ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2984/24 Справа № 186/237/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_9 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000359 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2024 року щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію його дій просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити та призначити йому покарання: - за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 13 років з конфіскацією всього належного йому майна; - за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 12 років з конфіскацією всього належного йому майна; на підставі ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років з конфіскацією всього належного йому майна.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що він активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, щиро розкаюється, в суді першої інстанції надавав правдиві покази та вибачився перед потерпілими.

Також зазначає, що прокурор в судовому засіданні просив призначити йому остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2024 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено покарання: - за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією всього належного йому майна; - за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 12 років з конфіскацією всього належного йому майна; на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_9 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією всього належного йому майна; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_11 , 1938 року народження, був особою похилого віку, повністю незрячим чоловіком і проживав сам в квартирі АДРЕСА_2 , а мати обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_12 у минулому надавала ОСОБА_11 допомогу у веденні домашнього господарства.

08.10.2023 року в період з 18.00 до 21.00 години (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено) у ОСОБА_9 , який був обізнаний про стан здоров`я ОСОБА_11 , як людини з особливими потребами, виник злочинний умисел на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, яке належить ОСОБА_11 . З цією метою ОСОБА_9 , 08.10.2023 року в період з 18.00 до 21.00 години (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено), маючи при собі ніж, прибув за місцем проживання ОСОБА_11 для подальшого нападу з метою заволодіння грошовими коштами та цінними речами, які зберігались у зазначеній квартирі.

Зайшовши до приміщення квартири, двері якої відчинив ОСОБА_11 , для подолання подальшого можливого опору у ОСОБА_9 виник умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 з метою заволодіння чужим майном в умовах воєнного стану.

Після чого ОСОБА_9 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , в якій проживав ОСОБА_11 , реалізуючи свій єдиний злочинний умисел на вбивство ОСОБА_11 , з корисливих мотивів та умислу на незаконне заволодіння чужим майном в умовах воєнного стану, діючи умисно, ножем зі значною силою почав наносити удари у життєво важливі органи ОСОБА_11 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді: проникаючих колото-різаних ран на передній поверхні грудної клітини зліва в проекції грудино-ключичного з`єднання з пошкодженням шкіри, підшкірно-жирової клітковини, 2-ге ребро, верхівку лівої легені, на передньої-бічній поверхні грудної клітини зліва по передньо-пахвовій лінії в проекції 5-6 міжреберя з пошкодженням шкіри, підшкірно-жирової клітковини, 5-6-й міжреберний проміжок, 6-те ребро, передню поверхню лівої легені в нижній третині, на передній поверхні черевної стінки в епігастральній ділянці з ушкодженням шкіряних покривів, підшкірно-жирової клітковини, сальника та брижі, проникаючі колото-різані рани без ушкодження внутрішніх органів на обличчі в проекції нижньої губи справа, на передній поверхні шиї, між 1-м та 2-м пальцями лівої кисті, наскрізні колото-різані рани на тильній поверхні лівої кисті в проекції 4-5-ї п`ястних кісток, на долонній поверхні правої кисті в проекції п`ястної голівки 5-го пальця, непроникаючі колото-різані рани (у кількості 24-х).

Тілесні ушкодження у вигляді проникаючих колото-різаних поранень грудної клітини та черевної порожнини з ушкодженням внутрішніх органів (лівої легені, сальника та брижі тонкого кишковика, з лівостороннім гемотораксом - 285 мл та гемоперітонеумом - 145 мл), проникаючих колото-різаних поранень обличчя, шиї, лівої кисті без ушкоджень внутрішніх органів, наскрізних колото-різаних поранень лівої та правої кисті за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення, та як такі, що призвели до смерті ОСОБА_11 .

Продовжуючи свої злочинні протиправні дії та, впевнившись у тому, що ОСОБА_11 припинив подавати ознаки життя та не зможе чинити опір, ОСОБА_9 пройшов до кімнат квартири з метою заволодіння майном ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, переслідуючи мету наживи протиправно заволодів перфоратором марки BOSCH D-70745 вартістю 1955 грн, шурупокрутом марки «Makita» модель «Е-12В» вартістю 1408,88 грн, мобільним телефоном марки Ergo R201 вартістю 410 грн, радіоприймачем XHDATA D-902 вартістю 1739,10 грн та грошовими коштами в сумі близько 24 500 грн, тим самим заволодів майном ОСОБА_11 на загальну суму 30 012,98 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та просили її задовольнити, прокурора та потерпілу, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги та просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, то колегія суддів вважає, що при його призначенні судом першої інстанції були враховані: тяжкість вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття; обставину, що обтяжує покарання, - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

У сукупності наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_9 за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією всього належного йому майна.

Доводи обвинуваченого про те, що він щиро розкаюється, в суді першої інстанції надавав правдиві покази та вибачився перед потерпілими не можуть бути підставами для пом`якшення призначеного покарання обвинуваченим, враховуючи обставини вчинених ним злочинів, а саме, що обвинуваченим ножем було спричинено численні тілесні ушкодження потерпілому, який був повністю незрячим, в життєво важливі органи людини, залишено його без медичної допомоги, та наявність обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Посилання обвинуваченого на те, що він активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення є безпідставними, оскільки така обставина не встановлена судом під час судового розгляду кримінального провадження та відсутня в обвинувальному акті (а.п.5 т.1).

Активне сприяння розкриттю злочину означає, що особа, яка вчинила злочин, своїми діями надає допомогу (сприяє) правоохоронним органам у розкритті злочину, у встановленні невідомих їм обставин провадження. При цьому сприяння у розкритті злочину враховується як обставина, яка пом`якшує покарання, тільки у тому випадку, коли надана винною особою інформація та інші докази мали значення для встановлення істини у справі.

Матеріали кримінального провадження не містять даних щодо активного сприяння ОСОБА_9 розкриттю злочину.

Доводи обвинуваченого про те, що прокурор в судовому засіданні просив призначити йому остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років є безпідставним, оскільки вибір виду та розміру покарання належить до дискреційних повноважень суду. Окрім цього, прокурор має право самостійно оскаржувати судові рішення відповідно до положень кримінального процесуального закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що обставин, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, обвинуваченим ОСОБА_9 не наведено, а тому підстави для застосування більш м`якого покарання відсутні.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_9 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого, вважаючи його доводи не обґрунтованими.

Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2024 року залишити без задоволення.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2024 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4