Справа № 638/8012/24
Провадження № 1-кс/638/3043/24
УХВАЛА

Іменем України

12 вересня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м. Харкові клопотання прокурора - начальника Барвінківського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000452 від 03 квітня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчим відділом Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000452 від 03 квітня 2024 року за ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190 КК України, за фактом того, що до ВП № 1 Ізюмського РУП надійшов рапорт від начальника ВП № 1 Ізюмського РУП ГУ НП в Харківській області та матеріали перевірки про те, що мешканці Ізюмського району Харківської області спільно з посадовими особами підприємств, установ та організацій державного підпорядкування та приватної форми власності, використовуючи документи з ознаками підробки, вчиняють дії, направлені на оформлення права власності на нерухоме майно (житлові будинки та інше) з метою в подальшому отримання державної компенсації за зруйноване нерухоме майно в результаті військової агресії РФ проти України. Суми нарахованих компенсацій за зруйноване нерухоме майно є особливо великим розміром. В діях останніх вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190 КК України.

З рапорту ст. слідчого відділення №2 СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 31 серпня 2024 року вбачається, що в ході проведення заходів було встановлено, шо староста Великокомишуваського старостинського округу ОСОБА_5 та директор КП «АБ та БТІ Ізюмського району» ОСОБА_6 , маючи єдиний умисел на заволодіння грошовими коштами в особливо великих розмірах та за попередньою змовою із державними реєстраторами Ізюмського району Харківської області ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в своїх інтересах та за допомогою і в інтересах своїх рідних ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та знайомих ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , здійснили підробку документів та в подальшому державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Таким чином на підставі підроблених довідок на нерухоме майно, виданих ОСОБА_5 , та підробленої технічної документації, виданої ОСОБА_6 , громадяни ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 подали заяви до Барвінківської МТГ та Оскільської ОТГ з метою отримати грошову компенсацію за зруйноване нерухоме майно в результаті бойових дій. Нараховані суми за зруйноване нерухоме майно є особливо великим розміром.

30.08.2024 року під час телефонної бесіди до мене звернулася тимчасово виконуюча обов`язки старости с. Вірнопілля Оскільської ТГ Ізюмського району Харківської області, інспектор відділу правового забезпечення, управління персоналом, організаційної роботи та загальних питань Оскільської сільської ради ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка повідомила про те, що до неї зверталася ОСОБА_16 власниця домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з проханням оформити документи на зруйноване її нерухоме майно за вище вказаною адресою. Хоча фактично, на думку ОСОБА_15 , домоволодіння ОСОБА_16 було пошкоджене частково. При цьому ОСОБА_16 пред`явила документи на будинок, які викликали сумнівні та ймовірно мали ознаки підробки.

31 серпня 2024 року в період часу з 14:10 годо до 14:45 год проведено огляд відкритої ділянки місцевості вздовж домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого встановлено, що вказане приватне домоволодіння має ознаки штучного пошкодження не рухомого майна не в результаті бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією РФ проти України. Також встановлено наявність слідів важкої колісної техніки залученої до факту руйнації конструкції приватного будинку.

02 вересня 2024 року в період часу з 13 години 50 хвилин по 14 годину 35 хвилин проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем роботи комісії із нарахування компенсації за зруйноване майно Оскільської сільської військової адміністрації, під час якого у ОСОБА_16 було виявлено, та в подальшому вилучено:

- Оригінал акту № 784 від 22.03.2023 року комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого в наслідок збройної агресії російської федерації на 2 аркушах;

- Оригінал довідки директора КП «АБ та БТІ Ізюмського району» на 1 аркуші;

- Оригінал витягу з Державного ресстру речових прав 375013425 на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 на 1 аркуші;

- Оригінал свідоцтва про право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 на 1 аркуші;

- Оригінал технічного паспорту на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 на 3 аркушах;

- Фотознімки на 2 аркушах.

Постановою старшого слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_17 від 02 вересня 2024 року, вищезазначені вилучені документі було визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні

03 вересня 2024 року засобами поштового зв`язку старший слідчий Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_17 , за погодженням з прокурором Барвінківського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_18 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2024 року клопотання про арешт майна було повернуто прокурору, встановлено прокурору строк сімдесят дві години з дня отримання ухвали для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали.

09 вересня 2024 року органом досудового розслідування отримано ухвалу суду від 06 вересня 2024 року та матеріали клопотання.

10 вересня 2024 року прокурор - начальник Барвінківського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , після усунення недоліків клопотання, повторно звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке мотивоване тим, що тимчасово вилучені предмети мають доказове значення у кримінальному провадженні та можуть сприяти його розкриттю, притягненню винних осіб до кримінальної відповідальності, а також мають значення для встановлення істини під час досудового розслідування. З метою збереження речових доказів, прокурор просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно.

В судове засідання прокурор та власник майна не з`явилися, слідчий надав заяву про розгляд клопотання за його відсутністю. Власник майна був належним чином повідомлений про судове засідання, однак в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття власника майна не перешкоджає розгляду клопотання, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути клопотання за відсутністю учасників кримінального провадження.

Суд, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку про задоволення клопотання з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 133, п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом (ч. 1 ст. 167 КПК України).

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатньо підстав вважати, що вони, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні (ч. 5 ст. 132 КПК України).

Прокурором у клопотанні та слідчим в судовому засіданні доведено, що вилучений під час огляду місця події документи, на які прокурор просить накласти арешт, мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, враховуючи існування достатніх підозр вважати, що це майно є доказом кримінального правопорушення, та наявність достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурором доведено необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, враховуючи правову підставу для арешту майна, а саме збереження речових доказів, можливість використання вилученого майна як доказу, наслідки арешту для власника та третіх осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності із завданнями кримінального провадження, суд вважає, що застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна є доцільним та необхідним для досягнення завдань кримінального провадження.

Таким чином, вилучені під огляду місця події документи підлягають арешту, оскільки незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити досягненням завдань кримінального провадження.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій серед іншого зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно (п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України).

За вказаних обставин, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на вилучене майно шляхом заборони володіння, користування та розпорядження.

Керуючись ст. 131-132, 170-173, 309,372 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора - начальника Барвінківського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000452 від 03 квітня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190 КК України- задовольнити.

Накласти арешт, шляхом заборони володіння, користування та розпорядження на майно, тимчасово вилучене під огляду місця події 02 вересня 2024 року в період часу з 13 год 50 хв до 14 год 35 хв за адресою: АДРЕСА_4 , а саме:

- Оригінал акту № 784 від 22.03.2023 року комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого в наслідок збройної агресії російської федерації на 2 аркушах;

- Оригінал довідки директора КП «АБ та БТІ Ізюмського району» на 1 аркуші;

- Оригінал витягу з Державного реєстру речових прав 375013425 на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 на 1 аркуші;

- Оригінал свідоцтва про право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 на 1 аркуші;

- Оригінал технічного паспорту на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 на 3 аркушах;

- Фотознімки на 2 аркушах.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 16 вересня 2024 року о 14 год 20 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1