У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 червня 2024 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Херсон Херсонської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001902.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 червня 2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 23.07.2024 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_5 просить змінити відносно нього запобіжний захід на домашній арешт або зменшити розмір застави.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Узагальнені доводи апелянтів.

Підозрюваний ОСОБА_5 зазначає, що слідчий суддя безпідставно відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про пом`якшення запобіжного заходу.

Апелянт просить врахувати те, що він має постійне місце мешкання, утримує доньку та нещодавно похоронив особу, з якою мешкав, на час окупації м. Херсон, інших заробітків не було, а тому займався цим, лише з метою заробити гроші на життя. На думку обвинуваченого, визначений розмір застави, є непомірним для нього, а тому його потрібно зменшити.

Захисник ОСОБА_6 зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та такою, що ухвалена з порушенням вимог КПК України.

На думку захисника, стороною обвинувачення не доведено наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема ризик переховування від слідства та суду не може обґрунтовуватись лише тяжкістю кримінального правопорушення. Крім того підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце мешкання та міцні соціальні зв`язки, має ряд важких захворювань, що дає можливість застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Відділом СУ ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001902 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим слідством час, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, умисно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи прямий умисел, спрямований на порушення встановленого законом порядку обігу наркотичних засобів, а саме положень ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» в редакції від 22.12.2006 р., згідно з якою обіг наркотичних засобів включених до таблиці I, списку № 1 переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою КМУ № 770 від 06.05.2000 р. на території України обмежено, незаконно придбав, зберігав з метою збуту та 04.03.2024 р. близько 14.10 год., знаходячись біля входу до Херсонського обласного протитуберкульозного диспансеру за адресою: м. Херсон, Миколаївське шосе, 82, збув, шляхом продажу за 1 600 грн. ОСОБА_8 (анкетні дані змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві») речовину, яка відповідно до висновку експерта Херсонського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/122-24/1199-НЗПРАП від 19.03.2024 р., містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фанадол), маса якого становить 0,1313 г., яку в подальшому вилучили працівники поліції в ході огляду 04.03.2024 р. навпроти будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

За цих обставин, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також збут наркотичного засобу.

Крім цього, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим слідством час, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, умисно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи прямий умисел, спрямований на порушення встановленого законом порядку обігу наркотичних засобів, а саме положень ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» в редакції від 22.12.2006 р., згідно з якою обіг наркотичних засобів включених до таблиці I, списку № 1 переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою КМУ № 770 від 06.05.2000 р. на території України обмежено, незаконно придбав, зберігав з метою збуту та 14.03.2024 р. близько 11.51 год., знаходячись біля під`їзду № 9 будинку АДРЕСА_3 , збув, шляхом продажу за 1 600 грн. ОСОБА_8 (анкетні дані змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві») речовину, яка відповідно до висновку експерта Херсонського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/122-24/1642-НЗПРАП від 04.04.2024 р., містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фанадол), маса якого становить 0,1259 г., яку в подальшому вилучили працівники поліції в ході огляду 14.03.2024 р. навпроти будинку за адресою: АДРЕСА_4 .

За вказаних обставин ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також збут наркотичного засобу, вчинені повторно.

Крім цього, продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим слідством час, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, умисно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи прямий умисел, спрямований на порушення встановленого законом порядку обігу наркотичних засобів, а саме положень ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» в редакції від 22.12.2006 р., згідно з якою обіг наркотичних засобів включених до таблиці I, списку № 1 переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 на території України обмежено, незаконно, повторно придбав, зберігав з метою збуту 5 згортків з речовиною, яка містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фанадол), яку 23.04.2024 р. вилучено працівниками поліції під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

За цих обставин, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичного засобу, вчинені повторно.

23.05.2024 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

25.04.2024 р. слідчим суддею Заводського районного суду м. Миколаєва відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21.06.2024 р. з визначенням застави у розмірі 242 240 грн.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Своє клопотання слідчий мотивував наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , тяжкістю кримінального правопорушення, наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливістю застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Врахувавши, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, характер ймовірно вчинених кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, дані про особу підозрюваного, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та не відпали, слідчий суддя дійшов висновку про можливість продовження відносно ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На адресу Миколаївського апеляційного суду надійшла заява захисника ОСОБА_6 про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до вимог ст. ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені ст. 219 цього Кодексу.

За змістом ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовжені строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе що обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до правової позиції, сформованої ЄСПЛ, для продовження строку тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку. Суд вказав, що сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції», особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передбачати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вказані вимоги закону та норм міжнародного права слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при продовженні запобіжного заходу.

Продовження строку дії запобіжного заходу стає можливим за наявності ризиків. Ризик це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування та розгляду судом кримінального провадження (способу життя, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків, тощо).

Рішення про застосування одного з видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що ризик переховування ОСОБА_5 від слідства та суду не зменшився, виходячи з обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, та можливого покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна.

Оцінюючи наявність ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує, те, що ОСОБА_5 підозрюється незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також збуті особливо небезпечного наркотичного засобу та знайомий зі свідками, тому перебуваючи на волі, може незаконно впливати на недопитаних судом свідків кримінального правопорушення, з метою зміни їх показань.

Зважаючи на обставини кримінального правопорушення та кількість епізодів злочинної діяльності в яких підозрюється ОСОБА_5 , тому ризик продовження злочинної діяльності або вчинення іншого кримінального правопорушення також є дійсним.

Отже, доводи захисника про недоведення прокурором існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України є безпідставними, в цій частині, рішення слідчим суддею прийнято на основі об`єктивно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому досліджені всі матеріали провадження та наведені в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

З урахуванням тяжкості і обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , вагомості наявних доказів вчинення ним кримінальних правопорушень, наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та не відпали, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання останнім процесуальних обов`язків, і, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить, на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження, виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Крім того, слідчий суддя ретельно дослідив доводи клопотання слідчого відносно обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, зокрема необхідністю отримання низки висновків експертів, отримання доступу до речей і документів та вилучення інформації у операторів мобільного зв`язку, виконання слідчим вимог ст. 290 КПК України, тощо.

Перевіривши мотиви прийнятого судового рішення, апеляційний суд установив, що при вирішенні питання про продовження підозрюваному ОСОБА_5 строку тримання під вартою, слідчий суддя належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу, конкретні обставини кримінального провадження та особу підозрюваного, вимоги закону та існуючу практику Європейського Суду з прав людини.

Продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України від 16.05.2013 р., яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що у даній конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи підозрюваного та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи обвинуваченого про наявність у нього міцних соціальних зв`язків та певних тяжких сімейних обставин, не є підставами для зміни обраного запобіжного заходу, і, як наслідок, скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновків суду про можливість вчинення ним дій, передбачених ст. 177 КПК України.

Отже, правових підстав для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає, підстав для задоволення апеляційних скарг підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 не має, ухвалу слідчого судді слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 червня 2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3