Справа № 507/1100/24
Провадження № 1-кп/507/46/2024
Номер рядка звіту 59
В И Р О К
19.07.2024 рокусмт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Любашівка Подільського району Одеської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
про обвинувачення у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4
законний представник потерпілої ОСОБА_6
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
захисник адвокат ОСОБА_7
ВСТАНОВИВ:
14.08.2023 у нічний час доби, більш точного часу в ході досудового слідства не встановлено, у обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебував у невстановленому досудовому розслідуванню місці, виник злочинний умисел, направлений на порушення статевої недоторканості нормального фізичного, психологічного та соціального розвитку малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинення відносно останньої розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної пристрасті, а також збудження у малолітньої ОСОБА_5 статевого інстинкту, здатного викликати фізичне та моральне розбещення малолі тньої.
З метою реалізації задуманого, обвинувачений ОСОБА_3 14.08.2023 року у нічний час під час телефонної розмови під приводом спілкування запросив малолітню ОСОБА_5 до себе в гості, а саме до будинку, за місцем свого проживання, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .
Наступного дня, тобто 15.08.2023 близько 11:00 години, більш точного часу в ході досудового слідства не встановлено, ОСОБА_3 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , запросив ОСОБА_5 до своєї кімнати, де остання зайняла місце на ліжку поруч із ОСОБА_3 та переглядала соціальні мережі в мобільному телефоні.
Так, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за своїм фізичним розвитком є малолітньою особою, приступивши до реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на задоволення власної статевої пристрасті, а також збудження у малолітньої ОСОБА_5 . статевого інстинкту, здатного викликати фізичне та моральне розбещення малолітньої, шляхом розбещення останньої, переконавшись у відсутності будь-яких дорослих осіб, проте в присутності малолітньої ОСОБА_5 , діючи всупереч «Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства» ратифікованої 20.06.2012 та Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001, з сексуальних мотивів, передбачаючи та свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді впливу на нормальний моральний та фізичний розвиток дитини, а також формування у неї аморальних поглядів, користуючись своїми віковими та фізичними перевагами, а також тим, що малолітня потерпіла ОСОБА_5 в силу свого малолітнього віку, не могла чинити опір вчиненим щодо неї сексуальним діям, 15.08.2023 близько 11:00 години, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 перебуваючи у своїй кімнаті, що розташована в будинку 46, за адресою: АДРЕСА_1 , наблизився до малолітньої ОСОБА_5 та здійснив фізичне розбещення останньої, яке виразилось у тому, що ОСОБА_3 почав торкатись до ніг, сідниць, грудей та статевих органів малолітньої ОСОБА_5 , стягнув з останньої штани, а потім спідню білизну, у які була одягнена остання, а топ та бюстгальтер підняв до шиї, одразу після чого роздягнувся, знявши з себе футболку, шорти та труси, діючи з метою задоволення своєї статевої пристрасті почав мастурбувати, після чого здійснив еякуляцію на груди малолітньої ОСОБА_5 .
Таким чином, своїми діями ОСОБА_3 вчинив розпусні дії щодо малолітньої особи, за що передбачена відповідальність ч.2 ст. 156 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав себе повністю, щиро розкаявся та розповів про обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема розповів, що дійсно 14 серпня 2023 року зустрів ОСОБА_5 та запропонував їй зустрітись наступного дня. Наступного дня він з ОСОБА_5 прийшли до нього додому. Вдома його батьків не було. Вони лежали на ліжку та переглядали телефони. Потім в нього виник умисел на задоволення статевої пристрасті. Він зняв з ОСОБА_5 речі, після чого роздягнувся сам. Він дійсно торкався ніг, грудей та статевих органів ОСОБА_5 . Після цього, для задоволення своєї статевої пристрасті він мас турбував, після чого здійснив еяколяцію на груди ОСОБА_5 . В скоєному кається, просив суворо не карати, завірив в недопустимості скоєня правопорушень в подальшому.
Потерпіла ОСОБА_5 , та її законний представник ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснили, що дійсно ОСОБА_3 вчинив злочин, однак вони його пробачили та просили призначити покарання не пов`язане із позбавленням волі, дати йому шанс на виправлення.
Обвинувачений окрім визнання своєї вини у скоєному злочині, повністю визнав кваліфікацію його дій, докази, на які посилався орган досудового розслідування.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів.
У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини в скоєні кримінального правопорушення, визнання ним кваліфікації його дій та доказів, на які посилався орган досудового розслідування, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються та дослідження зібраних у кримінальному провадженні доказів було обмежене допитом обвинуваченого, показання якого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються та дослідженням документів, що його характеризують. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також йому зрозуміло, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч.2 ст. 156 КК України, тобто вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, проживає з батьками, не працює, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.
Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття, примирення з потерпілими.
Відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 не має.
На підставі ст. 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, всіх матеріалів справи, особи обвинуваченого, пом`якшуючих вину обставини, з урахуванням того, що ОСОБА_3 вчинив правопорушення вперше, позитивно характеризується, не має судимості, відшкодував потерпілій збитки, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства та йому можливо призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінуємої статті КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.
Враховуючи, що ОСОБА_3 не працює, суд вважає, що підстав для призначення додаткового покарання - позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю не має.
Підстав для зміни запобіжного заходу до вступу вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не має.
За вимогами ч. 4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчих суддів під час досудового розслідування.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 75, 76 КК України, ст.ст. 370, 374-376 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винуватим в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України та призначити покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Застосований відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді застави, після набрання вироком законної сили - скасувати.
Речові докази по справі після набрання вироком законної сили:
-Футболку чорного кольору, рушник темно-сірого кольору, покривало коричневого кольору, футболку чорного кольору, джинсові шорти сірого кольору, мобільний телефон «REDMI» чорного кольору з чохлом, мобільний телефон «Sigma mobile» з картою мобільного оператора зв`язку ТОВ «Лайфселл» НОМЕР_1 , які зберігаються в камері схову ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області повернути за належністю ОСОБА_3 ;
-Мобільний телефон «Iphone 7» в силіконовому чохлі, який зберігається в камері схову ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області повернути за належністю ЦиніВолодимиру ОСОБА_8 ;
-Топ жіночий, бюстгальтер, штани джинсові, Мобільний телефон «Iphone 6S» золотистого кольору, «Iphone 6 pluse» сірого кольору які зберігаються в камері схову ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області повернути за належністю ОСОБА_5 ;
-Зразки букального епітелію ОСОБА_9 , зразки букального
епітелію ОСОБА_10 , зразки крові ОСОБА_5 , які зберігаються в камері схову ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області знищити,
скасувавши арешт на вказане майно, накладений ухвалами слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 21 серпня 2023 року та ухвалою слідчого судді Київського районного суду Одеської області від 28 березня 2024 року.
На вирок може бути подана апеляційна скарга на протязі 30 днів з моменту його проголошення до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області.
Копію вироку вручити прокурору, потерпілій ОСОБА_5 , представнику потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченому ОСОБА_3 , захиснику адвокату ОСОБА_7 .
Суддя: ОСОБА_1