УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/10629/24

Номер провадження 1-кс/495/2506/2024

04 грудня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

власника майна - ОСОБА_3

представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровському клопотання дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, укримінальному провадженні № 0000415 від 27.11.202 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

27.11.2024 року дізнавач СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженним прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури клопотанням про накладення арешту на майно.

В клопотанні зазначено, що 02.05.2024 року до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення від співробітника державної прикордонної служби України, про те, що 02.05.2024 року приблизно о 13:47 годині до пункту пропуску «Старокозаче» за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, за межами населеного пункту с. Старокозаче, прибув гр. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який як підставу для безперешкодного перетину кордону України надав на паспортний контроль военный билет серії НОМЕР_1 від 29.10.1984 виданий Арцизским районным военным комиссариатом Одесской области, довідку військово - лікарської комісії №2/1364 від 12.04.2023 року видану ІНФОРМАЦІЯ_2 , з можливими ознаками підробки, тим самим використовував завідомо підроблені документи.

Так 02 травня 2024 року в період часу з 14 годин 55 хвилин по 15 годину 18 хвилин за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район у приміщенні ПП «Старокозаче» було проведено огляд місця події, в ході якого було виявлено документи, а саме: военный билет серії НО №4646807 від 29.10.1984 виданий Арцизским районным военным комиссариатом Одесской области видане на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідку військово - лікарської комісії №2/1364 від 12.04.2023 року видану ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які вилучено та упаковано до спец. пакету НПУ №PSP2251959 із зазначенням вмісту.

Постановою дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про залучення до кримінального провадження речових доказів вищезазначені документи визнані речовими доказами.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 131 КПК України одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

На підставі викладеного дізнавач просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні власник майна - ОСОБА_3 підтвердила, що вона дійсно проходила лікування та в неї наявні порушення функцій організму через які вона не може самостійно пересуватися та обслуговуватися. Також, підтвердила той факт, що її дійсно видавались, вилучені в неї документи, а саме: довідка ЛКК №01-4/302 та висновок ЛКК №274 від 29.10.2024 року. Просила повернути належні її документи.

Представник власника майна ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що вказані у клопотанні документи дійсно видавались ОСОБА_3 та вони є справжніми. В матеріалах клопотання відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б свідчили про підробку вказаних документів. Заначив, що відповідно до повідомлення 3107/11/01/-11 від 27.11.2024 року, адміністрація ТОВ «золота нива» повідомила, що ОСОБА_3 дійсно видавались довідка ЛКК №01-4/302 та висновок ЛКК №274 від 29.10.2024 року (про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не може самостійно пересуватися та обслуговуватися і потребують спеціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, про що свідчить оригінал вказаних документів та наявна копія в матеріалах клопотання. Просив у задоволенні клопотання дізнавача про накладення арешту на вилучені документи відмовити та повернути їх його власнику.

В судове засідання дізнавач СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_5 не з`явилася, про день та час розгляду клопотання повідомлена належним чином. Причини неявки суду невідомі.

Дослідивши матеріали клопотання, вислухавши власника майна та його представника, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Згідно із ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Із матеріалів клопотання вбачається, що досудове розслідування здійснюється у кримінальному провадженні № 0000415 від 27.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Пунктом 7 ч.2 ст.131 КПК України передбачено такий вид заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України, а саме: є достатні підстави вважати, що предмети, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберігали на собі його сліди.

Згідно з ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань сектором дізнання здійснюється досудове розслідування за фактом використання завідомо підробленого документу.

Так, відповідно до рапорту начальнику Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області вбачається, що, 26.11.2024 року о 16:57 годині за адресою: Білгород-Дністровський район, с. Старокозаче, громадянин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 надав на паспортний контроль наступні документи: висновок за № 274 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та обслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 2458/1354; довідка 01-4/302 від 29.10.2024, які видані на ім`я ОСОБА_3 з можливими ознаками підробки, тим самим використовував завідомо підроблені документи.

26.11.2024 року, в ході огляду місця події, проведеного за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Старокозацька ОТГ, у міжнародному пункті пропуску «Старокозаче», було вилучено: висновок за № 274 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та обслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 2458/1354; довідка 01-4/302 від 29.10.2024, які видані на ім`я ОСОБА_3 упаковані до паперового конверту із зазначенням вмісту, про що складено відповідний протокол огляду місця події.

Постановою дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_5 від 27.11.2024 року про визнання і долучення речових доказів до матеріалів кримінального провадження, вищевказані документи визнані речовими доказами.

Згідно із п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши надані матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що дізнавчаем не зазначено завдання, для виконання (досягнення) якого дізнавач просить суд накласти арешт, не міститься посилання на докази, що свідчать про намір власника чи іншої особи знищити майно та документи. У клопотанні у якості обґрунтування необхідності накладення арешту лише зазначено, що вилучене майно є речовим доказом по матеріалам кримінального провадження.

В ході дослідження клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що дізнавачем не доведено мету накладення арешту. Досудове розслідування здійснюється за фактом використання завідомо підробленого документа. Однак в ході розгляду питання про накладення арешту на майно, не встановлено з якою саме метою необхідно накласти арешт, не обґрунтовано вірогідність його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім цього, в матеріалах клопотання наявна відповідь 3107/11/01/-11 від 27.11.2024 року, відповідно до якої ТОВ «Золота нива» повідомила, що ОСОБА_3 дійсно видавались довідка ЛКК №01-4/302 та висновок ЛКК №274 від 29.10.2024 року (про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не може самостійно пересуватися та обслуговуватися і потребують спеціальної послуги з догляду на непрофесійній основі), оригінал якої оглянуто у судовому засіданні.

Таким чином, в ході розгляду клопотання встановлено, що вилучені документи (довідка ЛКК №01-4/302 та висновок ЛКК №274 від 29.10.2024 року), дійсно видавались на ім`я ОСОБА_3 .

Отже, слідчий суддя дійшов висновку про те, що у клопотанні не доведено мету накладення арешту - збереження речових доказів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року зазначено, що право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд та процесуальною гарантією доступу до суду. Виходячи зі змісту цієї статті справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. В клопотанні слідчим зазначено, що необхідно накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів, які мають суттєве значення для кримінального провадження.

Слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно зазначає, що дізнавач в розумінні вимог ст.132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі тимчасово вилученого майна.

Враховуючи те, що орган досудового розслідування у розумінні ст.132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, зокрема щодо необхідності збереження речового доказу, а також не надав оцінку правовим підставам арешту майна та з урахуванням надання власника майна доказу дійсності документів та факту їх видання, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст. 98, 132, 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, укримінальному провадженні № 0000415 від 27.11.202 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 06.12.2024 року об 11:30 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1