даному кримінальному провадженні, яке до 09.08.2024 містило ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, з 09.08.2024 підпадає під ознаки ч. 2 ст. 51 КУпАП. Суд враховує правовий висновок, який зробила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24), що зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта НМ для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 НМ. Визначення суми, яка дорівнює 2 НМ, здійснюється виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення відповідного діяння. Згідно з пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Частиною сьомою статті 284 КПК України передбачено, що ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу. Суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 479-2 КПК України). Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Згідно з ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі. Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у статті 5 КК України. Так, ч. 1 ст. 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Тому зміни в чинному законодавстві України, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі. Положення п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України регламентують, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Суд вважає, що оскільки Законом №3886-ІХ підвищилась межа вартості викраденого майна, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, то вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження за п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України. Цивільні позови не заявлено. Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України. У вказаному кримінальному провадженні процесуальні витрати на залучення експерта державою не понесені. Водночас, судовий розгляд кримінального провадження під №0000030, відомості про яке внесені 16 січня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодом 22.02.2022 о 15 год. 00 хв.), підлягає продовженню. Керуючись, ст. ст. 284 - 286, 288, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч.1 ст.284 КПК України в частині обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння задовольнити.

Кримінальне провадження під №0000030, відомості про яке внесені 16 січня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України (16.01.2022 о 10 год. 30 хв.) зарити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Судовий розгляд кримінального провадження під №0000030, відомості про яке внесені 16 січня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодом 22.02.2022 о 15 год. 00 хв.) продовжити.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженню під №0000030, відомості про яке внесені 16 січня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України (16.01.2022 о 10 год. 30 хв.) відсутні.

Речові докази:

Барсетку «boershi», паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , довідку про присвоєння ідентифікаційного номера на ім`я ОСОБА_6 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 , банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , паливну картку «ОККО» № НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , грошові кошти у сумі 510 гривень (купюрами 500 гривень та 10 гривень), які визнані постановою про визнання речових доказів від 16.01.2022, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , відповідно до зберігальної розписки ОСОБА_6 - повернути власнику ОСОБА_6 , за належністю.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок чи ухвала суду, ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1