Справа № 944/1968/24
Провадження №1-кп/944/915/24
УХВАЛА

про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

24.09.2024 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Яворові клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 лютого 2024 року за № 0000122, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України,

встановив:

В провадженні Яворівського районного суду Львівської області перебуває вказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 календарних днів, без визначенням застави.

На обґрунтування клопотання зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що 20 лютого 2024 року приблизно о 01.15 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що в АДРЕСА_1 , діючи протиправно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, маючи прямий умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, під час побутового конфлікту, який раптово виник із ОСОБА_6 , умисно наніс останньому один удар ножем в ділянку грудної клітки справа, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді сліпого, проникаючого поранення грудей справа з проникненням у черевну порожнину, яке супроводжувалось ушкодженнями печінки, жовчного міхура і загальної жовчної протоки з гострою внутрішньою кровотечею. Вказане поранення грудей з ушкодженням органів черевної порожнини відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечне для життя в момент спричинення.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України.

20 лютого 2024 року заступником начальника СВ Яворівського районного відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_8 за погодженням з прокурором Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_9 повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України, повністю підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_6 , показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 протоколом огляду місця події від 20.02.2024, протоколом огляду предметів від 20.02.2024 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

21.02.2024 згідно з ухвали Яворівського районного суду Львівської області до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

Беручи до уваги, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України, яке відносяться до категорії тяжких та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а тому враховуючи вид і розмір покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України, вагомість доказів зібраних органом досудового розслідування, є достатні підстави вважати, що не продовживши йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, останній буде мати реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання чи вчинити нові кримінальні правопорушення.

Також, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 є знайомий із свідком ОСОБА_10 та іншими свідками у даному кримінальному провадженні та в разі не продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній зможе впливати на них, з метою зміни наданих органу досудового розслідування показань.

В даному випадку ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства щодо ОСОБА_6 , а саме у спричиненні останньому тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, а тому відсутні підстави для визначення розміру застави.

Враховуючи те, що інші більш м`які запобіжні заходи не пов`язані з триманням під вартою не здатні запобігти вищенаведеним ризикам, які передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та не забезпечать виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, просить продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 подав клопотання про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на нічний домашній арешт. На обґрунтування клопотання зазначає, що сторона захисту не погоджується із наведеними прокурором ризиками та неможливістю обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою. Ризики наведені прокурором є лише припущенням, які не підтверджено жодним доказом. Щодо ризику переховуватися від органів досудового розслідування прокурором не наведено конкретного доказу, що ОСОБА_4 має намір вчинити втечу та переховуватися. Ризик втечі має оцінюватися судом в контексті чинників, пов`язаних із характером особи, її моральністю,місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками, в даному випадку судом не проаналізовано та не досліджено таких фактів. ОСОБА_4 має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні малолітню дитину. Сім`я ОСОБА_12 потребує піклування та забезпечення, оскільки його дружина не працює. крім того, стороною обвинувачення не доведено наявність у ОСОБА_4 закордонного паспорта, коштів, родичів чи знайомих за кордоном. Відповідно відсутній ризик переховування від органів досудового розслідування та суду. Щодо ризику впливу на свідка, кримінальне провадження зареєстровано 20 лютого 2024 року, станом на розгляд даного клопотання, стороною обвинувачення не наведено жодного реального факту спроби вплинути на будь-кого із свідків. Крім того, відсутні будь-які докази, матеріали, які б підтверджували, що реальність існування ризиків, які пов`язано із перешкоджанням кримінальному провадженню. Стороною обвинувачення не надано вагомих доказів, які підтверджують, наявність будь-яких доказів, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України. Прокурором не враховано деякі риси соціального стану обвинуваченого, а саме те, що він ніколи не притягався до кримінальної відповідальності, відповідно, не є судимим, є учасником бойових дій, має на утримання малолітню дитину, його перебування під вартою фактично унеможливлює належне забезпечення сім?ї. Більш того, ОСОБА_4 має проблеми із здоров?ям внаслідок отриманих поранень отриманих в зоні бойових дій, перебуваючи під вартою не може отримувати належного лікування, що також негативно впливає на стан здоров?я. Таким чином, зважаючи на те, що ОСОБА_4 має місці соціальні зв`язки, постійне місце проживання, позитивну репутацію, тривалий час перебував в зоні бойових дій, має поранення, перебування під нічним домашнім арештом надасть можливість працювати та утримувати дружину та дитину.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, наведених у ньому, просив таке задовольнити. Щодо задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу заперечив.

Захисник ОСОБА_5 щодо задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечив. Підтримав подане ним клопотання про зміну запобіжного заходу, просив змінити на нічний домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечив, підтримав позицію свого захисника.

Потерпілий та його представник в судовому засіданні просили клопотання задовольнити, продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Суд, оцінивши доводи клопотань, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілого та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання прокурора слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 Кримінального процесуального кодексу України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 21 лютого 2024 року підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 календарних днів до 19 квітня 2024 року, без визначенням розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 16 квітня 2024 року підозрюваному ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 календарних днів до 14 червня 2024 року, без визначенням розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 04 червня 2024 року підозрюваному ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 календарних днів до 02 серпня 2024 року, без визначенням розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 30 липня 2024 року підозрюваному ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 календарних днів до 27 вересня 2024 року, без визначенням розміру застави.

Згідно зі змістом ст. ст. 131, 132 Кримінального процесуального кодексу України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 199 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою. У разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Згідно із ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 Кримінального процесуального кодексу України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд вважає, що стороною обвинувачення доведено існування наведених в клопотанні ризиків, саме таких.

Ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме можливості переховування ОСОБА_4 від суду.

Даний ризик підтверджується тим, що тяжкість інкримінованого злочину, який є тяжким і за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже само по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого до втечі. На думку суду, суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме можливості незаконно впливати на свідка та потерпілого ОСОБА_6 , оскільки обвинувачений ОСОБА_4 є знайомий із свідком ОСОБА_10 та іншими свідками у даному кримінальному провадженні та в разі не продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній зможе впливати на них, з метою зміни наданих органу досудового розслідування показань.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що прокурором під час судового засідання доведено існування ризиків передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме те, що перебуваючи на свободі обвинувачений ОСОБА_4 зможе: переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків та потерпілого.

Таке переконання суду ґрунтується на таких обставинах, встановлених в ході розгляду клопотання: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення (вагомість наявних доказів); тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується.

Тому, з урахуванням доведеності обґрунтованої підозри (обвинувачення) та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості, беручи до уваги доведеність наявності ризиків, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, та оцінюючи сукупність наведених вище обставин, суд дійшов висновку про те, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з менш суворих запобіжних заходів, в тому числі у виді цілодобового домашнього арешту, на даній стадії досудового провадження не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.

За таких обставин, клопотання прокурора про продовження застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Водночас, будь-яких вагомих та обґрунтованих обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності наведених ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_4 суд не встановив.

Також, з врахуванням наведеного вище, суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, суд вважає, що з огляду на обвинувачення, що пред`явлено ОСОБА_4 , а саме те, що йому інкримінується спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, в сукупності з іншими обставинами, про які йдеться у пред`явленому обвинуваченні, може свідчити про існування мотивів та підстав для переховування від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень.

За таких обставин, на переконання суду, саме запобіжним заходом у виді тримання під вартою забезпечується належна процесуальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_4 .

Що стосується заперечень захисту стосовно того, що прокурор обґрунтовує наявність таких ризиків лише тяжкістю покарання, то суд вважає за необхідне зазначити, що по-перше прокурор навів також існування інших ризиків, по-друге суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий ризик був встановлений.

Крім того, дані про особу обвинуваченого, а саме: що він має постійне місце проживання, дружину та дитину, є учасником бойових дій, на думку суду, за описаних вище обставин, не спростовують існування та не зменшують вказаних ризиків.

Зазначені вище обставини виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою та вказують на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наведеним вище ризикам.

З тих же підстав суд вважає недоцільним змінювати зазначений запобіжний захід на інший, більш м`який, як про це просить сторона захисту, оскільки жоден із запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням від вартою, не забезпечить належного виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, передбачених Кримінально процесуальним кодексом України, відповідно клопотання захсиника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає.

Щодо визначення розміру застави, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

В даному випадку ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства щодо ОСОБА_6 , а саме у спричиненні останньому тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, а тому відсутні підстави для визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 370, 372 183 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

ухвалив:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю с. Мостове Доманівського району Миколаївської області, громадянину України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - до 22 листопада 2024 року включно, з утриманням в Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)», без визначення розміру застави.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Мостиського відділу Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою - протягом п`яти днів з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1