ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/892/24 Справа № 205/3845/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретарів ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
перекладача ОСОБА_11 (в режимі відеоконференції),
потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
представника потерпілої ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001878 від 10 жовтня 2020 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2023 року щодо
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Закатала, Республіка Азербайджан, громадянин Азербайджана, без постійного місця реєстрації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2023 року ОСОБА_9 огли засуджено за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно з обставинами, встановленими судом, ОСОБА_9 , 09.10.2020, близько о 23.00 годині, знаходився у приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , де вживав алкогольні напої. В той же час, у залі вищезазначеного кафе перебували ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 .
Знаходячись у приміщенні кухні кафе «Lozzat», будучи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_9 огли почав словесний конфлікт з працівниками даного кафе, в який втрутились ОСОБА_16 та ОСОБА_15 .
З метою заспокоїти ОСОБА_9 огли, застосувавши прийоми рукопашного бою, ОСОБА_16 поклав ОСОБА_9 огли на підлогу, заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді: саден лівого ліктьового суглобу, правого колінного суглобу та лівої вушної раковини; саден лівого передпліччя та променево-зап`ясткового суглобу; саден задньої поверхні грудної клітини (спини); синця основи статевого члена, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В цей час у ОСОБА_9 огли, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник злочинний умисел направлений на вбивство двох осіб, тобто умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_16 та ОСОБА_15 .
Того ж дня, тобто 09 жовтня 2020 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, після того як ОСОБА_16 перестав утримувати ОСОБА_9 огли на підлозі, останній піднявся та реалізуючи свій злочинний умисел направлений на протиправне заподіяння смерті іншій людині, взяв зі столу приміщення кухні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » кухонний ніж, з яким підійшов до ОСОБА_15 .
Діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_9 огли наніс вищезазначеним ножем один удар в область серця ОСОБА_15 , чим спричинив йому тілесні ушкодження у виді проникаючого сліпого колото-різаного поранення грудної клітини з ушкодженням серця, яке ускладнилося розвитком гострої крововтрати. Вказане тілесне ушкодження відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення і знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Смерть ОСОБА_15 настала 10.10.2020 о 04.30 год. в приміщенні КНП «КЛШМД» ДМР.
Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на вбивство двох осіб, знаходячись у приміщенні кафе «Lozzat» у той же час, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій, ОСОБА_9 огли підійшов до ОСОБА_16 та наніс йому вищевказаним кухонним ножем два удари: один - в ліву здухвинну ділянку та другий - в поперекову ділянку праворуч, чим спричинив ОСОБА_16 тілесні ушкодження у виді двох проникаючих сліпих колото-різаних поранень поперекової ділянки та черевної стінки з ушкодженням лівої здухвинної артерії та брижі кишковика, які ускладнилися розвитком гострої крововтрати. Вказані тілесні ушкодження, як окремо так і у сукупності, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення і знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Смерть ОСОБА_16 настала 10.10.2020 о 05.00 год. в приміщенні КНП «КЛШМД» ДМР.
Після вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_9 огли з місця скоєння злочину пішов у невідомому напрямку.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким перекваліфікувати дії ОСОБА_9 на ст. 118 КК України.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги адвокат посилається на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження. Захисник зазначає, що суд не надав належної оцінки показанням обвинуваченого та свідків, а також й письмовим доказам, з яких вбачається, що ОСОБА_9 огли зазнав суспільно небезпечного посягання з боку двох потерпілих, які перебували у стані алкогольного сп`яніння. Адвокат звертає увагу на те, що потерпілі ОСОБА_16 і ОСОБА_15 , які були фізично значно міцнішими та сильнішими за обвинуваченого, почали бити останнього удвох, спричинивши тілесні ушкодження. На переконання захисту, в обстановці, що склалася, обвинувачений діяв виключно з метою самозахисту. Наведені обставини залишились поза увагою суду, внаслідок чого суд дійшов безпідставного висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України. Окрім наведеного, захисник посилається також на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та його особі внаслідок суворості. Захисник зазначає, що навіть за умови неправильної кваліфікації судом безпідставно не враховано в якості обставин, що пом`якшують покарання, - здійснення правопорушення внаслідок тяжких обставин, під впливом душевного хвилювання, спричиненого неправомірними та образливими діями потерпілих, які перебували у стані алкогольного сп`яніння.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпілий ОСОБА_12 з доводами захисника обвинуваченого не погоджується та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Потерпілий зазначає, що докази судом досліджено повно та неупереджено, а висновки суду повністю відповідають фактичним обставинам провадження. На переконання ОСОБА_12 , доводи захисника ґрунтуються лише на показаннях самого обвинуваченого, які суперечать решті досліджених судом доказам, та жодним чином не спростовують встановлених судом обставин. Окрім цього, потерпілий звертає увагу суду на те, що обвинувачений не визнав свою вину, не вибачився перед потерпілими, а навпаки вів себе нахабно, перебивав суддів та інших учасників процесу, заявляв відводи своїм захисникам, а після проголошення вироку висловив погрози щодо учасників провадження та суддів. За цих умов, на думку потерпілого, обвинувачений заслуговує покарання, призначеного судом.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, потерпілих та представника потерпілої ОСОБА_13 , які просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, за встановлених судом обставин відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та є обґрунтованим.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.
Так, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду:
- показаннями обвинуваченого ОСОБА_9 , який хоча і не визнав свою вину, вказуючи, що діяв в стані самозахисту, проте не заперечував, що після того як він звільнився від потерпілих, то встав з підлоги на ноги, взяв в руки ніж, яким по черзі завдав останнім по одному удару, після чого зателефонував своєму начальнику, повідомив про те, що сталось, та пішов по своїх справах;
- показаннями потерпілої ОСОБА_13 , яка вказала на те, що коли вони чекали на таксі, ОСОБА_18 та обвинувачений ОСОБА_9 огли, перебуваючи за барною стійкою почали сваритись між собою. Далі вона чула гучні звуки з приміщення кухні, де кричали свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_18 та обвинувачений ОСОБА_9 огли. Після того, як потерпілі почули, що б`ється посуд, вони направились в приміщення кухні. Зайшовши до кухні вона побачила потерпілого ОСОБА_15 , який майже лежав, свідка ОСОБА_19 та обвинуваченого ОСОБА_9 огли, який тримав в руці ніж. Вона почала кричати, а обвинувачений в цей момент почав махати ножем та рухатись в її сторону. Потерпілий ОСОБА_16 став між ними, тим саме захистивши її від обвинуваченого та в цей момент потерпілий став падати на коліна, а обвинувачений ОСОБА_9 огли став тікати;
- показаннями потерпілого ОСОБА_12 , який повідомив, що дізнався про смерть ОСОБА_15 від матері;
- показаннями свідка ОСОБА_20 - власника кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який повідомив, що 09 жовтня 2020 року у кафе працювало 3 особи: ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_9 огли. 09 жовтня 2020 року він перебував в приміщенні кафе, де спілкувався з потерпілим ОСОБА_16 . Коли він вже перебував вдома, йому зателефонувала свідок ОСОБА_19 та він вирушив у кафе. Прибувши до кафе, він побачив потерпілих з ножовими пораненнями та намагався надати їм допомогу. При цьому, свідок зауважив, що коли прибіг в кафе обвинувачений ще перебував на подвір`ї з ножем в руках, який він у нього забрав та поклав на мийку, а пізніше пішов в невідомому напрямку. Він надавав добровільну згоду на огляд кафе, в ході якого було виявлено та вилучено ножі;
- показаннями свідка ОСОБА_17 , яка вказала на те, що відпочивала разом з потерпілими у кафе. Коли вони чекали на таксі, обвинувачений почав чіплятись до офіціантки ОСОБА_18 та свідок вирішила його заспокоїти, на що останній повідомив, щоб вона йшла, а то дістанеться і їй. Вона повернулась за столик та через деякий час з приміщення кухні було чутно крики та биття посуду, у зв`язку з чим ОСОБА_16 та ОСОБА_15 направились на кухню. В подальшому, через віконце вона чула, як свідок ОСОБА_13 питала у обвинуваченого: «Що ти зробив? Ти його вбив» та бачила, як ОСОБА_16 захищав ОСОБА_13 , переміщаючи її за свою спину. Зайшовши на кухню вона побачила на підлозі ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , якому ОСОБА_21 намагалась надати допомогу. Поки вони перебували в кухні з`явився власник кафе, який намагався привести до тями потерпілого ОСОБА_16 ;
- протоколом огляду місця події - території кафе «Lozzat», за адресою: АДРЕСА_2 , від 10.10.2020 з фототаблицею до нього, під час якого виявлено та вилучено плями РБК, п`ять ножів, в тому числі й ніж з плямами РБК, фрагмент тканини з РБК, телефон Самсунг чорного кольору, чоловічу куртку чорного кольору, в кишені якої знаходився договір про надання фінансового кредиту під заставу на ім`я ОСОБА_9 . огли, змиви з долоней свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 ;
- протоколом огляду місця події - «Приймального покою» ДК ШМД ДМР, за адресою: АДРЕСА_3 , від 10.10.2020 з фототаблицею до нього, під час якого було виявлено та вилучено особисті речі потерпілого ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а саме: куртка чорного кольору з плямами РБК та розрізаним правим рукавом, джинси синього кольору з ременем чорного кольору, які мають розріз вздовж правої та лівої штанини зі слідами РБК, черевики коричневого кольору зі слідами РБК, сорочку чорного кольору з білими смужками, яка розрізана біля правого рукава зі слідами РБК, джинси синього кольору з чорним ременем з плямами РБК, труси з візерунком зі слідами РБК, кросівки чорні з білою підошвою зі слідами РБК, футболку чорного кольору, яка має отвір в задній частині розміром 2х1,5 см та отвір з переду у нижній лівій частині розміром 2х1 см;
- протоколом огляду трупа від 10.10.2020 з фототаблицею до нього, яким зафіксовано огляд трупу ОСОБА_15 , у якого виявлено колото-різане поранення грудної клітини зліва;
-висновками судово-медичної експертизи №1995 від 18.11.2020 та №1995/552-Е від 18.11.2020, відповідно до яких смерть потерпілого ОСОБА_15 настала від проникаючого сліпого колото-різаного поранення грудної клітини з ушкодженням серця, яке ускладнилось розвитком гострої крововтрати, яке спричинено за декілька годин до настання смерті від дії гострого предмету, що мав колюче-ріжучі властивості, слідоутворююча частина якого була пласка шириною 28 мм на рівні занурення. Загальна довжина раньового каналу становить 12 см. Зазначене тілесне ушкодження відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення і знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті;
- висновком судово-імунологічної експертизи №854 від 29.10.2020, яким визначено групову приналежність крові потерпілого ОСОБА_15 ;
- протоколом огляду трупа від 10.10.2020 з фототаблицею до нього, яким зафіксовано огляд трупу ОСОБА_16 , у якого виявлено у лівій підздовшній області колото-різана рана розміром 3,5 см та в поперековій ділянці колото-різана рана розміром 3,5 см, з ураженням черевної порожнини;
- висновками судово-медичної експертизи №1994 від 04.11.2020 та №1994/551-Е від 04.11.2020, відповідно до якого смерть потерпілого ОСОБА_16 настала від проникаючих сліпих колото-різаних поранень поперекової ділянки та черевної стінки з ушкодженням лівої здухвинної артерії та брижі кишковика, які ускладнились розвитком гострої крововтрати, які спричинені прижиттєво за декілька годин до настання смерті, плоским колюче-ріжучим предмеот з шириною клинка на рівні поринулої частини не більше 18 мм та 26 мм відповідно, який мав гостре лезо та обух. Рана в правій поперековій ділянці має раньовий канал довжиною не менше 15 см. Рана у лівій здухвинній ділянці має раньовий канал не менше 10 см. Вказані тілесні ушкодження, як окремо так і у сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті;
- висновком судово-імунологічної експертизи №849 від 21.10.2020, яким визначено групову приналежність крові потерпілого ОСОБА_16 ;
- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 10.10.2020, відповідно до якого ОСОБА_9 огли було затримано 10 жовтня 2020 року о 02 годині 20 хвилин за адресою: АДРЕСА_4 . В ході затримання було проведено особистий обшук затриманої особи, під час якого було вилучено темно-синю кофту, чорні джинси та чорні туфлі зі слідами РБК;
- протоколом отримання зразків для експертизи від 10.10.2020, відповідно до якого у ОСОБА_9 огли було знято змиви з правої та лівої руки на марлевий тампон, відібрано відбитки пальців та долоней правої та лівої руки на дактилоплівку;
- протоколом отримання зразків для експертизи від 19.10.2020, відповідно до якого у ОСОБА_9 огли було відібрано кров у медичний шприц;
- висновком судово-імунологічної експертизи №850 від 23.10.2020, яким визначено групову приналежність крові ОСОБА_9 ;
- висновком судово-імунологічної експертизи №855 від 28.10.2020, яким не виключено можливість походження крові на сорочці чорного кольору з білими смужками, куртці чорного кольору, джинсах чорного кольору та черевиках коричневого кольору, що належить ОСОБА_15 , від потерпілого ОСОБА_15 та підозрюваного ОСОБА_9 ;
-висновком судово-імунологічної експертизи №856 від 30.10.2020, згідно з яким на марлевому тампоні зі змивом з підлоги на відстані близько 160 см від входу в приміщення кухонної кімнати кафе Lozzat встановлено наявність крові, походження якої не виключено від потерпілого ОСОБА_16 . Однак не виключена можливість суміші крові в цьому сліду від двох і більше осіб, що не виключає можливості наявності домішку крові від потерпілого ОСОБА_15 та підозрюваного ОСОБА_9 огли.
На марлевому тампоні зі змивом з підлоги в крайному лівому кутку на відстані близько 5 метрів в приміщення кухонної кімнати кафе Lozzat встановлено наявність крові, походження якої не виключено від потерпілого ОСОБА_15 та підозрюваного ОСОБА_9 огли.
На марлевому тампоні зі змивом з підлоги на відстані близько 3 метрів зліва від входу в приміщення зали кафе Lozzat встановлено наявність крові, походження якої не виключено від потерпілого ОСОБА_16 . Однак не виключена можливість суміші крові в цьому сліді від двох і більше осіб, що не виключає можливості наявності домішку крові від потерпілого ОСОБА_15 та підозрюваного ОСОБА_9 огли.
На фрагменті тканини, який вилучений зі смітника 10.10.2020 в ході огляду місця події в приміщенні кафе Lozzat встановлено наявність крові, походження якої не виключено від потерпілого ОСОБА_16 . Однак не виключена можливість суміші крові в цьому сліду від двох і більше осіб, що не виключає можливості наявності домішку крові від потерпілого ОСОБА_15 та підозрюваного ОСОБА_9 огли;
- висновком судово-імунологічної експертизи №853 від 29.10.2020, відповідно до якої не виключається можливість походження крові на джинсах синього кольору, трусах з візерунком, кросівках чорного кольору з білою підошвою та футболці чорного кольору, що належать ОСОБА_16 , від потерпілого ОСОБА_16 . Однак не виключена можливість суміші крові в цьому сліду від двох і більше осіб, що не виключає можливості наявності домішку крові від потерпілого ОСОБА_15 та підозрюваного ОСОБА_9 огли;
- висновком судово-імунологічної експертизи №852 від 29.10.2020, відповідно до якої не виключається можливість походження крові на темно-синій кофті яка вилучена під час затримання ОСОБА_9 . огли від потерпілого ОСОБА_16 , а також від потерпілого ОСОБА_15 та підозрюваного ОСОБА_9 огли.
На чорних джинсах та парі чорних туфель, які вилучені 10.10.2020 під час обшуку ОСОБА_9 знайдена кров людини, походження якої можливе від потерпілого ОСОБА_15 та підозрюваного ОСОБА_9 огли;
- висновком судової медико-криміналістичної експертизи №1053-МК від 26.11.2020, відповідно до якого пошкодження на шматках шкіри з черевної стінки та з правої поперекової ділянки від потерпілого ОСОБА_16 могли бути утворені клинком ножа загальною довжиною 310 мм, з дерев`яною рукояткою, який вилучений в ході огляду місця події 10.10.2020;
- висновком судової медико-криміналістичної експертизи №1053-МК від 26.11.2020, відповідно до якого ушкодження на шматку шкіри з грудної клітини від потерпілого ОСОБА_15 могли бути утворені клинком ножа загальною довжиною 310 мм, з дерев`яною рукояткою, який вилучений в ході огляду місця події 10.10.2020;
- висновком судово-імунологічної експертизи №797 від 18.11.2020, відповідно до якої не виключається можливість походження крові на ножі загальною довжиною 310 мм, з дерев`яною рукояткою, який вилучений 10.10.2020 в ході огляду місця події в приміщенні кафе Lozzat від потерпілого ОСОБА_16 , а також потерпілого ОСОБА_15 та підозрюваного ОСОБА_9 огли;
- висновком молекулярно-генетичної експертизи №971 від 30.12.2020, відповідно до якої проведений молекулярно-генетичний порівняльний аналіз виявив співпадіння генотипу слідів крові на джемпері та джинсах ОСОБА_9 . огли з генотипом потерпілого ОСОБА_15 та його неспівпадіння з генотипами потерпілого ОСОБА_16 та підозрюваного ОСОБА_9 огли. ДНК цих слідів крові на джемпері та джинсах може походити від потерпілого ОСОБА_15 з ймовірністю не менше 99, 9999989%;
- висновком судово-психіатричної експертизи №139 від 10.12.2020, відповідно до якої ОСОБА_9 огли у період інкримінованого йому діяння на хронічне психічне захворювання, тимчасовий розлад психічної діяльності, недоумство або інший хворобливий стан психіки не страждав і в теперішній час не страждає. За своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.12.2020 за участю потерпілої ОСОБА_13 з відеозаписом до нього, відповідно до якого остання розказала та показала обставини спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . огли потерпілому ОСОБА_16 ;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.12.2020 за участю свідка ОСОБА_19 з відеозаписом до нього, в ході якого свідок розказала та показала обставини спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . огли потерпілим ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Надаючи оцінку наведеним доказам у своїй сукупності, у колегії суддів відсутні сумніви у їх належності та допустимості. Ці докази суд вважає достатніми для доведення винуватості ОСОБА_9 огли у вчиненні інкримінованого йому злочину, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
При цьому, колегія суддів вважає, що суд необґрунтовано поклав в основу вироку показання померлого свідка ОСОБА_18 , надані нею під час досудового розслідування, а тому не враховує їх в якості доказу винуватості обвинуваченого.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.
У вироку суд посилався на Постанови ККС ВС від 10.09.2020 у справі №766/19891/17, від 17.01.2023 у справі №753/13113/18 та від 17.10.2023 у справі №638/18452/17.
Між тим, наведені висновки Верховного Суду стосуються обставин, які відмінні від тих, що є предметом оцінки у межах зазначеного провадження, отже посилання на них є недоречним.
Колегія суддів вважає, що релевантними обставинам цього провадження є висновки Верховного Суду, наведені у постанові від 22.10.2021 року у справі № 487/5684/19, згідно з якими визнання допустимим доказом позасудові показання померлого свідка є безпідставним.
Водночас, незважаючи на неможливість врахування в якості доказу показань свідка ОСОБА_18 , колегія суддів вважає сукупність решти доказів достатньою для визнання винуватості ОСОБА_9 огли доведено.
Окрім висновків експертів, протоколів оглядів та показань свідків, які безпосередніми очевидцями події не були, матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що обвинувачений обставину спричинення ударів ножем потерпілим не заперечував, тоді як свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_16 під час слідчого експерименту, а ОСОБА_16 й під час судового розгляду, факт перебування ОСОБА_9 огли у стані необхідної оборони спростували. При цьому, свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 засвідчили, що між ОСОБА_18 та ОСОБА_9 огли виник конфлікт, який і став наслідком подальших подій.
Що стосується доводів захисту про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, то вони свого підтвердження під час апеляційного розгляду не знайшли.
За версією сторони захисту ОСОБА_9 огли зазнав суспільно небезпечного посягання з боку потерпілих, які маючи значну перевагу над ним почали бити його удвох, спричинивши тілесні ушкодження. На переконання захисту, в обстановці, що склалася, обвинувачений діяв виключно з метою самозахисту.
За нормативним визначенням умисне вбивство (стаття 115 КК) з об`єктивної сторони характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідком, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає або свідомо припускає її настання.
Такі самі ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони характерні і для умисного вбивства, вчиненого при перевищенні меж необхідної оборони (стаття 118 КК). Проте, на відміну від умисного вбивства, відповідальність за вчинення якого передбачена статтею 115 КК, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого статтею 118 КК, є мотив діяння захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.
Закріплене в ст. 36 КК право кожної особи на необхідну оборону є важливою гарантією реалізації конституційного положення про те, що кожний має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань (частина третя ст. 27 Конституції України).
Згідно із частиною першою статті 36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (частина третя статті 36).
Право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно небезпечне посягання викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання.
Втім, стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.
Таким чином, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.
Як вбачається з матеріалів провадження, єдиним та безпосереднім очевидцем події були свідок ОСОБА_19 . Водночас, свідок ОСОБА_13 події бачила лише з моменту, коли тілесне ушкодження вже було спричинено потерпілому ОСОБА_16 .
Під час слідчого експерименту ОСОБА_19 засвідчила, що ОСОБА_9 поводив себе агресивно, бив посуд на кухні та сварився, у зв`язку з чим ОСОБА_16 був змушений його заспокоїти, для чого повалив останнього на підлогу та запитавши чи він заспокоївся, його відпустив та вони підвелись на ноги. Після цього зайшов ОСОБА_22 , всі почали рухатись до виходу, а вона залишилась з ним розмовляти. В цей час ОСОБА_9 огли взяв зі столу ніж. Моменту спричинення удару ОСОБА_22 вона не бачила, однак бачила як він вже почав сповзати на сходи. Окрім цього, свідок засвідчила, що на кухні бачила також й ОСОБА_13 , однак як саме її чоловіку ( ОСОБА_16 ) було спричинено ушкодження пояснити не змогла, оскільки увага була прикута до ОСОБА_22 , а події розвивались занадто швидко.
Під час слідчого експерименту ОСОБА_13 засвідчила, що чула як на кухні бився посуд, а коли вона увійшла до неї, ОСОБА_22 вже лежав, в той час як ОСОБА_9 огли розмахував ножем та рухався до неї. В цей час її чоловік ( ОСОБА_16 ) закрив її від обвинуваченого. Момент удару вона не бачила, оскільки її закрив чоловік, а коли він почав сповзати зрозуміла, що ОСОБА_9 огли потрапив у нього.
Аналогічні свідчення потерпіла надала й під час судового розгляду, додавши при цьому, що конфлікт у ОСОБА_9 огли виник зі ОСОБА_18 .
З матеріалів провадження вбачається, що судом було вжито заходів щодо забезпечення участі у розгляді провадження свідка ОСОБА_19 , проте допитати останню не надалось можливим через її перебування за кордоном у зв`язку з оголошенням в Україні військового стану та відмовою прокурора від допиту цього свідка.
З урахуванням наведених обставин, суд обґрунтовано керувався протоколом слідчого експерименту, складеним за її участю, як окремим процесуальним джерелом доказів.
Надаючи оцінку наведеним письмовим доказам та показанням потерпілої ОСОБА_13 , наданим у суді, колегія суддів вважає, що ними версія сторони захисту щодо перебування обвинуваченого у стані необхідної оборони повністю спростовується.
Суд звертає увагу на те, що свідок ОСОБА_19 під час слідчого експерименту засвідчила, що ініціатором конфлікту був саме обвинувачений ОСОБА_9 , ОСОБА_16 лише намагався заспокоїти ОСОБА_9 огли, який поводив себе агресивно та повалив його на підлогу, що узгоджується з висновком №3341е від 03.12.2020, яким встановлено наявність у обвинуваченого тілесних ушкоджень, та отримавши від останнього відповідь, що він заспокоївся, він відпустив його та вони разом підвелись на ноги, після чого обвинувачений взяв зі столу ніж, яким спричинив спочатку тілесні ушкодження ОСОБА_22 , а потім й ОСОБА_16 .
При цьому, наявність будь-якої загрози для обвинуваченого спростувала й потерпіла ОСОБА_13 та навпаки вказала на те, що ОСОБА_9 огли рухався на неї з ножем, в той час як ОСОБА_16 захистив її від нього. Більш того, під час судового розгляду сам обвинувачений вказав на те, що взяв ніж саме тоді, коли вже був звільнений потерпілим та підвівся з підлоги на ноги.
Окрім цього, слід зауважити, що вказаними доказами встановлено, що заспокоюючи ОСОБА_9 , його повалив на підлогу та утримував потерпілий ОСОБА_13 , а першого удару ножем обвинувачений завдав потерпілому ОСОБА_22 , коли від нього ніякої загрози не надходило, після чого другий удар завдав потерпілому ОСОБА_16 , який вже знаходився хоча і в одному приміщенні, але на певній відстані від обвинуваченого та здійснював дії, спрямовані на захист свідка ОСОБА_13 . При цьому ніж ОСОБА_9 взяв зі столу вже після того, як його відпустив потерпілий ОСОБА_16 та ніяких силових дій до обвинуваченого вже не застосовувалось, що свідчить про навмисні дії обвинуваченого на завдання смерті потерпілим та відсутність будь-якого незаконного посягання на його життя та здоров`я.

Таким чином, надані свідком та потерпілою під час слідчого експерименту показання, а потерпілою і в судовому засіданні повністю відповідають встановленим судом обставинам та свідчать про те, що жодної загрози для обвинуваченого в момент спричинення тілесних ушкоджень потерпілим не було.

Сукупність наведених обставин, причини виникнення конфлікту, а також й відомості про характер спричинених ушкоджень одного колото-різаного поранення в область грудної клітини ОСОБА_15 та двох колото-різаних поранень поперекової ділянки та черевної стінки ОСОБА_16 , тобто очевидно в життєво важливі органи людини, поведінку обвинуваченого як до вчинення кримінального правопорушення, так і після, коли він стрімко залишив місце злочину та допомоги потерпілим не надав, свідчать про відсутність як невідкладної необхідності в заподіянні шкоди потерпілим для негайного відвернення або припинення їх суспільно небезпечного посягання, так і самого суспільно небезпечного посягання, що виключає можливість кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 118 КК України.
З позиції суду, такі обставини засвідчують наявність в діях обвинуваченого виключно прямого умислу на спричинення смерті потерпілим, а тому з висновками суду про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_9 саме за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України колегія суддів погоджується.
Не заслуговують на увагу й доводи обвинуваченого про настання смерті потерпілих через несвоєчасне надання їм медичної допомоги, оскільки зазначені обставини спростовані матеріалами кримінального провадження та на кваліфікацію дії ОСОБА_9 не впливають.
З урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника та розцінює їх виключно як спосіб захисту.
Вирішуючи питання про відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та його особі, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 64 КК України, довічне позбавлення волі встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосовувати позбавлення волі на певний строк.
На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_9 судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.
Так, призначаючи обвинуваченому покарання, суд врахував тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких, а також особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліках лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем попереднього утримання характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований, перебуває в Україні без достатньої законної підстави.
Окрім цього, суд взяв до уваги й обставини вчинення злочину, зокрема позбавленням життя двох людей, спосіб та мотиви його вчинення, посткримінальну поведінку обвинуваченого, відношення обвинуваченого до скоєного - відсутність будь-якого каяття, а також думку потерпілих, які вважали необхідним признати обвинуваченому покарання у вигляді довічного позбавлення волі.
В якості обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання, суд врахував вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, та не встановив таких, які б в силу вимог ст. 66 КК України його пом`якшували.
Надавши оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_9 огли покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
З висновками суду першої інстанції про можливість виправлення останнього протягом визначеного судом довічного позбавлення волі колегія суддів погоджується.
Суд враховує те, що обвинувачений до вчинення злочину вживав алкогольні напої на робочому місці, перебував у закладі харчування у стані алкогольного сп`яніння, був ініціатором конфлікту з працівником закладу, поводив себе агресивно по відношенню до особи жіночої статі, внаслідок чого його відвідувачі були змушені вжити заходи реагування відносно нього.
Водночас, не маючи жодної загрози для свого життя та здоров`я, під незначним приводом, використовуючи ніж, як знаряддя вчинення злочину, обвинувачений свідомо завдав потерпілим колото-різані поранення у життєво важливі органи, ОСОБА_15 - одне в область грудної клітини, а ОСОБА_16 - два: у черевну стінку та поперекову ділянку, тобто зі спини, що спричинило непоправні наслідки у вигляді їх смерті.
Більш того, будь-якої допомоги обвинувачений потерпілим не надав, місце вчинення злочину залишив та до працівників поліції із зізнанням не з`явився.
Таким чином, поведінка обвинуваченого, характер вчинених ним відносно потерпілих дій, наявність реальної можливості їх відвернення та обставина перебування ОСОБА_9 огли у стані алкогольного сп`яніння свідчать про підвищену суспільну небезпечність обвинуваченого, а відсутність щирого каяття та невизнання своєї вини у суді підтверджують нездатність останнього до осуду своєї поведінки, надання їй критичної оцінки, бажання виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання.
За цих умов, єдиним достатнім покаранням для нього є довічне позбавлення волі, оскільки лише воно сприятиме виправленню обвинуваченого та буде справедливим по відношенню до нього. Застосовувати покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк неможливо, оскільки воно не буде відповідати меті покарання, зазначеній в ст.50 КК України, не буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчинення як ним, так і іншими особами нових злочинів.
Доводи захисник про те, що злочин було вчинено внаслідок тяжких обставин, під впливом душевного хвилювання, спричиненого неправомірними та образливими діями потерпілих, які перебували у стані алкогольного сп`яніння, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються висновком експертизи №139 від 10.12.2020, відповідно до якої ОСОБА_9 огли у період інкримінованого йому діяння на хронічне психічне захворювання, тимчасовий розлад психічної діяльності, недоумство або інший хворобливий стан психіки не страждав і в теперішній час не страждає. За своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Окрім того, обвинувачений під час вчинення злочину перебував у стані алкогольного сп`яніння,
Отже, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який підлягає зміні виключно в частині обсягу доказів, покладених в основу доведеності винуватості ОСОБА_9 .

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України,
колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2023 року щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, змінити.
Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на показання свідка ОСОБА_18 , як на доказ винуватості ОСОБА_9 .
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4