УХВАЛА

Іменем України

08.10.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі подане у кримінальному провадженні № № 0003402 від 07.11.2023 року клопотання слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дзержинськ, Донецької області

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся із указаним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що 06.11.2023 близько 14 години 30 хвилини ОСОБА_5 перебував поблизу вхідних дверей будинку АДРЕСА_1 , який належить раніше невідомому ОСОБА_7 , де в нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою збагачення, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , пересвідчившись, в тому що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони залишаються таємними, у вказаний день, час, місці та за вказаних обставин підійшов до будинку АДРЕСА_1 та шляхом віджиму одного металопластикового вікна незаконно проник до приміщення вищевказаного будинку.

В подальшому ОСОБА_5 , оглянувши приміщення вказаного будинку, в одній із кімнат виявив та таємно викрав ювелірні вироби, виготовлені із золота 585 проби, загальною масою 147 грам вартістю 196 073 гривні 01 копійка. Утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину втік та розпорядився даним майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 шляхом проникнення у житло таємно, в умовах воєнного стану викрав чуже майно, яке належало потерпілому ОСОБА_7 , чим спричинив значну шкоду на загальну суму 196 073 гривень 01 копійок.

Окрім цього, 15.11.2023 близько 17 години ОСОБА_5 перебував поблизу вхідних дверей будинку АДРЕСА_2 , який належить раніше невідомій ОСОБА_8 , де в нього виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою збагачення, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , пересвідчившись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони залишаються таємними, у вказаний день, час, місці та за вказаних обставин підійшов до будинку АДРЕСА_3 та шляхом віджиму одного металопластикового вікна відкрив його та незаконно проник до приміщення вищевказаного будинку.

В подальшому ОСОБА_5 , оглянувши приміщення вказаного будинку, в одній із кімнат виявив та таємно викрав відеокамеру торговельної марки «Xiaomi» вартістю 786 гривні 25 копійок. Утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_5 із місця вчинення злочину втік та розпорядився даним майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 шляхом проникнення у житло таємно, повторно, в умовах воєнного стану викрав чуже майно, яке належало потерпілій ОСОБА_8 , чим спричинив останній майнової шкоди на загальну суму 786 гривні 25 копійок.

Також ОСОБА_5 15.11.2023 року близько 17 год. 20 хв., знаходячись по вул. Пилипа Орлика в м. Житомирі, з метою протиправного отримання доступу до території домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , та яке перебуває у приватній власності ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, нехтуючи гарантованим конституційним правом кожного громадянина на недоторканість житла та іншого володіння особи, без відповідного дозволу власника, перелізши через огорожу вказаного домоволодіння, незаконно проник на його подвір`я, тим самим порушивши права ОСОБА_9 на недоторканість іншого володіння особи.

Своїми умисними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло, що завдало значної шкоди потерпілому, вчиненому в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Своїми умисними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Своїми умисними діями, що виразилися у незаконному проникненні до іншого володіння особи, ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України.

07.11.2023 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано провадження за №0003402 та розпочато досудове розслідування за ч. 4 ст. 185 КК України.

16.11.2023 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано провадження за №0003482 та розпочато досудове розслідування за ч. 4 ст. 185 КК України.

16.11.2023 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано провадження за №0001632 та розпочато досудове розслідування за ч. 1 ст. 162 КК України.

18.12.2023 ОСОБА_5 в порядку ст. 278 КПК України було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України.

18.01.2024 ОСОБА_5 оголошено у розшук, а досудове розслідування у кримінальному провадженню зупинене, 07.10.2024 досудове розслідування у кримінальному провадженні відновлене.

Як слідує зі змісту клопотання, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_7 ;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ;

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_8 ;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 ;

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_9 ;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ;

- протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 ;

- повідомленням про підозру;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

З метою запобігання спробам ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на потерпілого, свідків та/або вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень та вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжкого злочину та кримінального проступку, слідчий за погодженням з прокурором вважає за доцільне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, просили його задовольнити.

За словами прокурора, після повідомлення про підозру ОСОБА_5 перебував у розшуку та про своє місце перебування слідство не повідомляв. Просив обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зобов`язався з`являтися на виклики до слідчого, суду, переховуватися фізично не зможе, оскільки потребує лікування. За словами підозрюваного, фактично був затриманий 06.10.2024 близько 08:00 год. Додав, що вину визнає.

Адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання. Зазначив, що ОСОБА_5 не переховувався від органу досудового розслідування/суду та 02.01.2024 року вступив до лав ЗСУ. У слідства були відсутні підстави для оголошення його підзахисного у розшук, ОСОБА_5 свої номери телефонів не змінював, на досудовому розслідуванні вину визнав і буде в подальшому виконувати покладені обов`язки. На переконання захисника, у разі обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту такий захід забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного. Додав, що за весь час несення служби його підзахисний не залишав самовільно військову частину, не мав дисциплінарних стягнень.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

У свою чергу обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На переконання слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують наведені у клопотанні ризики, які є підставою для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу.

Надаючи оцінку можливості вчинення підозрюваним дій, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, слідчий суддя враховує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Щодо наявності ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду слідчий суддя зважає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні, зокрема, тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, тобто існує ймовірність притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення при визначенні ризику переховування.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , не в останню чергу підтверджується показаннями потерпілих та свідків. Із урахуванням процедури, яка передбачена КПК України щодо отримання показань від потерпілого та свідка у кримінальному провадженні, ОСОБА_5 , не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з указаними особами, може здійснювати на них вплив із метою спонукання до ненадання показань на стадії судового розгляду, перекручування або спотворення обставин, які їм можуть бути відомі щодо кримінального правопорушення для уникнення кримінальної відповідальності. Ризик здійснення тиску на свідків може бути визнано належною підставою на початкових стадіях провадження («Яжинський проти Польщі» (Jarzynski v. Poland) § 43).

Окрім цього, з доданої до клопотання довідки УІАП ГУНП в Житомирській області вбачається, що ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Слідчим суддею звернуто увагу, що останній раз підозрюваний був засуджений у 2013 році та на даний час вважається таким, що не має судимості, проте зазначені події в його житті можуть вказувати на відповідну репутацію підозрюваного та підтверджують доводи слідчого, прокурора про існування передбаченого пунктом п`ятим частини першої статті 177 КПК України ризику.

Разом з тим, слідчий суддя дійшов висновку про не доведення прокурором недостатності застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, з метою запобігання наведеним у клопотанні ризикам.

Як передбачає положення ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

На підтвердження такого висновку та доцільності застосування до підозрюваного м`якішого запобіжного заходу аніж тримання під вартою слідчим суддею враховує, поміж іншого, вік та стан здоров`я ОСОБА_5 , міцність та тривалість соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, відсутність судимостей. Як вказував слідчий суддя вище, останній раз ОСОБА_5 був засуджений у 2013 році.

Відповідно до вимог статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися у кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (справа «Лабіта проти Італії», справа «Харченко проти України»).

Враховуючи те, що під час розгляду клопотання, прокурором не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, керуючись положенням ч. 4 ст. 194 КПК України, вважає за доцільне застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а саме цілодобовий домашній арешт, та покласти на ОСОБА_5 ряд обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 184, 186, 187, 193, 194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 06 листопада 2024 року (дата закінчення строку дії ухвали).

Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 залишати місце проживання за адресою: а саме АДРЕСА_5 цілодобово, протягом строку тримання під домашнім арештом, без застосування електронних засобів контролю.

Зобов`язати ОСОБА_5 за кожною вимогою прибувати до суду, слідчих слідчої групи, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003402, та прокурорів, котрі здійснюють нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва в зазначеному кримінальному провадженні, а також покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

2) не відлучатися за межі смт. Коцюбинське Бучанського району Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження;

3) утриматися від спілкування у будь-якій формі із потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , за винятком участі підозрюваного у проведенні відповідних слідчих (процесуальних дій);

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до Відділення поліції № 1 (м. Буча) Відділу поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою особи, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю

Обов`язки на ОСОБА_5 покладено на строк до 06 листопада 2024 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя