ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2024 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Фастові кримінальне провадження № 0000872 від 29.04.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, з вищою освітою, розлученої, на утриманні нікого не має, не є інвалідом, не працює, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, за наступних обставин.

Так, 27.04.2024 близько 15 години, ОСОБА_4 перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 разом із співмешканцем ОСОБА_6 , який також проживає за вказаною адресою, спільно проводили дозвілля. Під час перебування у вказаному будинку на грунті раптово виникнувши неприязних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виникла сварка, під час якої у ОСОБА_4 раптово виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 близько 15 години, в приміщенні домогосподарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , взяла у праву руку кухонний ніж, який знаходився на столі та умисно завдала ОСОБА_6 один удар ножем в область черевної порожнини, внаслідок чого останній отримав тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота зліва, та один удар в область правого надпліччя, які в розумінні п. 2.3.1. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ № 6 від 17.01.1995 року, за своїм ступенем тяжкості відносяться; проникаюче поранення живота тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя; рана надпліччя легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винуватою у вчиненні інкримінованого їй злочину, підтвердила обставини викладені в обвинувальному акті та пояснила суду, що 27.04.2024 близько 15 год. вона перебувала в будинку, де обідала з ОСОБА_6 .. Зауважила, що вони тоді з ОСОБА_6 вживали алкогольні напої, загалом вона вжила 150 гр. горілки та бокал пива. Між ними розпочалась сварка, під час якої ОСОБА_7 встав та вдарив її долонею по обличчю. Вона була дуже незадоволена такими діями ОСОБА_8 , їй було боляче. Вона взяла ніж, який був на столі та вдарила ним ОСОБА_8 в плече. Крові після таких її дій не було. ОСОБА_7 засмутився, що вона так вчинила, штовхнув її на вулицю. Від поштовху ОСОБА_8 вона впала зі сходів та розбила собі голову. Потім вона піднялась, забігла в кухню, де ОСОБА_7 продовжував їсти. Потім вона схопила ножа та вдарила ним ОСОБА_8 в живіт. Наразі вона продовжує спілкуватись з потерпілим по телефону. У скоєному щиро розкаялась.

З наведеного вище видно, що показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту пред`явленого обвинувачення та обставин вчинення злочину, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини кримінального правопорушення щодо часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення, наявності конфлікту, тяжкості спричинених тілесних ушкоджень та форми вини, і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, за згодою обвинуваченої ОСОБА_4 , її захисника, прокурора та потерпілого ОСОБА_6 провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та роз`яснив про позбавлення права на їх оскарження в апеляційному порядку.

Проаналізувавши викладене вище, суд зазначає наступне.

Вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Згідно документів, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_4 , остання раніше не судима, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 кримінальне покарання, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 121 КК України, виходячи з вимог ст. ст. 50 та 65 КК України, враховуючи характер, суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, обставини, вчинення кримінального правопорушення, позицію потерпілого ОСОБА_6 , який просив суворо обвинувачену не карати, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, вину визнала у повному обсязі, щиро розповідала про скоєне та розкаялась, її поведінку після вчинення кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим,, суд вважає за необхідне призначити їй покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст. 121 КК України.

При цьому, суд вважає, що в даному випадку, враховуючи особистість обвинуваченої ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування положень ст. 75 КК України і звільненням останньої від відбування покарання з випробуванням з одночасним покладенням на нього встановлених ст. 76 КК України обов`язків.

На думку суду, таке покарання буде достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_4 строк затримання слід зарахувати у строк покарання.

Крім того, на підставі ч. 7 ст. 72 КК України ОСОБА_4 слід зарахувати у строк покарання у виді позбавлення волі строк її перебування під цілодобовим домашнім арештом, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Питання речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні, цивільний позов не заявлено.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 100, 349, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Іспитовий строк обчислювати з дня проголошення вироку 22.07.2024.

Зарахувати на підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_4 у строк покарання час затримання з 28.04.2024 по 30.04.2024, включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а також строк її перебування під цілодобовим домашнім арештом з 01.05.2024 по 28.06.2024, включно, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі, визначивши зарахований строк покарання 20 (двадцять) днів позбавлення волі.

Після набрання вироком законної сили речовий доказ - предмет зовні схожий на ніж, чоловічий светр зі слідами речовини бурого кольору, які передано на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Фастівського районного управління поліції ГУ НП в Київській області (квитанція № ФО 1095 ) - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_9