Провадження № 11-кп/824/5626/2024 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

19 листопада 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2024 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Даною ухвалою суду частково задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .Строк дії ухвали про тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою визначенотерміном на 60 (шістдесят) днів, тобто до 01 грудня 2024 року включно, із визначенням застави у розмірі 1 200 000 (один мільйон двісті тисяч) грн.

У разі внесення застави, покладенона обвинуваченого ОСОБА_7 строком на 2 (два) місяці обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися за межі міста, де він проживає, без дозволу прокурора, суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати до зберігання відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;носити електронний засіб контролю.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 суд зазначив, що існує ризик можливості обвинуваченим переховуватися від суду,враховуючи тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, а також дані про особу обвинуваченого, який матиме змогу використовувати свої вміння, здобуті під час проходження служби в підрозділах СБ України.

Разом з тим, суд зазначив, що сама по собі тяжкість можливого покарання не є вирішальною при оцінці ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак, на переконання суду, даний факт у сукупності з відомостями, що характеризують особу обвинуваченого, може слугувати підставою для переховування від суду.

Під час надання оцінки наявності ризику переховування, суд також врахував те, що згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-IX від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», із урахуванням продовження строку дії правового режиму, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який наразі триває.

Окрім цього, суд вказав, що існує вірогідність незаконного впливу зі сторони обвинуваченого на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань, що в свою чергу зможе перешкодити проведенню належного судового розгляду.

Як зазначив суд, обвинувачений ОСОБА_7 наділений потенційною можливістю, в тому числі і дистанційно, через інших осіб, впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході судового розгляду та/або змінити свої показання, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності. Враховуючи обізнаність обвинуваченого щодо даних про учасників кримінального провадження, будь-який більш м`який запобіжний захід надасть можливість обвинуваченому контактувати, у тому числі дистанційно, за допомогою різних видів засобів зв`язку, із свідками у кримінальному провадженні, які на даний час не допитані.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволені клопотання прокурора від 01.10.2024 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, із визначенням застави у розмірі 430 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 302 040 гривень відмовити в повному обсязі.

Зазначає, що суд під час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не перевірив та не встановив, що таке клопотання не відповідає вимогам ст. 199 КПК України, а сторона обвинувачення не довела, що обставини, зазначені у ч. 3 ст. 199 КПК України, виправдовують подальше тримання ОСОБА_7 під вартою. Відповідно до приписів ч. 5 ст. 199 КПК України, суд був зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою.

Вважає, що клопотання сторони обвинувачення не відповідає меті та підставам продовження строку тримання під вартою, базується лише на припущеннях щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не підтверджуються ні матеріалами, доданими до такого клопотання, ні матеріалами сторони обвинувачення, що були уже дослідженні судом, чому суд першої інстанції не надав належної оцінки.

Окрім цього, вказує, що судом не було належним чином досліджено питання щодо наявності ризиків, що встановлені ст. 177 КПК України, а також не було в порушення ч. 4 ст. 182 КПК України, належним чином досліджено питання майнового та сімейного стану обвинуваченого при визначені розміру застави, що вкотре призвело до встановлення непомірного розміру застави, що нівелює саму суть призначення такого.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, на розгляді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження №0000400 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 408 КК України.

У межах цього кримінального провадження ухвалою суду від 24.04.2023 року клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 задоволено та обрано обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який згодом неодноразово продовжувався, востаннє - ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03.10.2024 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 на 60 (шістдесят) днів, тобто до 01 грудня 2024 року включно, із визначенням застави у розмірі 1 200 000 (один мільйон двісті тисяч) грн.

Підставами для продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може: переховуватися від суду, адже в країні наразі триває воєнний стан і обвинувачений може використовувати свої вміння, здобуті під час проходження службо в підрозділах СБ України; незаконно впливати на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань, що в свою чергу зможе перешкодити проведенню належного судового розгляду. Також місцевим судом враховано особу ОСОБА_7 та тяжкість інкримінованих злочинів.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_7 під варту та до моменту вирішення клопотання прокурора, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, станом на сьогодні не змінилися та не зменшилися.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, та вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. Відомостей, які б свідчили про неможливість подальшого застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторонами не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що прокурор не довів існування ризиків є необґрунтованими, оскільки питання щодо продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розглядалось судом в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, та з матеріалів судового провадження вбачається, що при продовженні такого ОСОБА_7 місцевий суд враховував не лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні злочинів, а й існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання обвинуваченого під вартою.

Інші підстави для відмови у задоволенні клопотання прокурора, зазначені захисником у поданій до суду апеляційній скарзі, також не спростовують висновків суду першої інстанції.

Окрім цього, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, з урахуванням майнового стану та репутації обвинуваченого ОСОБА_7 , а також того, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, який має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для суспільства, колегія суддів погоджується з визначеним ОСОБА_7 розміром застави, яка становить 1 200 000 гривень.

Ухвала місцевого суду, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, зі справи не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2024 року, якою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,терміном на 60 днів, тобто до 01 грудня 2024 року включно, із визначенням застави у розмірі 1 200 000 (один мільйон двісті тисяч) грн. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя