справа № 631/1140/24
провадження № 1-кс/631/29/24
ІНФОРМАЦІЯ_1 о х о р о н ю в а н у з а к о н о м т а є м н и ц ю
04 вересня 2024 року селище Нова Водолага
Слідчий суддя Нововодолазького районного суду Харківської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду клопотання дізнавача сектору дізнання Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Нововодолазького відділу Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , «Про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю»,-
Дізнавач сектору дізнання ВП № 3 ХРУП № 1 ГУ НП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_5 в порядку, передбаченому пунктом 4 частини 2 статті 40-1 Кримінального процесуального кодексу України, звернулась до слідчого судді із клопотанням «Про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю», складеним 10.07.2024 року та погодженим того ж дня прокурором Нововодолазького відділу Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 (а. с. 1 4).
Вказане клопотання, зареєстроване за вхідним № 5253/24-вх, із наданням автоматизованою системою документообігу суду єдиного унікального № 631/1140/24 (провадження № 1-кс/631/29/24), та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, в день надходження передане на розгляд слідчого судді ОСОБА_1 (а. с. 14, 15).
Дізнавач сектору дізнання Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 та прокурор Нововодолазького відділу Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_11 , який погодив клопотання дізнавача, до слідчого судді не з`явились, про місце, день, місяць, рік і час прибуття неодноразово повідомлялись своєчасно та належним чином шляхом здійснення судового виклику, про причини неявки не сповіщали, однак надавали заяви, зареєстровані за вхідним № 5513/24-вх та № 5518/24-вх від 19.07.2024 року, про розгляд клопотання за їх відсутності (а. с. 20, 21).
Особа, у володінні якої знаходяться речі і документи щодо яких розглядається клопотання (представник АТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 ») до слідчого судді теж не з`явився, про місце, день, місяць, рік і час прибуття був сповіщений своєчасно та належним чином, про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв та клопотань не надсилав.
Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-ІV від 23.02.2006 року (із змінами та доповненнями), українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року Високими Договірними Сторонами в Римі та ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до приписів статті 9 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (із змінами та доповненнями) є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.
Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, щодо якої вирішується питання про встановлення адміністративного нагляду, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі статті 6 Конвенції, оскільки здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.
Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.
Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (заява №3236/03) вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.
Положеннями частини 4 статті 163 Кримінального процесуального кодексу України унормовано, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання за участю сторони кримінального провадження, яка подала клопотання, та особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, крім випадків, передбачених частиною 2 цієї статті. Неприбуття за судовим викликом особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, без поважних причин або неповідомлення нею про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання.
За таких обставин, беручи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами, в тому числі й особою, у володінні якої знаходяться речі і документи щодо яких розглядається клопотання, їх процесуальних прав на участь у розгляді клопотання в суді, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, вважає за можливе розглянути клопотання у відсутність представника АТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».
Натомість, пункт 19 частини 1 статті 3 кримінального процесуального кодифікованого закону роз`яснює, що термін «сторони кримінального провадження», що вжито у цьому кодексі, має таке значення:
-з боку обвинувачення: слідчий, дізнавач, керівник органу досудового розслідування, керівник органу дізнання, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом;
-з боку захисту: підозрюваний, особа, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.
Відтак, і дізнавач, і прокурор є представником одної і той ж самої сторони кримінального провадження, а саме сторони обвинувачення.
Системно аналізуючи чинне кримінальне процесуальне законодавство разом із поданим клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, слідчий суддя робить обґрунтований висновок про те, що норми статті 163 Кримінального процесуального кодексу України, що визначають порядок й процедуру розгляду таких клопотань, не містять імперативної вимоги щодо обов`язкової участі у судовому засіданні і дізнавача, який склав клопотання, і прокурора, який його погодив.
Проте неприбуття за судовим викликом у судове засідання взагалі представника сторони, яка подала клопотання, тобто ані прокурора, ані дізнавача - перешкоджає безпосередньому розгляду клопотання по суті.
За таких обставин, беручи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації, зокрема, й стороною, яка подала клопотання слідчому судді про тимчасовий доступ до речей і документів, які мстять охоронювану законом таємницю, їх процесуальних прав на безпосередню участь у розгляді клопотання в суді у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, яке неодноразово проігноровано, вважає за необхідне провести судове засідання також за відсутності прокурора, який погодив клопотання, та дізнавача, який його складав та підписував.
Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 утворено ІНФОРМАЦІЯ_8 із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.
За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.
Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.
Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території ІНФОРМАЦІЯ_9 , та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території ІНФОРМАЦІЯ_10 , що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.
При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.
Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.
Пунктом 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вищезазначеного Закону на законодавчому рівні унормовано, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до цього, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.
Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, ІНФОРМАЦІЯ_11 на цей час свою діяльність не розпочав, воєнний стан на території України не припинений та не скасований, а тому справа перебувала на розгляді слідчого судді належного суду.
Розглядаючи клопотання сторони обвинувачення про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, слідчий суддя перш за все ураховує, що завданням кримінального провадження, визначеним у статті 2 Кримінального процесуального кодексу України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Крім того, кримінальний процесуальний кодифікований закон України у пункті 18 частини 1 статті 3 визначає слідчого суддю як суддю суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Вказаний контроль здійснюється ним в тому числі й шляхом вирішення питань, пов`язаних з обмеженням конституційних прав і свобод таких осіб.
Поняття та загальний порядок виконання платіжних операцій в Україні, виключний перелік платіжних послуг та порядок їх надання, категорії надавачів платіжних послуг та умови авторизації їх діяльності, загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, загальні засади випуску та використання в Україні електронних грошей та цифрових грошей ІНФОРМАЦІЯ_12 , права, обов`язки та відповідальність учасників платіжного ринку України, загальний порядок здійснення нагляду за діяльністю надавачів платіжних послуг, надавачів обмежених платіжних послуг, порядок здійснення оверсайта платіжної інфраструктури регламентується відповідним Законом України «Про платіжні послуги» № 1591-IX від 30.06.2021 року (із змінами та доповненнями).
Пункт 5 частини 1 статті 162 Кримінального процесуального кодексу України відносить до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, відомості, які можуть становити банківську таємницю.
Правовий режим банківської таємниці в Україні визначається Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки і банківську діяльність» № 2121-ІІІ від 07.12.2000 року (із змінами та доповненнями).
Так, згідно зі статтею 1076 Цивільного кодексу України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених Законом України «Про банки і банківську діяльність».
Питанням банківської таємниці та конфіденційності інформації присвячена глава 10 зазначеного вище закону.
Частина 1 статті 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначає, що банківською таємницею є інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку.
Зокрема, як обумовлює частина 2 цієї ж статті зазначеного закону України, банківською таємницею, є:
1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України;
2) операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди;
3) фінансово-економічний стан клієнтів;
4) системи охорони банку та клієнтів;
5) інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності;
6) відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація;
7) інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню;
8) коди, що використовуються банками для захисту інформації.
Системний аналіз відповідного законодавства та змісту клопотання дізнавача свідчить про те, що перелік документів, до яких вона за погодженням із прокурором просить надати тимчасовий доступ, містить відомості, які становлять банківську таємницю.
Системний аналіз відповідного законодавства та змісту клопотання слідчого свідчить про те, що:
1.обраний в клопотанні вид заходу забезпечення кримінального провадження застосовуються тільки на підставі ухвали слідчого судді;
2.клопотання подано до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування;
3.із клопотанням про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, звернулась уповноважена службова особа в межах своєї компетенції, передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України;
5.на виконання приписів частини 6 статті 132 Кримінального процесуального кодексу України слідчим додано витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання;
Однак сама сторона кримінального провадження, що звернулась із цим клопотанням до слідчого судді, у судове засідання не з`явилась, хоча зі змісту частини 4 статті 163 Кримінального процесуального кодексу України вбачається, що її участь є обов`язковою, а тому доходить обґрунтованого висновку про те, що ані дізнавач, ані прокурор фактично не підтримали подане клопотання та не довели обставини, викладені у ньому, що є підставою для відмови у задоволенні їх клопотання.
Аналогічне за змістом роз`яснення міститься й в підпункті 8 пункту 2.5. розділу 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 07.02.2014 року «Про Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження», які мають істотне значення для забезпечення однакового застосування норм законів України та для досягнення завдань кримінального провадження.
Так, вказана норма узагальнення обумовлює, що неявка без поважної причини сторони кримінального провадження, якою подане клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, свідчить про фактичне не підтримання поданого клопотання та не доведення згаданих обставин, що має оцінюватись як підстава для відмови в задоволенні такого клопотання.
Таким чином, на підставі наведеного, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ робить висновок про те, що слідчі судді повинні відмовляти у задоволенні клопотань, якщо сторона кримінального провадження, яка звертається із клопотанням, не з`явиться до слідчого судді без поважної причини.
Враховуючи наведене та беручи до уваги те, що сторона обвинувачення, яка звернулась до слідчого судді із цим клопотанням, була сповіщена своєчасно та належним чином про місце, день, місяць, рік і час судового засідання із розгляду клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів шляхом здійснення судового виклику, однак до слідчого судді не з`явилась, про причини своєї неявки не повідомила і заяви про відкладення його розгляду з поважних причин не надала, слідчий суддя вважає неповажною неявку дізнавача сектору дізнання ВП № 3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 та прокурора у кримінальному провадженні - прокурора ІНФОРМАЦІЯ_16 ОСОБА_13 , а тому у задоволенні їх клопотання «Про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю» слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтею 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); статтею 1076 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 року (із змінами та доповненнями); частинами 1 та 2 статті 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» № 2121-ІІІ від 07.12.2000 року (із змінами та доповненнями); Законом України «Про платіжні послуги» № 1591-IX від 30.06.2021 року (із змінами та доповненнями); статтею 17 і пунктами 3 та 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року; Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 07.02.2014 року «Про Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження», а також статтею 2, частинами 1 та 3 статті 21, частиною 6 статті 22, статтями 84, 91, частиною 1 статті 99, частиною 4 статті 115, частиною 1 та пунктом 5 частини 2 статті 131, статтями 132, 135, 137, 159 - 164, статтею 242, частиною 3 статті 309, частиною 3 статті 392, статтями 532 та 533 Кримінального процесуального кодексу України № 4651-VІ від 13.04.2012 року (із змінами та доповненнями),-
У задоволенні клопотання дізнавача сектору дізнання Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Нововодолазького відділу Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , «Про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю» відмовити повністю.
Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Ухвала, що набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Повний текст ухвали було постановлено, виготовлено шляхом комп`ютерного набору, підписано слідчим суддею в одному примірнику та оголошено у судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду 09.09.2024 року о 08 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1