Справа № 535/476/24
Провадження № 1-кп/535/209/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року с-ще Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

та обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще Котельва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000188 від 12.05.2024 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, Харківської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, працюючого в СК «Дружба» на посаді тваринника, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

у вчиненні кримінального правопорушенння- злочину, передбаченого ст.336 КК України;

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 08.05.2024 близько 15.00 год. у приміщенні сьомого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , належним чином оголошено зміст та вручена повістка для його відправки 10.05.2024 о 16.00 год. до місця проходження служби, а також попереджено про кримінальну відповідальність у разі відмови від проходження служби. Проте ОСОБА_4 всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, Указу Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 року, з метою ухилення від призову за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи відповідно до картки обстеження та медичного огляду військовозобов?язаного № 7/511 та довідки №433 від 08.05.2024 придатним за станом здоров?я до проходження військової служби та належним чином попередженим про необхідність прибуття на 16.00 год. 10.05.2024 до сьомого ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 для відправки до Збройних Сил України відповідно до Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022, будучи при цьому повідомленим про кримінальну відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією, не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, умисно, без поважних причин, не прибув на визначений час до сьомого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 для відправки на військову службу до лав Збройних Сил України, тим самим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

За вчинення вищевказаних умисних дій, які виразилися в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК У країни.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не оспорював вищевикладені фактичні обставини справи, свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, що йому інкриміновано, визнав повністю. Пояснив про обставини вчиненого кримінального правопорушення, а саме що до ТЦК не з`явився, оскільки боявся. Свій вчинок оцінює критично та розкаюється.

В силу ст.349 КПК України з урахуванням думки прокурора та обвинуваченого, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст зазначених обставин, у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин суд приходить до висновку про доведеність винуватості обвинуваченого в повному обсязі та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ст.336 КК України, тобто ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, в особливий період.

Відповідно до ст.12 КК України вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення за ст.336 КК України відноситься до нетяжкого злочину.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, вину свою визнав повністю, щиросердно розкаюється, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має на утриманні одну неповнолітню дитину, що суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання.

Обставин, що, відповідно до ст.67 КК України, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Суд зазначає, що щирим каяттям є відверта негативна оцінка винною особою своєї кримінально караної поведінки, визнання тих обставин, які їй ставляться в провину, а отже, характеризує її поведінку після вчинення злочину з позицій психологічної переорієнтації, коли вона справді засуджує свій вчинок та визнає його антисуспільний характер, про що мають свідчити відповідні об`єктивні дані.

Саме по собі визнання своєї провини ще не означає, що особа стала на шлях виправлення і що її зізнання свідчить про рішучість стати на такий шлях, самоосуд свого вчинку. Щире каяття слід відрізняти від визнання провини з метою створити формальні підстави для пом`якшення кримінальної відповідальності.

Разом із тим, незаперечення і визнання ОСОБА_4 об`єктивного розвитку подій автоматично не свідчить про його щире каяття, про відвертий осуд своєї поведінки і відповідне суб`єктивне ставлення до вчиненого.

За відсутності ж щирого каяття, визнання вини є формальним твердженням, яке підтверджує факт лише сам вчинення інкримінованих дій, і його покладення в обґрунтування висновку про можливість виправлення без відбування покарання є необґрунтованим.

При призначенні покарання суд враховує тяжкість вчиненого правопорушення, особу обвинуваченого, обставини справи, а також суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення та той факт, що на території України введений воєнний стан, а тому дана категорія кримінальних правопорушень викликає значний суспільний резонанс, а тому застосування інституту звільнення від відбування покарання не сприятиме його меті - виправленню та запобіганню вчинених нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченням, так і іншими особами.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання відповідно до положень ст.65 КК України в межах, установлених у санкції ст.336 КК України, з урахуванням тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідків і даних про особу обвинуваченого, без застосування положень ст.75 КК України, яке буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав до застосування положень ст.69 КК України за вищенаведених обставин суд не вбачає.

Початок строку відбування покарання необхідно обчислювати з моменту приведення вироку суду до виконання.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжні заходи, не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 373,374 КПК Украіни,суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі терміном 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня взяття обвинуваченого під варту після звернення вироку до виконання.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Котелевський районний суд Полтавської області протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу строку подання апеляційної скарги, встановленого ч.2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після проголошення вручити обвинуваченому, прокурору у порядку визначеному ст.376 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1