Справа № 739/1026/24
Провадження № 1-в/739/44/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_9 ,

представників УВП №31 - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області у режимі відеоконференції клопотання начальника державної установи «Новгород-Сіверська установа виконання покарань №31» про заміну невідбутої частини покарання у вигляді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді позбавлення волі на певний строк засудженому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах визначених ч.5 ст. 82 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_9 засуджений 07 червня 2010 року Апеляційним судом Харківської області за ст.ст. 115 ч.2 п.п.6,9,13, 162 ч. 1, 15 ч. 2-186 ч.3, 70 ч. 1 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Ухвалою Верховного Суду України від 12 липня 2011 року вирок Апеляційного суду Харківської області від 07.06.2010 року змінено: в частині засудження за ст. 162 ч.1 КК України скасовано, в решті вирок Апеляційного суду Харківської області від 07.06.2010 року залишено без змін.

Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2016 року у строк відбутого покарання зараховано ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення з 11.01.2009 року по 12.07.2011 року відповідно до співвідношення один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 12.07.2011 року.

Засуджений ОСОБА_9 раніше не судимий.

Початок строку: 11.01.2009 року.

Станом на 02.05.2024 року засуджений до довічного позбавлення волі ОСОБА_9 відбув понад 15 років призначеного строку покарань.

Адміністрація установи клопоче про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді позбавлення волі на певний строк, в межах визначених ст. 82 ч.5 КК України, засудженому ОСОБА_9 , оскільки він довів, що став на шлях виправлення.

Представник ДУ «Новгород-Сіверська установа виконання покарань №31» у судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому, просив його задовольнити.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_9 підтримав клопотання представника установи та просив його задовольнити. Просив долучити до справи власноручно написану заяву № 116 від 06.09.2024, якою повністю визнає свою провину в інкремінованій йому кримінальній справі, щиро розкаюється у вчиненому та вважає за час відбування покарання повністю переосмислив свій вчинок. В той же час, щодо ставлення його до скоєного злочину, наполягав, що знаходився в стані афекту.

Захисник клопотання підтримала, з підстав, викладених у ньому, просили його задовольнити. Додатково вказала, що основним критерієм, на якому має акцентувати увагу суд, під час ухвалення свого рішення, є саме доведення реабілітації засудженого та його "безпечність" для суспільства.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував. Посилаючись на те, що суд має оцінювати поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а не лише той період, що передує вирішенню клопотання, а докази у справі не свідчать про те, що ОСОБА_9 став на шлях виправлення.

Заслухавши у судовому засіданні представника установи, доводи засудженого, його захисника, з`ясувавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, дослідивши матеріали клопотання суд приходить до наступних висновків.

За змістом ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У відповідності до ст. 64 КК України, довічне позбавлення волі є безстроковим основним видом покарання, яке встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк.

Пунктами 2, 3 частини 1 статті 537 КПК України встановлено, що під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Частиною 5 статті 82 КК України передбачено, що покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

У ч. 3 ст. 82 КК України зазначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року № 2, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Становлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Такий висновок повинен бути застосований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування у виправній установі.

Як встановлено в судовому засіданні з характеристики на засудженого та довідки про заохочення і стягнення, засуджений ОСОБА_9 відбув понад п`ятнадцяти років призначеного судом покарання, не вчиняв порушень протягом останніх півроку, характеризується позитивно. Підтримує позитивні зв`язки з батьками, дружиною та доньками з якими має гармонійні стосунки. Підтримує зв`язки з деякими засудженими, які ведуть прокримінальний образ життя, самокритичність незначна, самооцінка завищена. Ворожості не проявляє. Засуджений ОСОБА_9 в установі долучається до неформальної освіти. Має 1 сертифікат закінчення курсів «Основи інформаційної безпеки». Під час відбування покарання написав книгу «Ера Водолія», яка була роздрукована в 2014 році у м. Харкові, під псевдонімом ОСОБА_12 . Перебуваючи в установі виконання покарань приймає участь в суспільно-корисній оплачуваній праці у програмі ДВВ «Фізкультура і спорт». Завчасно виконав план індивідуальної програми, займається самоосвітою, а саме неформальною освітою « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». За останній час у засудженого спостерігається позитивна тенденція щодо відсутності порушень режиму відбування покарань

До дисциплінарної відповідальності притягувався 12 разів: 8 разів (17.03.2009, 03.07.2009, 28.04.2010, 15.10.2010, 10.02.2011, 17.02.2011, 12.08.2011, 24.01.2012) під час перебування у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор»; 4 рази під час перебування у Державній установі «Новгород-Сіверська установа виконання покарань № 31». Всі стягнення погашені в установленному законодавством порядку. Був 3 рази заохочений за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення засудженим ОСОБА_9 оцінюється як середній. Ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється, як високий.

Засудженим ОСОБА_9 та начальником відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_11 складено індивідуальний план виправлення та ресоціалізації, де серед поступових заходів, здійснення яких дадуть змогу зменшити/усунути актуальні фактори ризику, зазначено цілі: підтримання постійних доброзичливих відносин з батьками, дружиною та доньками, після звільнення знаходження родичів потерпілих для вибачення, переосмислення свого відношення до життя та оточуючих, розвивання рис характеру, як терпіння, доброта, витримка, співчуття, скромність, повага, вдячність, позитивне мислення та витримка, здобуття неформальної освіти, участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», працювати, жити повноцінним сімейним життям, приймати участь у житті суспільства, проживання разом з дружиною, яка дала згоду, у 3-х кімнатній квартирі та реєстрацією за адресою: АДРЕСА_1 , або можливе проживання у заміському будинку, де мешкають батьки.

До клопотання додано висновок комісії щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_9 , у якому зазначено, що із урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, проміжної оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи засуджений став на шлях виправлення та може бути представлений до заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк. Загальна кількість балів засудженого становить 74.

Засуджений ОСОБА_9 відбув необхідну частину встановленого законом терміну покарання та за формальними ознаками підпадає під дію ст.82 КК України.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що матеріали справи в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправлення засудженого і запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень.

Крім того, висновок суду повинен ґрунтуватися і на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і особу засудженого у цілому. Так, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_9 відбуває покарання за вчинення, в тому числі особливо тяжкого злочину.

Крім того, з матеріалів особової справи ОСОБА_9 та з його характеристики не вбачається, що останній демонструє позитивні зрушення у власній свідомості, що можуть вказувати на те, що засуджений став на шлях виправлення.

Засуджений ОСОБА_9 за час відбування покарання не вчиняв порушень протягом останніх півроку. Однак, засуджений за весь період відбування покарання мав 12 дисциплінарних стягнень (більшість з яких було накладено в період перебування в СІЗО). Всі стягнення погашені в установленому законодавством порядку. Був 3 рази заохочений за виконання покладених обов`язків та додерження правил поведінки. Незважаючи на те, що стягнення погашені та зняті у встановленому законом порядку, вказане свідчить про нестабільність поведінки засудженого, небажання останнього ставати на шлях виправлення.

Також, посилання на добру поведінку і сумлінне ставлення до праці протягом останнього часу суд до уваги не приймає, позаяк висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі, а не за час, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе вирішення питання про заміну для засудженого невідбутої частини покарання більш м`яким.

При цьому суд звертає увагу на те, що згідно початково-поданої характеристики на ОСОБА_9 затвердженої 24.04.2024, начальником Державної установи «Новгород-Сіверська установа виконання покарань № 31» В. Спичаком, засуджений свою провину не визнав, скоєння злочину пояснював тим, що являється жертвою сфабрикованої справи, та неправомірності висновків суду, а покарання вважав суворим. В судовому засіданні, на питання щодо ставлення його до вчиненого злочину, вказав що воно було здійснено в стані афекту, що свідчить про відсутність його розкаїння. Тому колегія суду критично ставиться до поданої заяви № 116 від 06.09.2024 про визнання ОСОБА_9 своєї вини, та не вважає що засуджений повністю розкаявся у вчиненому та став на шлях виправлення.

Також, як встановлено в судовому засідання, засуджений ОСОБА_9 , не відшкодував на користь ОСОБА_13 матеріальну та моральну шкоду, посилаючись на те, що останній помер, хоча до моменту смерті ОСОБА_13 засуджений мав можливість на добровільне відшкодування шкоди, а також не виявив бажання встановити наявність чи відсутність спадкоємців померлого, для відшкодування в подальшому завданої шкоди.

Таким чином, засуджений ОСОБА_9 на шлях виправлення не став, а тому суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання начальника державної установи «Новгород-Сіверська установа виконання покарань №31» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відносно засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_9 , на підставі ч.5 ст. 82 КК України, п.3 ст. 537 КПК України, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 26, 537, 539 КПК України, згідно ст.ст. 50, 82 КК України суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання начальника державної установи «Новгород-Сіверська установа виконання покарань №31» про заміну невідбутої частини покарання у вигляді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді позбавлення волі на певний строк засудженому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах визначених ч.5 ст. 82 КК України - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим з дня вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено о 08:05 год. 26 вересня 2024 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3