У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2024 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Підволочиську подання фахівця ІІ категорії Тернопільського районного сектору №4 філії Державної Установи «Центр пробації» в Тернопільській області про приведення вироку Підволочиського районного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає по АДРЕСА_1 у відповідність до діючого законодавства -

В С Т А Н О В И В:

27 листопада 2024 року до суду надійшло подання фахівця ІІ категорії Тернопільського районного сектору №4 філії Державної Установи «Центр пробації» в Тернопільській області про приведення у відповідність з діючим законодавством вироку Підволочиського районного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2022 року, згідно із яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 2 (два) роки та 6 (шість) місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільненої від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням їй іспитового строку терміном на 3 (три) роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В обґрунтування подання зазначила, що набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», №3886-ІХ від 18.07.2024, яким усунена караність вчиненого ОСОБА_3 діяння.

Представник Тернопільського районного сектору №4 філії Державної Установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання в якому просить подання розглянути без її участі, подання підтримує та просить задовольнити з наведених в ньому підстав.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 щодо задоволення подання не заперечував.

Засуджена ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про розгляд подання повідомлена належним чином.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, ознайомившись із матеріалами справи, суд приходить до такого висновку.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Конституції України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 було зроблено висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на вказане кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1пункту 169.1статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до підпункту 169.1.1пункту 169.1статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Під час судового засідання встановлено, що вироком Підволочиського районного суду від 25 жовтня 2022 року, ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_3 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням їй іспитового строку терміном на 3 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Так, іспитовий строк встановлений засудженій ОСОБА_3 не закінчився.

За змістом вказаного вироку з`ясовано, що ОСОБА_3 22 липня 2020 року своїми діями спричинила матеріальну шкоду на суму 350,00 грн. В свою чергу слід зазначити, що неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги станом на 01 січня 2020 року складав 1051,00 грн. (2102 грн - розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на дату вчинення на 50%), тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 1051,00 грн х 2=2102,00 грн.

Таким чином сума завданої матеріальної шкоди на момент скоєння ОСОБА_3 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2020 рік, тобто 2102 грн.

Відтак, на засуджену ОСОБА_3 поширюється дія Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024 року, що набув чинності 09.08.2024 року, та яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Таким чином, під час судового розгляду даного подання встановлено підстави, передбачені ч. 2 ст. 74 КК України, для негайного звільнення засудженої ОСОБА_3 від призначеного судом покарання.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що подання фахівця ІІ категорії Підволочиського районного снктору №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області є обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ст. 58 Конституції України, ст.5, 74 КК України, ст.ст. 369, 372, 537, 539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Подання фахівця ІІ категорії Тернопільського районного сектору №4 філії Державної Установи «Центр пробації» в Тернопільській області про приведення у відповідність вироку Підволочиського районного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2022 року стосовно ОСОБА_3 - задовольнити.

Привести вирок Підволочиського районного суду Тернопільської області (справа №604/981/21) від 25 жовтня 2022 року стосовно ОСОБА_3 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-ІХ.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного вироком Підволочиського районного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2022 року, у зв`язку з усуненням караності вчиненого нею діяння.

Роз`яснити засудженому, що від покарання або його частини, що їх особа законно відбула на підставі вищевказаного вироку суду до декриміналізації злочину, він не може бути звільнений, а понесені особою правообмеження у цьому разі не підлягають відшкодуванню чи компенсації.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Підволочиський районний суд Тернопільської області протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1