УХВАЛА

21 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 192/1572/22

провадження № 51-6725ск23

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянула касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року, постановлених щодо ОСОБА_5 , і

встановила:

захисник звернувся до суду із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд у касаційному порядку зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Захисник, висловлюючи незгоду з вказаними судовими рішеннями, має вказати у чому полягають допущені, на його думку, порушення, які відповідно до ст. 438 КПК України можуть бути підставами для скасування або зміни оскаржуваних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, та по суті посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, що згідно зі статтею 438 КПК України не є предметом перевірки у касаційному порядку.

Також, у мотивувальній частині касаційної скарги захисник фактично вказує на недоведеність вини засудженого ОСОБА_5 та одночасно посилається на невідповідність призначеного останньому покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, чим допустив суперечності у своїй скарзі.

Згідно з ч. 3 ст. 427 КПК України, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак жодних застережень щодо цієї обставини скарга не містить.

Відповідно до ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.

Ураховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, колегія суддів

постановила:

касаційнускаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року, постановлених щодо ОСОБА_5 , залишити без руху та надати йому строк для усунення вказаних недоліків упродовж п`ятнадцяти днів із дня отримання копії даної ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3