Справа № 303/5942/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/121/24 за апеляційною скаргою прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 лютого 2024 року про звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 цього Кодексу

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 лютого 2024 року клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника - адвоката ОСОБА_7 про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 367 КК України та закриттякримінального провадження задоволено.

Звільнено обвинувачену ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, у зв`язку ззакінченням строків давності, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000272 від 17.05.2022 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 367 КК України,- закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов, заявлений прокурором в інтересах держави в особі Державної митної служби України до ОСОБА_6 про стягнення завданих збитків на загальну суму 608415,77 грн. залишено без розгляду.

Скасовано арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова від 26.05.2022 року на майно підозрюваної ОСОБА_6 з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, заборонивши відчужувати квартиру, загальною площею 37,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 208).

В ухвалі суду вказується про те, що враховуючи, що строк притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 367 КК України, який, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, становить 5 років, а з моменту його вчинення минуло понад 5 років, беручи до уваги позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 23 червня 2022 року у справі № 204/2626/21, провадження №51-5123км21, суд вважає за можливе звільнити обвинувачену від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, та закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у провадженні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 362, ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 367 КК України.

25 січня 2024 року до суду першої інстанції надійшло клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст.367 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, так як інкриміноване підзахисній діяння мало місце 20.04.2018 року.

Згідно з ухвалою суду, ОСОБА_6 , обіймаючи посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного посту «Мукачево» Закарпатської митниці ДФС згідно з наказом Закарпатської митниці ДФС від 31.03.2016 № 402-о, будучи, з врахуванням положень ч. 3 ст. 18 КК України, службовою особою, в силу Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» являючись працівником правоохоронного органу, суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» (підпункт «е» пункту 1 частини першої статті 3 Закону), прийнявши Присягу державного службовця 14.02.1995, будучи посадовою особою органів доходів і зборів, яка за допущення бездіяльності несе кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та іншу відповідальність відповідно до закону (ч. 1 ст. 30 Митного кодексу України), маючи спеціальне звання радника податкової та митної справи III рангу, у період часу з 17 год. 19 хв. по 18 год. 51 хв. 19 січня 2018 року, перебуваючи на своєму робочому місці у приміщені митного посту «Мукачево» Закарпатської митниці ДФС за адресою: АДРЕСА_2 , під час здійснення митного оформлення нафтопродуктів по тимчасовій митній декларації типу ІМ 40 ДТ №UА305200/2018/001360, одержувачем яких є ТОВ «Теміртранс - Захід» (), діючи з необережності у вигляді кримінально протиправної недбалості, тобто, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинна була і могла їх передбачити, будучи обізнаною з вимогами законодавства України щодо класифікації товарів внаслідок неналежного виконання нею як службовою особою своїх службових обов`язків, передбачених, зокрема ч. ч. 2, 4 ст. 69 МК України, п. 5 Розділу І, п. 2, абз. 3 п. 4, п. 6 Розділу III Порядку № 650, Правила 1, 3 Основних правил інтерпретації класифікації товарів, п.п. 2.2.3.8., 2.2.5.5., 2.2.5.13., 2.2.5.19., 2.2.5.24., 2.2.5.25., 2.2.15., 2.2.15.1., 2.2.15.2., 2.3.8. Посадової інструкції, через несумлінне ставлення до них, маючи реальну можливість виконати належним чином свої обов`язки при наявності достатніх даних про належність імпортованих нафтопродуктів до товарної позиції 2710 (середній дистилят) при митному оформленні яких сплачується акцизний податок, не здійснила належним чином митні формальності з контролю правильності класифікації товару згідно з УКТ ЗЕД та безпідставно підтвердила правильність визначення декларантом ТОВ «Брок-Тім» у ЕМД ІМ 40 ДТ № UА305200/2018/001360 коду товару згідно з УКТ ЗЕД - (газовий конденсат природний), при митному оформленні якого акцизний податок не сплачується.

Ураховуючи викладене, службова недбалість головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного посту «Мукачево» Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_6 , що виразилась у неналежному здійсненні митних формальностей з контролю правильності класифікації товару згідно з УКТ ЗЕД та безпідставному підтверджені правильності визначення декларантом коду товару згідно з УКТ ЗЕД - (газовий конденсат природний), призвела до недоотримання загальним фондом Державного бюджету України за результатами митного оформлення нафтопродуктів за ЕМД ІМ 40 ДТ № UА305200/2018/001360 сум акцизного податку в розмірі 184435,65 грн. та податку на додану вартість в розмірі 120039,83 грн., що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, чим завдано матеріальної шкоди Державному бюджету на загальну суму 304475,48 грн.

Крім того, ОСОБА_6 , обіймаючи посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного посту «Мукачево» Закарпатської митниці ДФС згідно з наказом Закарпатської митниці ДФС від 31.03.2016 № 402-о, у період часу з 17 год. 13 хв. по 17 год. 44 хв. 20 квітня 2018 року, перебуваючи на своєму робочому місці у приміщені митного посту «Мукачево» Закарпатської митниці ДФС за адресою: АДРЕСА_2 , під час здійснення митного оформлення нафтопродуктів по тимчасовій митній декларації типу IМ 40 ДТ № НОМЕР_1 , одержувачем яких є ТОВ «Теміртранс - Захід» (), діючи з необережності у вигляді кримінально протиправної недбалості, тобто, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинна була і могла їх передбачити, будучи обізнаною з вимогами законодавства України щодо класифікації товарів внаслідок неналежного виконання нею як службовою особою своїх службових обов`язків, передбачених, зокрема ч. ч. 2, 4 ст. 69 МК України, п. 5 Розділу І, п. 2, абз. 3 п. 4, п. 6 Розділу ІІІ Порядку № 650, Правила 1, 3 Основних правил інтерпретації класифікації товарів, п.п. 2.2.3.8., 2.2.5.5., 2.2.5.13., 2.2.5.19., 2.2.5.24., 2.2.5.25, 2.2.15, 2.2.15.1., 2.2.15.2., 2.3.8. Посадової інструкції, через несумлінне ставлення до них, маючи реальну можливість виконати належним чином свої обов`язки при наявності достатніх даних про належність імпортованих нафтопродуктів до товарної позиції 2710 (середній дистилят) при митному оформленні яких сплачується акцизний податок, не здійснила належним чином митні формальності з контролю правильності класифікації товару згідно з УКТ ЗЕД та безпідставно підтвердила правильність визначення декларантом ТОВ «Брок-Тім» у ЕМД ІМ 40 ДТ № UА305200/2018/010783 коду товару згідно з УКТ ЗЕД - (газовий конденсат природний), при митному оформленні якого акцизний податок не сплачується.

Ураховуючи викладене, службова недбалість головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного посту «Мукачево» Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_6 , що виразилась у неналежному здійсненні митних формальностей з контролю правильності класифікації товару згідно з УКТ ЗЕД та безпідставному підтверджені правильності визначення декларантом коду товару згідно з УКТ ЗЕД - (газовий конденсат природний), призвела до недоотримання загальним фондом Державного бюджету України за результатами митного оформлення нафтопродуктів за ЕМД ІМ 40 ДТ № UА305200/2018/010783 сум акцизного податку в розмірі 184152,31 грн. та податку на додану вартість в розмірі 119787,98 грн., що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, чим завдано матеріальної шкоди Державному бюджету на загальну суму 303940,29 грн.

Як наслідок, ОСОБА_6 несумлінно поставилась до своїх службових обов`язків, й у результаті допущення нею службової недбалості під час митного оформлення вказаних нафтопродуктів ТОВ «Теміртранс-Захід» загальним фондом Державного бюджету України не дотримано податків на загальну суму 608415,77 грн.

На зазначену ухвалу суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вказав, що оскаржувана ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотного порушення вимог КПК України. Зазначає, що мотиви, якими суд керувався при прийнятті ухвали, є хибними та не ґрунтуються на вимогах КК України та КПК України. Просить суд, оскаржувану ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Від прокурора надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі, при цьому зазначив, що суд першої інстанції не роз`яснив обвинуваченій суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності, не запитав обвинувачену її згоди на закриття кримінального провадження на підставі ст.49 КК України, не роз`яснив наслідки такого звільнення й закриття кримінального провадження з цих підстав.

Від захисника-адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без його участі, та вказав, що оскаржувана ухвала суду є законною, а апеляційна скарга прокурора безпідставною, тому просив ухвалу суду залишити без змін.

Апеляційна скарга прокурора розглядається у відсутності учасників судового процесу, неявка яких з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали судді та вимоги апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Тобто, обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної ухвали щодо ОСОБА_6 не дотримано в повному обсязі.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіривши вищезазначені доводи апеляційної скарги прокурора, суд апеляційної інстанції вважає їх частково обґрунтованими з огляду на наступне.

Як встановлено апеляційним судом, в провадженні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 362, ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 367 КК України.

25 січня 2024 року до Мукачівського міськрайонного суду надійшло клопотання захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_7 про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 367 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, так як інкриміноване його підзахисній діяння мало місце 20 квітня 2018 року.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, з врахування особливостей дії закону в часі, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 367 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_6 обвинувачується, згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та зі штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або без такого, у зв`язку з цим, слід звільнити обвинувачену ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за ч. 2 ст. 367 КК України, так як з дня вчинення нею злочину минуло понад п`ять років.

За змістом статті 285 КПК особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Особі, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Згідно з частинами 1, 4 ст. 286 КПК звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Визначені у статті 49 КК строки давності за змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності. Передбачаючи в цих випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної небезпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини в подальшому свідчить про її виправлення. В цьому разі притягнення особи до кримінальної відповідальності не узгоджується з принципом гуманізму та є недоцільним (п. 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2023 року у справі 735/1121/20 ).

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Відповідно до положень КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового кримінального правопорушення, за винятком нетяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою правопорушення.

Як слідує з правового висновку щодо застосування норм матеріального та процесуального закону, викладеного в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 521/8873/18, за змістом п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, частинами 1, 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, суди першої та апеляційної інстанцій мають обов`язок відповідно роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності те, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчились строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК України, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК України, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

З вказаного слідує, що суд відповідно до ст. 285 КПК мав роз`яснити обвинуваченій суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є реабілітуючою, а також правові наслідки закриття кримінального провадження з цих підстав.

Тільки у разі якщо обвинувачена, щодо якої передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, розуміє значення нереабілітуючої підстави для закриття кримінального провадження та відповідні правові наслідки, суд може закрити кримінальне провадження з цих підстав.

Як вбачається із журналу судового засідання від 12 лютого 2024 року, в судовому засіданні суд з`ясував чи підтримує обвинувачена ОСОБА_6 клопотання захисника про закриття кримінального провадження, яка хоч і підтримала його, проте суд першої інстанції не роз`яснив обвинуваченій суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності, не запитав у обвинуваченої її згоди на закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України, не роз`яснив їй наслідки такого звільнення й закриття кримінального провадження з цих підстав, а також не роз`яснив зміст поняття нереабілітуюча підстава закриття кримінального провадження та її правові наслідки, зокрема преюдиційність обставин для цивільно-правової відповідальності. Внаслідок чого допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Аналогічних висновків дійшов Касаційний кримінальний суд Верховного Суду, виклавши їх у постанові від 12.10.2022 (справа №753/24021/17, провадження №51-169км22), зазначивши про обов`язковість роз`яснення судом суті обвинувачення, підстави звільнення від кримінальної відповідальності, згоди обвинуваченої на закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, а також роз`яснення обвинуваченій особі наслідків такого звільнення.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що рішення суду першої інстанції про наявність підстав для застосування ст. 49 КК України та звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі, не можна визнати обґрунтованим та законним, а тому воно, в силу ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону при звільненні від кримінальної відповідальності та закритті кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , що перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Таким чином, під час нового судового розгляду суду першої інстанції слід усунути виявлені порушення процесуального закону, роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_6 суть пред`явленого обвинувачення, право на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку з закінченнями строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, роз`яснити правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав та, з урахуванням принципу диспозитивності та позиції сторони обвинувачення, ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст. ст. 284 - 288, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 , задовольнити.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 лютого 2024 року відносно обвинуваченої ОСОБА_6 про звільнення її від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 367 КК у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження з цих підстав, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді