ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/284/24 Справа № 705/4234/24 Категорія: ст.181 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

суддя-доповідач ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора Уманської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.07.2024, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рижавка,

Уманського району, Черкаської області, українця, громадянина України, пенсіонера,

одруженого, на утриманні жодних осіб не має, зареєстрованого та проживаючого за

адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого,

застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. строком на 60 діб, тобто до 17.09.2024, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України,

в с т а н о в и в :

ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.07.2024 у задоволенні клопотання слідчого СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Уманської окружної прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. строком на 60 діб, тобто до 17.09.2024, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

В обґрунтування прийнятого рішення, слідчий суддя вказав на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, ймовірність ухилення від кримінальної відповідальності та ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні. При цьому врахував, що на даному етапі досудового розслідування, у кримінальному провадженні відсутні відомості щодо визнання будь-якої особи потерпілою, відсутня заява потерпілого про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, допит потерпілого, а також відсутнє експертне дослідження щодо тяжкості тілесних ушкоджень завданих потерпілому, тримання під вартою буде надто суворим запобіжним заходом для підозрюваного та те, що підозрюваний має постійне місце проживання та дохід у вигляді пенсії.

Не погоджуючись з такою ухвалою слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу, вважаючи рішення слідчого судді незаконним, ухваленим з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 19.09.2024 без визначення розміру застави.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор вказує на безпідставність посилання слідчого судді про відсутність заяви потерпілого, адже кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_11 , не відноситься до категорії кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення. Крім того, інкримінований підозрюваному злочин, вчинений відносно близької особи сина, тобто пов`язаний з домашнім насильством, що виключає закриття кримінального провадження з підстав відмови потерпілого від обвинувачення. Також, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_7 вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння за місцем проживання підозрюваного та можливого перебування потерпілого за вказаною адресою, що свідчить про реальне існування ризиків незаконного впливу підозрюваним на потерпілого з метою дачі неправдивих показань, а також повторення протиправної поведінки стосовно потерпілого із застосуванням насильства, зокрема, ризик летальності. Крім того, після нанесення удару ножем своєму синові підозрюваний не вжив заходів з надання допомоги потерпілому та залишив місце вчинення злочину, що свідчить про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду. Прокурор звертає увагу, що застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби в період дії на території України воєнного стану з запровадженням комендантської години носить формальний характер та не є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. На думку прокурора, висновки про відсутність підстав застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не вмотивовані.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення підозрюваного та його захисника, які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 6 статті 181 КПК України передбачено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу повинна відповідати вимогам ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.177, 178, 181 КПК України.

При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано лише за наявності ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Європейський суд з прав людини під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.

Відповідно до пункту «с» статті 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Відповідно до пункту 54 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Зенцов і інші проти Російської Федерації» до визнання винним обвинувачений повинен вважатися невинним, і мета даного положення, по суті, вимагає попереднього звільнення, якщо тривале утримання під вартою більш не являється обґрунтованим.

Особа, обвинувачувана у вчиненні злочину, має бути завжди звільнена до суду, за винятком випадків, коли Держава може довести, що існують «істотні і достатні» причини для обґрунтування безперервного утримання під вартою».

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0001178 від 18.07.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України з фабулою: «18 липня 2024 року близько 16:00 години в м. Умань Черкаської області, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в житловій квартирі за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , в ході конфлікту із своїм сином ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виник раптово на грунті особистих неприязних відносин, являючись із ОСОБА_11 близькими особами, з метою спричинення останньому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно та цілеспрямовано, наніс останньому один удар ножем в ділянку живота, тобто вчинив відносно ОСОБА_11 домашнє насильство у формі фізичного насильства, в результаті чого згідно довідки КНП «Уманська центральна міська лікарня» № 740 від 19.07.2024 спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного проникаючого поранення живота з пошкодженням лівої долі печінки, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а ОСОБА_11 в подальшому було доставлено та госпіталізовано до КНП «Уманська центральна міська лікарня».

18.07.2024 року в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підозрою у вчиненні вказаного злочину.

19.07.2024 року повідомлено про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Причетність ОСОБА_7 до вчинення вказаного злочину підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

Висновки слідчого судді в цій справі відповідають приписам п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що інкримінований підозрюваному злочин, вчинений відносно близької особи сина, тобто пов`язаний з домашнім насильством, а також існує імовірність можливого перебування потерпілого за місцем проживання підозрюваного спростовується даними матеріалів кримінального провадження, адже потерпілий постійно проживає в іншому місті. А ризики ризиків незаконного впливу підозрюваним на потерпілого з метою дачі неправдивих показань та повторення протиправної поведінки стосовно потерпілого із застосуванням насильства, а також ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, на думку апеляційного суду, можливо запобігти шляхом покладення процесуальних обов`язків у вигляді заборони спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні до завершення досудового розслідування й цілодобово не залишати місце проживання.

Слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу обґрунтовано враховано наявність постійного місця проживання у підозрюваного та наявність доходу у вигляді пенсії.

Крім того, підозрюваний має похилий вік, здійснює постійний догляд за лежачою дружиною інвалідом.

При цьому, апеляційна скарга не містить та прокурором не наведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення та особи підозрюваного, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не зможе запобігти встановленим у кримінальному провадженні ризикам.

Проте, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби в період дії на території України воєнного стану з запровадженням комендантської години носить формальний характер та не є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому на переконання апеляційного суду більш достатнім запобіжним заходом до підозрюваного ОСОБА_7 буде застосування саме цілодобового домашнього арешту, оскільки, на переконання апеляційного суду, такий запобіжний захід буде пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у даному кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, адже підозрюваний вчинив тяжке кримінальне правопорушення.

Отже, враховуючи конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, характер інкримінованих йому дій та тяжкість покарання, яке загрожує в разі визнання винним, особу підозрюваного, його належну процесуальну поведінку, наявність постійного житла, наявність доходу у вигляді пенсії, постійний догляд за лежачою дружиною інвалідом апеляційний суд приходить до висновку, що забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, здатен запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

З врахуванням викладеного та керуючись вимогами ст.407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора та клопотання слідчого підлягають до часткового задоволення, а ухвала слідчого судді має бути змінена в частині часу застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме: у нічний час доби на застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування до 19.09.2024 включно, та також щодо обов`язку підохрюваного цілодобово не залишати своє місце проживання, щодо іншого, зазначеного в ухвалі слідчого судді, - має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 181, 193, 194, 405, 407, 422 КПК України, суд , -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.07.2024 про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби з 22-00 год. до 06-00 год. строком на 60 діб, тобто до 17.09.2024 змінити в частині визначення часу застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби та застосувати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, тобто до 19.09.2024 включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема, обов`язок цілодобово не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням оголошення у зазначений період повітряної тривоги у Черкаській області для переходу у спеціально обладнане приміщення (укриття).

В решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді