№ провадження 1-кс/208/2286/24
УХВАЛА

Іменем України

31 жовтня 2024 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клоптання прокурора відділу управління нагляду Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000591 від 02.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Донецької обласної прокуратури звернулась до слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з клопотанням, просила накласти арештна вилучені в ході проведення 28.10.2024 обшуку автомобілю марки CHERY AMULET д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , речі, а саме:банківські картки № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , мобільний телефон TECNO SPARK GO 2024, іmei НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , із сім карткою НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , мобільний телефон SAMSUNG імеі НОМЕР_8 без сім картки, рюкзак з речами (футболка, шорти, штани, светр, кросівки), мобільний телефон NOKIA імеі НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , із сім карткою НОМЕР_11 .

До судового засідання прокурор надала письмову заяву, просила розгляд справи проводити без її участі, клопотання підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у клопотанні, просила задовольнити.

Власник майна, який належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, заяв, клопотань суду не надавав.

Відповідно до ч.1 ст.172 КК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України вбачається, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Слідчий суддя враховує, що сторона обвинувачення на власний розсуд розпорядилася правом підтримати заявлене клопотання без своєї особистої участі, у письмовій формі та з документальним підтвердженням.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим управлінням ГУ Національної поліції в Донецькій області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000591 від 02.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до СУ ГУНП в Донецькій області надійшли матеріали від УКР ГУНП в Донецькій області, про те, що працівниками УКР ГУНП в Донецькій області, спільно з працівниками 2-го управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях, було встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою незаконного збагачення, пропонує громадянину України, який підлягає мобілізації та проживає в Донецькій області, незаконно, за його сприянням, перетнути через один із пунктів пропуску державний кордон України до іншої країни, за грошову винагороду у розмірі 25000 доларів США.

В ході проведення досудового розслідування на адресу УКР ГУНП в Донецькій області направлено доручення в порядку ст. 40 КПК України щодо проведення слідчих (розшукових) дій з метою встановлення осіб, причетних до скоєння вказаного кримінального правопорушення, місця скоєння вказаного кримінального правопорушення, встановлення свідків, а також проведення інших слідчих (розшукових) дій.

Згідно відповіді на вказане доручення, працівниками УКР ГУНП в Донецькій області встановлено, що до скоєння вказаного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_4 , який має в користуванні автомобіль CHERY AMULET д.н.з. НОМЕР_1 .

Так, 28.10.2024 в період часу з 13.08 до 15.08 годин на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, було проведено обшук автомобілю CHERY AMULET д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 .

В ході проведення обшуку даного автомобілю було відшукано та вилучено наступне: банківські картки № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , мобільний телефон TECNO SPARK GO 2024, іmei НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , із сім карткою НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , мобільний телефон SAMSUNG імеі НОМЕР_8 без сім картки, рюкзак з речами (футболка, шорти, штани, светр, кросівки), мобільний телефон NOKIA імеі НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , із сім карткою НОМЕР_11 .

Постановою слідчого від 28.10.2024 вищезазначене вилучене в ході обшуку майно визнано речовими доказами по кримінальному № 0000591 від 02.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, які підпадають під ознаки зазначені в п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України.

В ході досудового розслідування до СУ ГУНП в Донецькій області звернувся с заявою ОСОБА_5 , який повідомив про те, що ОСОБА_4 пропонує йому за грошове винагородження в сумі 25000 доларів США посприяти в незаконному перетині державного кордону України до іншої країни, а саме після отримання грошей від заявника ОСОБА_4 на власному автомобілі відвезе його на місце біля кордону, де за його сприянням ОСОБА_5 незаконно перетне державний кордон України. Крім того, ОСОБА_5 повідомив, що ОСОБА_4 огли у своїй злочинній діяльності використовує мобільний телефон із сім-карткою НОМЕР_12 .

Також 26.10.2024 ОСОБА_5 в ході допиту в якості свідка повідомив, що перерахував на банківську картку НОМЕР_2 , ОСОБА_4 огли за допомогою терміналу самообслуговування грошові кошти в сумі 15000 гривень, за сприяння останнього в не законному перетині ОСОБА_5 державного кордону України.

Відповідно, вилучені банківські картки, мобільні телефони, речі, є предметами злочину, пов`язаного з організації незаконною переправлення осіб через державний кордон України. Не вжиття заходів арешту може призвести до зникнення, вилучених речей, що унеможливить подальше розслідування даного кримінального провадження та не дозволить встановити об`єктивну істину. У зв`язку з чим, арешт майна в даному випадку є єдиним способом забезпечення даного кримінального провадження, спрямованим на збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

В силу ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

При цьому, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при вирішенні питання про накладення арешту на майно (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Характер та обсяг доказів, що збираються стороною обвинувачення, мають відповідати фактичним обставинам справи та правовій кваліфікації кримінального провадження.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000591 від 02.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, постанову про визнання речових доказів від 23 жовтня 2024 року, протоколи допитів свідків, протокол обшуку та інші надані докази в їх сукупності, вважає, що прокурором доведено, що вище вказане майно, вилучене під час обшуку, може бути використано як докази в кримінальному провадженні, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

У відповідності до ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Тому враховуючи вимоги ст. 170 КПК України, обставини встановлені під час розгляду клопотання у їх сукупності, з метою збереження, унеможливлення пошкодження та знищення майна, що може призвести до нівелювання доказової бази, арешт майна є в достатній мірі необхідним та таким, що забезпечить потреби кримінального провадження.

Керуючись ст. 36, 131-132, 170-171, 173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора- задовольнити.

Накласти арешт на вилучені в ході проведення 28.10.2024 обшуку автомобіля марки CHERY AMULET д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 речі, а саме:банківські картки № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , мобільний телефон TECNO SPARK GO 2024, іmei НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , із сім карткою НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , мобільний телефон SAMSUNG імеі НОМЕР_8 без сім картки, рюкзак з речами (футболка, шорти, штани, светр, кросівки), мобільний телефон NOKIA імеі НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , із сім карткою НОМЕР_11 .

Тимчасово, на час накладення арешту, позбавити власника майна права на володіння, розпорядження та користування майном.

Скасування арешту майна проводиться в порядку передбаченому ст. 174 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1