Справа № 282/634/20
Провадження № 1-кс/282/308/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 рокуселище Любар

Слідчий суддя Любарського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , розглянувши в режимі відеоконференції клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, а саме: автомобіля марки Peugeot 307, д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , що зареєстрований на ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтоване тим, що ухвалою слідчого судді Любарського районного суду Житомирської області від 18 червня 2020 року накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000150, а саме: на автомобіль Peugeot 307, д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , що зареєстрований на ОСОБА_4 .

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року скасована вищезазначена ухвала Любарського районного суду Житомирської області від 18 червня 2020 року, та постановлено нову ухвалу, якою клопотання начальника СВ Любарського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 задоволено частково, та накладено арешт на автомобіль Peugeot 307, д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , що зареєстрований на ОСОБА_4 , у виді заборони на відчуження вказаного автомобіля.

В клопотанні ОСОБА_3 вказує, що у вищевказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 не має будь-якого процесуального статусу, повідомлення про підозру йому не вручено, він жодного разу не був допитаний ні як підозрюваний, ні як свідок.

Він вважає, що обмеження ОСОБА_4 у розпорядженні, належним йому майном є істотним порушенням його конституційних прав, а арештоване майно не має ніякого відношення до кримінального правопорушення.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав з мотивів викладених у ньому та просив його задовольнити.

Слідчий у судове засідання не з`явився про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Вислухавши пояснення представника заявника, розглянувши та дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

В провадженні СВ Відділення поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000150, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.06.2020 року, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Любарського районного суду Житомирської області по справі №282/634/20 від 18.06.2020 року накладено арешт (позбавлено права на відчуження, розпорядження та/або користування) на автомобіль автомобіль марки «Peugeot 307», р/н НОМЕР_1 , сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_4 .

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року скасована вищезазначена ухвала Любарського районного суду Житомирської області від 18 червня 2020 року, та постановлено нову ухвалу, якою клопотання начальника СВ Любарського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 задоволено частково, та накладено арешт на автомобіль Peugeot 307, д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , зареєстрований на ОСОБА_4 , у виді заборони на відчуження вказаного автомобіля.

Встановлено, що арешт накладено у відповідності до п.1 ч.2 ст.170 КПК України з метою збереження його в якості речового доказу.

Відповідно до статті 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним (див. рішення у справі «Бакланов проти Російської Федерації» від 09.06.2005, рішення у справі «Фрізен проти Російської Федерації» від 24.03.2005).

При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50).

Так, у судовому засіданні з матеріалів кримінального провадження №0000150 встановлено, що автомобіль марки «Peugeot 307», р/н НОМЕР_1 , сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №0000150, досудове розслідування якого не закінчено.

Згідно ч.2 ст.100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Також, слід зазначити, що слідчий суддя, на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких і є арешт майна.

У судовому засіданні, було встановлено, що у рамках кримінального провадження по арештованому автомобілю не проведено усі необхідні слідчі дії, а тому, вважаю, що на даний час зняття арешту із вказаного автомобіля може в подальшому зашкодити досудовому розслідуванню.

Крім того, представником заявника не надано жодних доказів щодо того, що в арешті даного транспортного засобу відпала потреба.

З огляду на викладене, вважаю, що заявлене клопотання є передчасним, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170 - 174, 309, 369 - 371 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна - автомобіля марки «марки «Peugeot 307», р/н НОМЕР_1 , сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_4 , що накладений в рамках кримінального провадження №0000150 від 10.06.2020 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено о 12 год. 50 хв. 19 вересня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1