КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

за участю:

адвоката - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 березня 2024 року,-

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання представника адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах цивільного позивача - ОСОБА_8 , про арешт майна та накладено арешт на 100 % акцій Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЕХО» () ISIN НОМЕР_1 , бенефіціарним власником якого є ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Фастівським МРВ ГУ МВС України у Київській області 10 серпня 1995 року), із забороною державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців і громадських формувань, нотаріусам, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, комісіям, технічним адміністраторам Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців і громадських формувань, іншим органам чи особам, які виконують функції в сфері державної реєстрації, проводити будь-які реєстраційні дії щодо Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЕХО» (), із забороною будь-яким депозитарним установам вносити до системи депозитарного обліку будь-які зміни, які стосуються ідентифікації власників та/або переходу права власності відносно цінних паперів (акцій) в Акціонерному товаристві «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЕХО» ().

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 березня 2024 року, у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити.

Мотивуючи вимоги своєї апеляційної скарги, вказує на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, невмотивованою, а тому підлягає скасуванню.

Зазначає про те, що в матеріалах, які додані до клопотання цивільного позивача про арешт майна, є цивільний позов, заявлений до ОСОБА_6 , однак у ньому відсутні відомості, що будь-кому у цьому кримінальному провадженні було повідомлено про підозру у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, за наявними матеріалами провадження, арешт на акції суб`єкта господарювання не може бути накладений з метою, передбаченою п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, оскільки це суперечить провій підставі такого арешту, визначеній в ч. 6 ст. 170 КПК України.

Крім тугого, згадане вище клопотання було неправомірно розглянуто слідчим суддею з порушенням вимог ст. 172 КПК України, тобто без повідомлення власника майна.

Враховуючи, що з текстом оскаржуваного рішення було ознайомлено лише 30.05.2024, апелянт вважає апеляційну скаргу такою, що подана в межах строку визначеного ч. 3 ст. 395 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку адвоката, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апелянтом не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 березня 2024 року з огляду на положення абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, а його апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданих матеріалів справи, у провадженні слідчого відділу Шевченківського управління поліції ГУ НП в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного 31.01.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000506 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України про те, що 14.10.2022 року ОСОБА_6 шляхом обману, під приводом продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Катіон Інвест» () незаконно заволодів грошовими коштами ОСОБА_8 в розмірі 500 000,00 доларів США, чим спричинив потерпілій матеріального збитку в особливо великому розмірі.

04.03.2024 представник цивільного позивача звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на 100 % акцій Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЕХО» () ISIN НОМЕР_1 , бенефіціарним власником якого є ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Фастівським МРВ ГУ МВС України у Київській області 10 серпня 1995 року).

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 березня 2024 року вказане клопотання задоволено.

Колегія суддів погоджуються з висновками слідчого судді, виходячи з наступного.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст. 132, 167, 170, 171, 172, 173 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, ОСОБА_6 , що є цивільним відповідачем, є єдиним бенефіціаром Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЕХО» ().

Дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що цивільним позивачем надані докази факту завдання шкоди та розміру цієї шкоди на цій стадії кримінального провадження. Вартість майна, на яке представник цивільного позивача просить накласти арешт з метою забезпечення цивільного позову, є співмірною з розміром завданої шкоди.

Водночас, при вирішенні клопотання представника цивільного позивача, судом враховано і те, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб суд був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Доводи апелянта щодо відсутності правових підстав для накладення арешту на майно є безпідставними та спростовуються наданими матеріалами провадження.

З урахуванням наведеного, ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 березня 2024 року, якою задоволено клопотання представника адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах цивільного позивача - ОСОБА_8 , про арешт майна та накладено арешт на 100 % акцій Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЕХО» () ISIN НОМЕР_1 , бенефіціарним власником якого є ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Фастівським МРВ ГУ МВС України у Київській області 10 серпня 1995 року), із забороною державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців і громадських формувань, нотаріусам, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, комісіям, технічним адміністраторам Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців і громадських формувань, іншим органам чи особам, які виконують функції в сфері державної реєстрації, проводити будь-які реєстраційні дії щодо Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЕХО» (), із забороною будь-яким депозитарним установам вносити до системи депозитарного обліку будь-які зміни, які стосуються ідентифікації власників та/або переходу права власності відносно цінних паперів (акцій) в Акціонерному товаристві «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЕХО» (),- залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/4374/2024 Категорія ст. 170 КПК України

Унікальний № 761/8299/24

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9

Доповідач: ОСОБА_1