ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3512/24 Справа № 191/3398/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2024 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України відмовлено.

Обгрунтовуючи прийняте рішення, суд зазначив, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання не довів свого виправлення, оскільки хоча за весь період відбування покарання і має шість заохочень, втім до нього було також застосовано чотири стягнення, останнє у листопаді 2023 року. Крім того, засуджений має заборгованість за виконавчим листом, яку не погашено.

Також судом було враховано, що сам по собі факт дотримання порядку і режиму утримання під час перебування в колонії є обов`язком засудженого і не слугує підставою для звільнення від відбування покарання.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою його клопотання задовольнити та звільнити його умовно достроково від відбування покарання.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що висновки суду є необґрунтованими і такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що за час відбування покарання довів своє виправлення. Зазначає, що судом не враховано, що він має заохочення, приймає участь у виховних заходах та сумлінно ставиться до праці.

Заслухавши суддю-доповідача; засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, оскільки, на його думку, засуджений не довів свого виправлення; перевіривши надані матеріали та апеляційні доводи, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Так, ст. 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно із ч. 2 ст. 81 КК Україниумовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання - виправлення засудженого.

Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_7 вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 06.08.2018 року визнано винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців, з конфіскацією майна.

Згідно довідки та характеристики, що надані установою виконання покарань, ОСОБА_7 з 07 березня 2018 року перебуває у місцях позбавлення волі, з 18.07.2018 року відбуває покарання в Синельниківській ВК № 94, кінець строку припадає на 29 травня 2025 року.

За час відбування покарання характеризується добре. Працевлаштований на підприємствах ДУ СВК-94 з 27.08.2021 року, має 6 заохочень та 3 стягнення.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі. Також колегією суддів враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення, оскільки, будучи ув`язненим з 2018 року, почав отримувати заохочення лише у 2022 році, а останнє у часі заохочення було застосоване до нього 23 квітня 2024 року, за півроку до дня апеляційного розгляду, через що у колегії не має підстав вважати, що засуджений своєю сумлінною поведінкою на всьому протязі відбування покарання доводить своє виправлення.

Одночасно цей засуджений систематично, починаючи з 02 серпня 2018 року, порушував вимоги режиму відбування покарання, через що до нього застосовувались стягнення, востаннє 24.11.2023 року. Не бере участі у програмах диференційованого виховного впливу та ставиться до них негативно. Крім того, ОСОБА_7 не визнає провину в скоєному злочині та його суспільну небезпеку. Також, останній має виконавчий лист, заборгованість за яким не погашено.

Також засуджений ОСОБА_7 є особою, яка раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, що свідчить про те, що останній схильний до порушення закону та, допускаючи порушення режиму утримання, на шлях виправлення не став.

З огляду на викладене відомості про досягнення щодо цього засудженого мети кримінального покарання до повного його відбуття, що могли бути підставою для застосування до нього умовно-дострокового звільнення, повинні бути надзвичайно вагомими, втім таких не вбачається.

Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що суд не в повній мірі врахував те, що він має заохочення, є безпідставними, оскільки вказані обставини самі по собі не є достатньою підставою для задоволення його клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення. Судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по провадженню законного та обґрунтованого рішення.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою не довів свого виправлення, а підстави для застосування умовно-дострокового звільнення в такому випадку відсутні, у зв`язку із чим висновки суду першої інстанції є законними та обґрунтованими.

Також враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

З огляду на вищевикладене, доводи засудженого не спростовують висновки суду першої інстанції щодо безпідставності поданого клопотання, а також не свідчать про доведення засудженим свого виправлення та про наявність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд оцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4