Справа № 646/531/21
№ провадження 1-кп/646/134/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі: головуючого суддя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові у режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

З ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до суду надійшла заява обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід прокурору Слобідської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_4 .

Суд констатує, що питання відводу прокурора від участі у розгляді цього кримінального провадження було неодноразово предметом судового розгляду та ухвалами суду від 22.04.2024 та 27.05.2024 у їх задоволенні було відмовлено через необґрунтованість заяв.

Зважаючи на таку поведінку обвинуваченого, судом направлено обвинуваченому письмове попередження щодо недопустимості зловживання своїми права, у тому числі правом відводу, та роз`яснено наслідки таких дій.

Незважаючи на це, хоча відвід і було визнано необґрунтованим, у судовому засіданні 12.08.2024 алгоритм дій обвинуваченого повторився та він знову заявив відвід прокурору.

Такі дії обвинуваченого розцінюються судом як такі, що спрямовані на свідоме невиправдане затягування судового процесу, ставлять під сумнів його бажання встановити істину у кримінальному провадженні, чим перешкоджає іншим учасникам процесу використовувати наявні засоби правового захисту та порушує їх права.

Щодо наявності підстав для висновку про зловживання обвинуваченим правом на відвід.

Кримінальний процесуальний кодекс України не містить окремого положення, яке б містило визначення зловживання процесуальними правами. Водночас, як неодноразово наголошував у своїх рішеннях Верховний Суд, заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі види судочинства (ухвала від 07.02.2022 у справі № 266/108/22, від 07.11.2022 у справі № 757/9655/22-к, та ін.).

У постанові Вищого спеціалізованого суду України від 17.10.2014 № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» зазначається, що оцінюючи поведінку учасників кримінального провадження, слід враховувати існування випадків зловживання процесуальними правами. Водночас слід враховувати, що використання процесуальних прав, зокрема, заявлення клопотань, скарг, не може розцінюватися як перешкоджання здійсненню провадження, за винятком випадків, коли йдеться про зловживання правом.

Заборона зловживання правами закріплена у ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). У розвиток цієї загальної заборони у ст. 35 Конвенції наводяться критерії прийнятності, серед яких зловживання правом на подання заяви до ЄСПЛ є самостійною підставою для визнання неприйнятною індивідуальної заяви. Як наслідок позбавлення суб`єктивного права на звернення до ЄСПЛ, що певним чином є заходом відповідальності заявника. У свою чергу, критерії зловживання правом визначаються не в Конвенції, а в рішеннях ЄСПЛ. Встановлення наявності зловживання правом ЄСПЛ в кожному конкретному випадку вирішує виходячи із прецедентів, які загалом сформували систему випадків зловживання правом.

Як свідчить відповідна судова практика, серед найпоширеніших видів зловживань учасниками кримінального провадження своїми процесуальними правами є дії, що полягають у повторному поданні заяви про відвід за відсутності інших підстав або нових обставин чи доказів щодо упередженості прокурора, перекладача (рішення Верховного Суду: від 06.12.2021 у справі № 756/4855/17; від 14.12.2022 у справі № 127/9564/17; від 24.11.2020 у справі № 127/2318/18; від 06.11.2019 у справі № 300/474/17).

На переконання суду заявлені стороною захисту, зокрема обвинуваченим підстави для відводу є тотожними та зводяться до незгоди з процесуальними діями прокурора.

Оскільки у даному кримінальному провадженні обвинувачений неодноразово вже заявляв відводи прокурору, отже наявні ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження.

Зловживання правом не становить собою правопорушення, його наслідком повинно бути переважно не застосування відповідних санкцій судом, а відмова у захисті права, яке спрямоване на зловживання.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 81 КПК України, якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.

Крім того, до суду надійшла заява перекладача ОСОБА_8 про самовідвід, яка вмотивована тим, що він за станом здоров`я не може виконувати свої обов`язки.

Керуючись ст. 81 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід прокурору Слобідської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Заяву перекладача ОСОБА_8 про самовідвід задовольнити.

Відвести перекладача ОСОБА_8 від участі у розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1