Справа № 946/7616/24
Провадження № 1-кс/946/2345/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, відносно якого:

- 27.01.2023 року до Ізмаїльського міськрайонного суду направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000606 від 02.09.2022 за ознаками ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України;

- 29.06.2023 року до Ізмаїльського міськрайонного суду направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001068 за ознаками ч. 3 ст. 361-2, ч. 2 ст. 362 КК України,

підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

19.09.2024 року слідчий СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням, яке погоджено прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому зазначено, що у провадженні СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000019, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України.

Так, досудовим розслідування установлено, що 23.04.2024 р. ОСОБА_8 звернувся до ОСОБА_5 з метою консультації щодо вирішення питання про закриття виконавчих проваджень, які перебувають на виконанні стосовно ОСОБА_8 в Ізмаїльському відділі Державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

ОСОБА_5 , діючи із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, протиправним шляхом, повідомив останньому, що завдяки його особистим зв`язкам з службовими особами Ізмаїльського відділу Державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), він може вирішити питання щодо закінчення виконавчих проваджень, які відкриті стосовно ОСОБА_8 , за що останній повинен надати йому неправомірну вигоду.

Далі, 28.08.2024 під час зустрічі ОСОБА_5 з ОСОБА_8 , яка відбулась у приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 одержав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду у сумі 30000 грн. для себе за здійснення впливу на службових осіб Ізмаїльського відділу Державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з метою закриття виконавчих проваджень стосовно ОСОБА_8 .

Під час зустрічі між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 яка відбулась 02.09.2024 у приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 одержав від ОСОБА_5 постанови Ізмаїльського відділу Державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про закінчення виконавчих проваджень ВП № 65695027 та ВП № 69852511 від 02.09.2024.

Таким чином, як зазначено в клопотанні слідчого є достатньо підстав для повідомлення про підозру ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 369-2 КК України за ознаками: одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Крім того, досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, організував та сприяв у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, використовуючи умови введеного в Україні воєнного стану, в порушення Правил перетинання державного кордону України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, в період часу з серпня по вересень 2024 року сприяв незаконному переправленню через державний кордон України за наступних обставин.

Так, у ОСОБА_5 винник умисел на отримання грошових коштів за вчинення незаконних дій щодо організації та сприяння у незаконному переправленні через державний кордон України громадянина України ОСОБА_9 .

Після цього, під час особистої зустрічі, яка відбулася 09.08.2024 у кабінеті № 001, який розташований на першому поверсі адміністративної будівлі Ізмаїльського відділу Державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, проспект Миру, 23, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на особисте збагачення озвучив ОСОБА_9 про необхідність надання йому грошових коштів у сумі 8 000 доларів США за сприяння у перетині ОСОБА_9 держаного кордону України.

В подальшому, 17.09.2024 о 11:14 год. під час зустрічі з ОСОБА_9 , яка відбулася біля закладу «Balance» за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне переправлення особи через державний кордон України, шляхом надання порад, як себе поводити під час транспортування його до державного кордону України, а також усунення перешкод щодо незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України шляхом уникнення перевірки на блокпостах отримав від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 8 000 доларів США (згідно курсу Національного банку України станом на 17.09.2024 328 160 грн.) в якості винагороди за організацію та сприяння у незаконному перетині ним державного кордону України, після чого був викритий працівниками правоохоронних органів.

Таким чином, як зазначено в клопотанні слідчого є достатньо підстав для повідомлення про підозру ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 332 КК України за ознаками: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України порадами, вказівками, вчинене з корисливих мотивів.

17.09.2024 року ОСОБА_5 затримано відповідно до вимог ст. 208 КПК України.

18.09.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України.

Зважаючи на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 в інкримінованих йому злочинів, орган досудового розслідування просить застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб та визначити заставу в розмірі 1651 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 4 999 228 гривень з покладенням на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні просили задовольнити клопотання, вважають, що є всі підстави для його задоволення.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 вину не визнав, просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зазначив, що має міцні соціальні зв`язки за місцем проживання, одружений та має малолітню доньку. Здійснює догляд батька інваліда та матері, яка є особою похилого віку. Також вказав, що раніше відносно нього обирався запобіжний захід у виді домашнього арешту, який ним не порушувався. В ході затримання здійснено фізичний вплив оперативними співробітниками та в ході медичного огляду встановлено перелом двох ребер.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту оскільки підозрюваному ОСОБА_5 раніше обирався запобіжний захід у виді домашнього арешту, який ним не порушувався. Також зазначив, що виходячи з клопотання не доведено, що застосування менш тяжкого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного. Крім цього, вказав що відповідно до довідки лікаря підозрюваному рекомендовано оперативне лікування. В свою чергу, звертав увагу, що орган досудового розслідування просить встановити надмірну заставу, яка є необґрунтованою.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив відмовити у задоволенні клопотання вказуючи, що недоведені ризики для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В свою чергу в клопотанні зазначається про необхідність встановлення непомірної застави, яка не обґрунтована належним чином.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, а також вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно зі статтею 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно з ч. 1 та п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно до вимог ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним […] кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

В ході судового засідання слідчий та прокурор зазначили, що необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 у зв`язку з наявністю ризиків передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

З наданих матеріалів досудового розслідування, слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000019, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України.

17.09.2024 року ОСОБА_5 затримано відповідно до вимог ст. 208 КПК України.

18.09.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України.

Поняття «обґрунтована підозра» у практиці Європейського суду з прав людини передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин (рішення «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» та «Нечипорук та Йонкало проти України»).

З клопотання слідчого та доданих матеріалів до нього вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом про затримання особи від 17.09.2024; протоколами допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколами допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом виготовлення несправжніх (імітаційних засобів) від 17.09.2024; протоколом огляду та вручення несправжніх (імітаційних) засобів від 17.09.2024; протоколом за результатами проведення аудіо-, відео контролю особи відносно ОСОБА_5 від 15.08.2024; протоколом за результатами проведення аудіо-, відео контролю особи відносно ОСОБА_5 від 30.08.2024; протоколом за результатами проведення аудіо-, відео контролю особи відносно ОСОБА_5 від 02.09.2024; протоколом спеціального слідчого експерименту від 02.09.2024; протоколом огляду та вручення грошових коштів від 28.08.2024; протоколами обшуків від 18.09.2024, речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність підозрюваного до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Враховую вказане, слідчий суддя вважає, що саме на даному етапі досудового розслідування існує обґрунтована підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч 2 ст. 369-2 КК України.

Крім іншого, слідчий та прокурор у своєму клопотанні зазначає, що тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на початкових етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності. Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Маючи значний досвід роботи в юридичній сфері, усвідомлюючи тяжкість покарання та невідворотність кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 може використати наявні у нього засоби та можливості для переховування від правоохоронних органів і суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

ОСОБА_5 ймовірно вів спілкування застосовуючи відповідні заходи конспірації - використовував для спілкування мобільні додатки.

ОСОБА_5 достатньо обізнаний зі змістом отриманих результатів проведених слідчих (розшукових) дій стосовно нього, іншими доказами у кримінальному провадженні, що створює додатковий ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим, застосування більш м`якого запобіжного заходу не є виправданим.

Внаслідок збройної агресії російської федерації проти України з 24.02.2022 Україною згідно відкритих даних не контролюється орієнтовно 15-20% власної території, що створює додаткові можливості для залишення території України, в тому числі поза офіційними пунктами пропуску.

ОСОБА_5 будучи колишнім начальником Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління (м.Одеса), використовуючи наявні у нього засоби та можливості, знайомства з іншими співробітниками правоохоронних органів Одеської області, може вжити заходів щодо безперешкодного проходження пунктів пропуску та здійснити виїзд на непідконтрольні Україні території, а також в напрямку Республіки Молдова.

На думку органу досудового розслідування, наведені обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризику втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду підозрюваного.

Наявність ризиків, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий та прокурор обґрунтовують тим, що застосувавши до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, він може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та відповідне обґрунтовується тим, що характер інкримінованого підозрюваному злочину має корисливу спрямованість.

Також на думку слідства, володіння підозрюваним інформацією про кримінальне провадження стосовно нього, обставин, що є предметом доказування у кримінальному провадженні, може призвести до безперешкодного знищення, переховування речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, зокрема чорнових записів, засобів мобільного зв`язку, комп`ютерної техніки (ПЕОМ, нетбуки, ноутбуки, планшети), інших носіїв інформації, документів, які перебувають у володінні Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління (м.Одеса).

Як зазначають слідчий та прокурор, ОСОБА_5 використовував мобільні додатки з метою конспірації для спілкування, а тому останній може вжити заходи щодо видалення такого листування, перейменування контактів телефонної книги.

Однак, на думку слідчого судді, зазначені доводи, які покладаються в обґрунтування наявності підстав вважати, що можуть настати ризики, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, не є достатніми та ґрунтуються виключно на припущеннях органу досудового розслідування.

Разом з тим, в обґрунтування наявності ризиків, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто ризиків незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, орган досудового розслідування зазначає, що ризик впливу на свідків існує до моменту безпосереднього надання під час судового розгляду показань свідками, й тому заборона спілкуватися з певними особами як наслідок можливості ймовірного впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення показань учасників кримінального провадження, які мають доказову силу, а тому, з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_5 може здійснювати вплив на свідків у даному кримінальному провадженні, які допитані органом досудового розслідування, з метою зміни чи відмови від наданих ними показань, тобто є наявним ризик незаконного впливу підозрюваним на таких осіб.

Також на думку слідчого, за рахунок раніше займаної посади та реалізації своїх повноважень, ОСОБА_5 має постійні стійкі зв`язки з іншими структурними підрозділами органів державної влади, дає змогу впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, та не будучи обмеженим у спілкуванні із свідками ОСОБА_5 матиме можливість з метою уникнення кримінальної відповідальності сам або за допомогою третіх осіб впливати на свідків та інших, особи яких на даний час встановлюються.

Втім, наведені обставини не встановлюють достатності та не настання відповідних ризиків можливе шляхом покладення на підозрюваного обв`язку, передбаченого ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом, а тому, на думку слідчого судді, вказані ризики є необґрунтованими.

Крім цього, щодо наявності ризиків, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи, що він має досвід роботи в юридичній сфері та має стійкі зв`язки з працівниками правоохоронних органів, а тому останній обізнаний з тактикою та методикою розслідування кримінальних правопорушень, та може вжити заходів щодо перешкоджання кримінальному провадженню (штучне затягування досудового розслідування; розголошення відомостей результатів досудового розслідування, що призведе до його неповноти, втрати доказів вини підозрюваних тощо).

Крім того, на думку слідства, наразі у кримінальному провадженні заплановано призначення судових експертиз проведення яких буде доручено експертам установам, а тому існує ризик перешкоджанню кримінальному провадженню шляхом впливу на експертів, враховуючи стійкі зв`язки підозрюваного з іншими структурними підрозділами органів державної влади.

Однак, відповідне обґрунтування наявності ризиків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України також не достатнє для висновків щодо реальної можливості настання відповідних ризиків за обставинами, викладеними в мотиви їх обґрунтування.

Підстави для зазначення про наявність ризиків, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення, слідство обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 згідно показів свідка неодноразово здійснював дії направлені на незаконне переправленні осіб через державний кордон України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з врахуванням низки відповідних факторів, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може слугувати підставою для запобіжного ув`язнення.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених п. 1,5 ч. ст. 177 КПК України.

Разом з тим, відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі міцність соціальних зв`язків підозрюваного у місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців.

Таким чином, слідчим суддею приймається до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки за місцем проживання, одружений та на його утриманні перебуває дитина. Також, приймається до уваги наявність батьків похилого віку.

При цьому, враховується, що обґрунтована підозра ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, не свідчать про достатність підстав стверджувати, що при застосуванні щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний буде перешкоджати повному, швидкому та об`єктивному розслідуванню кримінального провадження будь-яким способом.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» ЄСПЛ зазначив, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається.

У справі «Хайредінов проти України» ЄСПЛ вказав, що ст. 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Тобто суд повинен розглядати питання, чи взяття особи під варту є конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

У справах «Лабіта проти Італії» та «Харченко проти України» ЄСПЛ зазначив, що ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання проте, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

У всіх випадках, коли ризику ухилення підозрюваного від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).

Разом з тим, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд, крім інших обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При цьому, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Особиста свобода повинна бути правилом, а позбавлення свободи до рішення суду суворим винятком. При цьому, сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Вказані обставини свідчать про можливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Враховуючи вказане, приймаючи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки за місцем проживання, одружений та на його утриманні перебуває малолітня дитина, слідчий суддя вважає за можливе застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжній захід ніж тримання під вартою, а саме застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк не більше 60 днів (в межах строку досудового розслідування) до 15.11.2024 року із забороною підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки строком до 15.11.2024 року, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

1)прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а також прибувати до слідчого СВ Ізмаїльського ВРП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 або іншого уповноваженого слідчого з встановленою періодичністю кожного четверга;

2)утримуватися від спілкування з свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ;

3)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 184, 193, 194, 196 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на строк не більше 60 днів (в межах строку досудового розслідування), а саме до 15.11.2024 року із забороною підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно звільни з-під варти в залі суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки строком до 15.11.2024 року, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

1)прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а також прибувати до слідчого СВ Ізмаїльського ВРП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 або іншого уповноваженого слідчого з встановленою періодичністю кожного четверга;

2)утримуватися від спілкування з свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ;

3)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту припиняє свою дію 15.11.2024 року

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено 20.09.2024 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1