Справа № 126/2327/24
Провадження №1-кп/148/187/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2024 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження-

з боку обвинувачення - прокурора ОСОБА_5 ,

з боку захисту: обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

за участю потерпілого ОСОБА_10 ,

потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_11 ,

представників потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засідання у залі суду м. Тульчина матеріали кримінального провадження №0000357, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.04.2024, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 9, ч. 2 ст. 115, п. 9, ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ст. 348, ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 410 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 408 КК України, -

встановив:

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він, проходячи військову службу на посаді солдата військової частини НОМЕР_1 , в порушення ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст, ст. З, 41, 68 Конституції України, ЗУ «Про Національну поліцію», Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, та будучи обізнаним про введення в Україні воєнного стану, вчинив тяжкі та особливо тяжкі злочини за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 попередньо незаконно придбавши бойовий припас, маючи на меті приховати предмет скоєного кримінального правопорушення - ручний протитанковий гранатомет РПГ-22 «Нетто», у невстановлену дату та місці, але не пізніше квітня 2023, домовився із ОСОБА_7 здійснити його перенесення (перевезення) до житлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_7 з метою подальшого зберігання.

Зокрема, у квітні 2023 (більш точні дата та час у ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні не встановлені) ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , обіймаючи посаду оперативного чергового штабу, а також ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, цієї ж військової частини, обіймаючи посаду телефоніста апаратної взводу зв`язку роти бойового управління, діючи за попередньою змовою групою осіб, із прямим умислом, особистих мотивів та метою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи про відсутність у них передбаченого законом дозволу, перенесли шляхом перевезення на транспортному засобі «Jeep Grand Cherokee» державний номерний знак « НОМЕР_2 », який належить на праві власності ОСОБА_7 , бойовий припас, а саме ручний протитанковий гранатомет РПГ-22 «Нетто» промислового виготовлення військового призначення, з невстановленого у ході досудового розслідування місця у смт. Гвардійське Одеського району Одеської області до житлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_7 та почали його зберігати під землею на подвір`ї зазначеного житлового приміщення до 24.04.2024.

Крім того, ОСОБА_6 , попередньо вчинивши незаконне заволодіння зброєю та бойовими припасами військової частини НОМЕР_3 , та маючи на меті приховати предмети скоєного кримінального правопорушення, у невстановлену дату та місці, але не пізніше 19.04.2024, домовився із ОСОБА_7 здійснити їх перевезення до житлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_7 з метою подальшого зберігання.

Зокрема, у період із 12:00 год. 19.04.2024 по 03:00 год. 20.04.2023 ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , обіймаючи посаду оперативного чергового штабу, а також ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, цієї ж військової частини, обіймаючи посаду телефоніста апаратної взводу зв`язку роти бойового управління, діючи за попередньою змовою групою осіб, із прямим умислом, особистих мотивів та метою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи про відсутність у них передбаченого законом дозволу, здійснювали перенесення, шляхом перевезення на транспортному засобі «Suzuki Grand Vitara» номерний знак « НОМЕР_4 », який належить на праві власності третій особі, бойових припасів, а саме бойових припасів до стрілецької нарізної вогнепальної зброї - автоматні патрони калібром 5,45x39 мм. у кількості 27000 одиниць, бойові припаси до нарізної вогнепальної зброї - гвинтівочні патрони калібром 7,62x53 мм. у кількості 1320 одиниць та оборонних осколкових ручних гранат Ф-1 промислового виготовлення військового призначення у кількості 107 одиниць та наступальну осколкову ручну гранату РГД-5 промислового виготовлення військового призначення у кількості 1 одиниці, з тимчасового місця зберігання у смт. Гвардійське Одеського району Одеської області (більш точне місце зберігання у ході досудового розслідування не встановлено) до житлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_7 під час чого, близько 01 години 21 хвилин 20.04.2024 між селами Флорино та Яланець Гайсинського району Вінницької області були зупинені екіпажом поліції «ІНФОРМАЦІЯ_2» на службовому автомобілі «Mitsubisi Outlander» з номерним знаком на синьому фоні НОМЕР_5 у складі інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_10 та поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області рядового поліції ОСОБА_14 .

У цей час ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що він спільно з ОСОБА_7 можуть бути викриті у своїй протиправній діяльності, вичинив напад на поліцейських із застосуванням фізичної сили та вогнепальної зброї, у результаті якого ОСОБА_14 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких загинув на місці події, а ОСОБА_10 - тілесні ушкодження середньої тяжкості, після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зникли з місця події, а зазначені вище боєприпаси перевезли до АДРЕСА_1 , де приховали їх шляхом скидання у водойми.

Крім того, 19.04.2024 близько 12:00 капітан ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , обіймаючи посаду оперативного чергового штабу, а також солдат ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, цієї ж військової частини, обіймаючи посаду телефоніста апаратної взводу зв`язку роти бойового управління, залишили територію військової частини без отримання дозволу її командування, з метою здійснення незаконного перенесення (перевезення) бойових припасів з тимчасового місця їх зберігання у АДРЕСА_2 (більш точне місце зберігання у ході досудового розслідування не встановлено) до житлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_7 ,

З цією метою, близько 14.00 год. 19.04.2024. ОСОБА_6 , спільно з ОСОБА_7 , прибули до тимчасового місця їх зберігання у смт. Гвардійське Одеського р-ну Одеської обл. (більш точне місце зберігання у ході досудового розслідування не встановлено), де погрузили до багажного відділене транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara» номерний знак « НОМЕР_4 » ряд бойових припасів та близько 21.00 год виїхали з м. Одеси до житлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,

У подальшому, близько 01.20 год. 20.04.2024 між селами Флорино та Яланець Гайсинського району Вінницької області ОСОБА_7 та ОСОБА_7 були зупинені екіпажом поліції «ІНФОРМАЦІЯ_2» на службовому автомобілі «Mitsubishi Outlander» з номерним знаком на синьому фоні НОМЕР_5 у складі інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_10 та поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області рядового поліції ОСОБА_14 .

Тоді ж, з метою приховання вчиненого кримінального правопорушення, а саме незаконного поводження з бойовими припасами, ОСОБА_6 у проміжок часу з 01:24:05 по 01:24:40 год. 20.04.2024 вчинив посягання на життя працівників правоохоронного органу із застосуванням фізичної сили та вогнепальної зброї, у результаті якого ОСОБА_14 загинув на місці події, а ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

У цей час, з метою не бути викритим у вчиненні ряду тяжких та особливо тяжких злочинів та ухилення від кримінальної відповідальності у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник спільний злочинний умисел на самовільне залишення військової частини з метою ухилитись від проходження військової служби.

За для чого, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, із прямим умислом, із особистих мотивів та з метою ухилитись від проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, вирішили самовільно залишили територію військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом неповернення до неї, та проводили час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, до їх затримання 21.04.2024 об 15:20 правоохоронними органами поблизу АДРЕСА_5 при спробі кримінально - протиправного перетину державного кордону України до Республіки Молдова.

При цьому, капітан ОСОБА_6 здійснив зазначене вище самовільне залишення військової частини зі зброєю, а саме короткоствольною нарізною вогнепальною зброєю - самозарядним пістолетом конструкції Токарева (серії НОМЕР_6 ), що був ним отриманий згідно до накладної № 336 від 13.03.2023 у військовій частині НОМЕР_1 із метою виконання обов`язків військової служби.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 - у період із 12:00 19.04.2024 по 15:20 21.04.2024, капітан ОСОБА_6 та солдат ОСОБА_7 обов`язки військової служби не виконували, перебуваючи поза межами вказаної військової частини правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також вчинене ними самовільне залишення військової частини та інші кримінальні правопорушення, не повідомляли, проводили час на власний розсуд, у тому числі вчиняли дій з метою перетину державного кордону України до Республіки Молдова.

Отже, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні таких кримінальних правопорушень: у носінні, зберіганні, а також придбанні, вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу (ч. 1 ст. 263 КК України); зберіганні, а також носінні, бойових припасів без передбаченого законом дозволу за попередньою змовою групою осіб (ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України); дезертирстві - самовільному залишенні військової частини з метою ухилитися від військової служби, зі зброєю та за попередньою змовою групою осіб, а також в умовах воєнного стану (- ч. 4 ст. 408 КК України).

Прокурор звернувся в суд з клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на те, що ризики, встановлені під час обрання запобіжного заходу, не зникли. Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину. Попередньо переховуючись від органів Національної поліції після вчинення ряду кримінальних правопорушень,будь-яких заходів щодо з`явлення із зізнанням не вчиняв, діяв лише в інтересах уникнення від кримінальної відповідальності, перебуваючи на волі може продовжити переховуватись від суду, оскільки усвідомлює, що підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, покарання за які передбачено до 12 років позбавлення волі. Крім того, за відсутності жодного контролю ОСОБА_7 , вільно пересуваючись, може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, може здійснити реальний вплив, шляхом вмовляння, з метою їх спонукання до дачі неправдивих показань або відмовитись від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід судового розгляду, може перешкоджати встановленню істини у вказаному кримінальному провадженні іншим чином.

Вказане клопотання прокурор підтримав у судовому засіданні та просив задовольнити.

Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_11 , їх представники ОСОБА_12 , ОСОБА_13 в судовому засіданні підтримали клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_9 заперечили проти задоволення клопотання прокурора та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили обрати більш м`який запобіжний захід. Крім того, захисник зазначив, що визначити розмір застави при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обовязком суду. Просив визначити обвинуваченому ОСОБА_7 заставу.

Вивчивши доводи клопотання, вислухавши думку учасників щодо нього, дослідивши надані докази, колегія суддів доходить наступного висновку.

Так, встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 обрано ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.04.2024, який неодноразово продовжувався, востаннє 13.09.2024, строк його спливає 11.11.2024. Підставою для його застосування стали ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України та обґрунтована підозра у вчиненні тяжкого злочину, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі від 3 до 7 років та особливо тяжкого злочину, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі від 5 до 12 років.

За змістом ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частини першої статті 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Також суд враховує, що відповідно до частини першої статті 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції(правова позиція ЄСПЛ, викладених у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК (абз.5 п. 18 Листа ВССУ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013).

У зв`язку з чим, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», особу обвинуваченого, характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, яка загрожує обвинуваченому в разі доведеності його винуватості у вчиненні інкримінованого правопорушення у їх взаємозв`язку з можливими ризиками.

Так, на переконання суду, не перестали існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 , а саме, що він, перебуваючи на волі, може переховуватися та ухилитись від суду з метою уникнення відповідальності, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо злочинів, незаконно впливати на потерпілих, свідків, оскільки судовий розгляд кримінального провадження тільки розпочинається, або ж перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Відомостей, які б вказували на неможливість перебування ОСОБА_6 в місцях затримання, під час розгляду клопотання не встановлено. При цьому, кримінальне правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, має високий ступінь суспільної небезпеки, вчинене в період воєнного стану, зумовлені ним наслідки є тяжкими не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому.

А тому на переконання колегії суддів, на даному етапі судового провадження запобіжний захід у виді тримання під вартою виправдовує тримання особи під вартою, як такий, що достатній для запобігання вказаним вище ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

З врахуванням вимог ч. 4 ст.183 КПК України, якою визначено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України, підстав для визначення застави обвинуваченому колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 183, 197, 331, 350 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю с. Чорномин Піщанського району Вінницької області, проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 408 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, до 30.12.2024 включно, без визначення розміру застави.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повна ухвала складена 01.11.2024.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3