ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянув у закритому судовому засіданні кримінальне провадженні, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003226 від 29 травня 2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Доброгорща Хмельницького району Хмельницької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, на утриманні має неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, стрілець-номер обслуги 2 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402КК України, -

за участю сторін кримінального провадження;

прокурор ОСОБА_5 .

захисник ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане судом доведеним

Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді стрільця-номера обслуги 2 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, 06 травня 2024 року приблизно о 08 год. 30 хв., перебуваючи в місці тимчасового тилового зосередження військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , відкрито відмовився виконати бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , полковника ОСОБА_7 № 930/БР/дск від 05.05.2024, доведене старшим офіцером відділення морально-психологічного забезпечення управління військової частини НОМЕР_1 , капітаном ОСОБА_8 , про перехід до 10 год. 00 хв. 06.05.2024 у розпорядження командира 4 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 з подальшим переміщенням у складі зведеного підрозділу до 11 год. 00 хв. 06.05.2024 з району зосередження Яцьківка в район очікування Стельмахівка за маршрутом Яцьківка, Оскіл, Ізюм, Борова, Стельмахівка, де приступити до охорони та оборони позиції відділення «Чертерфілд» з завданням недопущення прориву противника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

Стаття (частина статті) закону, що передбачає відповідальність за злочини, винним у вчиненні якого визнається ОСОБА_3 ..

ч. 4 ст. 402 КК України - непокора, тобто відкрито відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Позиція обвинуваченого

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 4 ст. 402 КК України визнав повністю, суду показав, що 06 травня 2024 року він перебував в місці тимчасового тилового зосередження військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , до їх підрозділу було доведено наказ про переміщенням у складі зведеного підрозділу з району зосередження Яцьківка в район очікування Стельмахівка за маршрутом Яцьківка, Оскіл, Ізюм, Борова, Стельмахівка, де приступити до охорони та оборони позиції відділення «Чертерфілд» з завданням недопущення прориву противника, з огляду на те, що декілька підрозділів не повернулись з того напрямку він злякався за своє життя і відкрито відмовився виконати бойове розпорядження командира.

Мотиви суду

За таких обставин, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, якініким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Суд допитав обвинуваченого, дослідив надані докази, матеріали, що характеризують обвинуваченого, та дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 доведена повністю.

Кваліфікація дій обвинуваченого

ОСОБА_3 повинен нести кримінальну відповідальність за непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 402 КК України.

Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжких злочинів, особу винного, який раніше не судимий, характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем ЗСУ та присягнувши захищати державу та виконати свій обов`язок, захищаючи територіальну цілісність України, вчинив непокору, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаціними військами оборони ЗСУ на вказаній ділянці оборони, з урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, суд враховуючи наявність обставин справи, які не лише характеризують особу винного і вчинений ним злочин, а й дають змогу суду переконатися, що ОСОБА_3 , відповідно до своїх моральних якостей і втраченого почуття обов`язку перед державою та суспільством не заслуговує на довіру та не може виправитися без застосування до нього саме реального покарання, а тому суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі. Саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню ОСОБА_3

ХІ. Вирішення питання щодо судових витрат

Витрати на залучення експертів відсутні.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 367-374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Строк покарання обвинуваченому обчислювати з моменту затримання 06.05.2024 року.

Речові докази: оптичний диск з відеозаписом зберігати при матеріалах справи

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_9