Справа № 487/7983/23
Провадження № 1-кп/487/438/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2024 року Заводський районний суд м.Миколаєва у складі: Головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , прокурора: ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідування за №0001513 від 11.09.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Миколаєві, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, за таких обставин.

Так, у 2018 році, точної дати та часу під час проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, між потерпілим ОСОБА_6 та ТОВ "LIG", засновниками якого є ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було укладено усний договір щодо продажу дизельного палива без чітких строків виплати грошових коштів за придбане пальне. Таким чином, з того часу між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , ОСОБА_7 виникли цивільно-правові відносини.

У ході своєї діяльності, розпочинаючи із 25.02.2019 року, у потерпілого ОСОБА_6 виникла заборгованість перед зазначеними вище особами за придбане дизельне паливо на загальну суму 344 469 гривень.

В подальшому, в невстановлений під час досудового розслідування час ОСОБА_5 вступив у злочинну змову із ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , матеріали відносно яких направлено до Заводського районнного суду м. Миколаєва, щодо примушування потерпілого до виконання виниклих цивільно-правових зобов`язань та позбавленні волі потерпілого з метою спонукання останнього до сплати боргу у сумі 344469 грн.

З метою реалізації вищезазначеного спільного злочинного плану, 14.03.2019 року близько 12:00 год, ОСОБА_8 , знаходячись біля авторинку, розташованого по АДРЕСА_2 , зустрівся з потерпілим ОСОБА_6 та у ході розмови повідомив йому про необхідність переносу зустрічі на 19:00 год за адресою: місто Миколаїв вулиця Рюміна. На що потерпілий погодився та вирушив до вказаного місця на автомобілі PEUGEOT PARTNER, д/н НОМЕР_1 .

Після цього ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_9 , про призначену ним зустріч, та запропонував останнім прибути у вказаний час, у вказане місце.

Цього ж дня, близько 19:00 год ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 на транспортному засобі марки Тoyota Land Cruizer, д/н НОМЕР_2 , чорного кольору прибули на вулицю Рюміна в місті Миколаєві та зустрілись з потерпілим ОСОБА_6 , де почали вказувати потерпілому на необхідність виконання цивільно-правових зобов`язань та передачі їм вищевказаної суми грошових коштів. В цей час, діючи за попередньою домовленістю, на вказане місце на автомобілі Mitsubishi Pajero Sport, д/н НОМЕР_3 прибули ОСОБА_7 разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_10 .

Реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на примушування потерпілого до виконання цивільно-правових зобов`язань та позбавлення волі останнього, діючи з корисливим мотивом, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 підійшли до потерпілого ОСОБА_6 та взявши його під руки, проти його волі повели останнього в неосвітлене місце, біля багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_3 , де вказуючи на необхідність сплати зазначеної суми боргу, почали наносити йому руками та ногами удари в область голови та тулубу. Далі, продовжуючи злочині дії, спрямовані на реалізацію спільного умислу щодо примушення потерпілого до виконання цивільно-правових обов`язків, ОСОБА_5 , взяв у руки предмет, схожий на ніж та почав погрожувати потерпілому вбивством. Після чого потерпілий, усвідомлюючи реальність вказаних погроз, не маючи можливості передати негайно зазначені грошові кошти, запропонував віддати вказану суму боргу частинами.

Незважаючи на це, з метою негайного отримання зазначених грошових коштів, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , силоміць примусили сісти потерпілого на заднє сидіння автомобіля Тoyota Land Cruizer, д/н НОМЕР_2 , при цьому самі також сіли на заднє сидіння вказаного автомобіля з метою перешкодити потерпілому вільно пересуватися та подолання його опору у разі його виникнення.

Після цього на вказаному автомобілі під керуванням ОСОБА_9 повезли потерпілого на АЗС ТОВ "LIG", розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , де їх очікував ОСОБА_11 .

Прибувши через деякий час на територію АЗС ТОВ "LIG", ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , силоміць вивели потерпілого з автомобіля та, взявши останнього під руки, направились до літнього навісу, розташованого на території вказаної АЗС.

В цей час до вказаної АЗС прибули ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які також почали вказувати потерпілому на необхідність виконання своїх цивільно-правових зобов`язань.

Перебуваючи у вказаному місці, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , реалізуючи спільний злочинний умисел, почали по черзі наносити потерпілому ОСОБА_6 численні удари руками та ногами. Крім цього, ОСОБА_5 , з метою заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, узяв молоток та наніс ОСОБА_6 не менше 10 ударів в область голови та тулубу, від яких останній втратив свідомість. У ході застосування до потерпілого фізичного насильства, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , неодноразово наголошували на необхідності негайної сплати суму боргу.

В результаті вказаних дій потерпілому ОСОБА_6 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді садин та підшкіряних гематом в області чола зліва, тім`яно-потиличної області справа, верхній та нижніх кінцівок, поперекової області, які, відповідно до висновку судово-медичної експертизи, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В подальшому, перебуваючи у вказаному місці у вказаний час, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_6 негайно виконати свої зобов`язання, прийняли рішення про подальше його утримання.

Продовжуючи реалізацію свого спільного злочинного наміру, спрямованого на примушування потерпілого до виконання цивільно-правових зобов`язань та позбавлення його волі, ОСОБА_5 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 силоміць, всупереч волі потерпілого ОСОБА_6 , одягнувши йому на голову поліетиленовий пакет, посадили його до автомобіля VolkswagenTransporter, д/н НОМЕР_4 , яким користується ОСОБА_11 , та перевезли до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , щодо використання якого домовився ОСОБА_11 , де в подальшому пристебнули кайданками до батареї опалення та силоміць утримували під наглядом до 16.03.2019 року.

Крім того, у період часу з 14.03.2019 по 15.03.2019 ОСОБА_11 знаходився за адресою: АДРЕСА_5 , де утримувався потерпілий ОСОБА_6 та спостерігав за останнім, щоб потерпілий не зміг залишити вказане домоволодіння.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 146 КК України, тобто незаконне позбавлення волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб, із корисливих мотивів, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань, здійснюване протягом тривалого часу.

В судовому засіданні захисником обвинуваченного ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_4 було заявлено клопотання про звільнення їх від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 146 КК України, оскільки на момент розгляду судом кримінального провадження передбачений законом строк давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 за вказане кримінальне правопорушення сплинув.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав заявлене клопотання.

Потерпілий ОСОБА_12 , повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно зі ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-2, катування, передбаченого частиною третьою статті 127, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК визначено, що якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, за змістом статей 284-288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, відшкодування шкоди потерпілому, як обов`язкових умов такого звільнення, кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, кримінальні правопорушення вчиненіні в період з 14.03.2019 по 16.03.2019.

Згідно зі ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 146 КК України, відносяться до нетяжких злочинів і строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за правилами п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України становить п`ять років.

Великою Палатою Верховного суду у постанові від 02.02.2023 (справа №735/1121/20, провадження №13-26кс22) сформульовано висновок щодо застосування норми права, зокрема положень статті 49 КК України, відповідно до якого, у разі ухилення від досудового розслідування або суду, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що постановою слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_13 від 22.08.2019 рокуу кримінальному провадженніза ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 КК України відносно ОСОБА_5 зупинено досудове розслідування оскількиостанній переховується від органів досудового слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності та ОСОБА_5 оголошено в розшук.

Постановою начальника відділенняСВ МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_13 від 09.10.2023 року досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001513 від 11.09.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 КК України, відновлено, оскільки 09.10.2023підозрюваний ОСОБА_5 прибув до МРУП ГУНП в Миколаївській області.

09.10.2023 року ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва по справі № 487/7753/19 (н/п 1-кс/487/2324/23) відносно ОСОБА_5 обрано запобіжного заходу у вигляду заставиу розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53680 грн.

Разом з тим згідно із ч.2 ст.49 КК перебіг давності зупиняється, якщо особа, яка скоїла злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

Отже, закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст.49 КК), пов`язує зупинення строків давності не з постановами про зупинення слідства, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства.

Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19.03.2015 №5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст.49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що скоїла певний злочин і вчинила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Давність персоніфікована, у зв`язку із чим про ухилення особи від слідства можна говорити лише тоді, коли слідство проводиться щодо конкретної особи. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. Із законодавчого положення про відновлення перебігу строку давності з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання випливає, що особу винного встановлено і здійснюються заходи, спрямовані на встановлення її місцезнаходження.

Відповідно, не визнається такою, що ухиляється від слідства або суду, невідома правоохоронним органам особа, яка скоїла злочин і переховується після цього, а також особа, хоч і відома компетентним органам, але причетність якої до скоєння злочину на момент її зникнення ще не встановлено.

При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, яка скоїла злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правоохоронних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку. Разом з тим на особу, яка скоїла злочин, законодавством не покладається обов`язок самовикриття, а тому, якщо вона до моменту виникнення вказаного обов`язку, в порядку реалізації конституційного права на свободу пересування, змінила місце свого проживання (навіть з метою уникнення кримінальної відповідальності), про юридично значуще ухилення від слідства говорити не можна.

Відповідно до ч.1 ст.281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови її належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує її в розшук.

Причому підстава для оголошення в розшук під час досудового розслідування - «місцезнаходження підозрюваного невідоме» може мати місце як у випадку, якщо підозрюваний ухиляється від слідства, так і з інших причин, коли не встановлено його місцезнаходження.

Саме тому зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком підозрюваного саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства.

Для застосування положень ч.2 ст.49 КК України у такому випадку обов`язково має бути підтверджено факт ухилення підозрюваного від слідства.

Такий висновок зробив ВС в постанові №639/793/17 від 30.05.2019 року.

У судовому засіданні ОСОБА_5 пояснивщо повістки про викликидо органу досудового разслідування не отримував та не зявився з поважних причин, у зв`язку із перебуванням в м. Львові.

Обвинувачений ОСОБА_5 не ухилявся від досудового розслідування та суду, оскількі не мав на це прямого умислу, тому й зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком ОСОБА_5 у період з 22.08.2019 року по 09.10.2023 року не може свідчити про ухилення останього від слідства, адже в цей період він не був належним чином повідомлений про підозру, а повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри було вручено ОСОБА_5 тільки 26.10.2023 року.

На момент розгляду кримінального провадження минув строк давності, визначений в п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, з урахуванням його продовження на вказаний вище період розшуку.

Обвинуваченим через свого захисника в судовому засіданні заявлено відповідне клопотання, судом з`ясовано думку сторін кримінального провадження щодо його закриття, а обвинуваченому роз`яснені суть обвинувачення і підстави звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження і на продовження розгляду справи в загальному порядку. Обвинувачені погодилися на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України.

За таких обставин, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 146 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження - закриттю.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 слід залишити без розгляду, роз`яснивши потерпілому, що він має право пред`явити цивільний позов в порядку цивільного судочинства.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні в розмірі 172 822,28 грн слід віднести на рахунок держави.

В разі закриття кримінального провадження судом, слід скасувати запобіжний захід у вигляді застави у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53680 грн. застосований до ОСОБА_5 відповідно до ухвали накладений ухвалою Заводського районного суду

м. Миколаєвасправі № 487/7753/19 (н/п 1-кс/487/2324/23) від 09.10.2023року, а залогові кошти в якості застави внесені ОСОБА_14 на депозитний рахунок UA0016294 в ДКС України м. Київ МФО 820172 згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 67308222 від 10.10.2023 року за ОСОБА_5 по ухвалі Заводського районного суду

м. Миколаєвасправі № 487/7753/19 (н/п 1-кс/487/2324/23) від 09.10.2023року, повернути заставодацю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 174, 284-288, 370-372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_4 задовольнити.

ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України, закрити у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що він має право пред`явити цивільний позов в порядку цивільного судочинства.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні в розмірі 172 822,28 грн слід віднести на рахунок держави.

Скасувати запобіжний захід у вигляді застави у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53680 грн. застосований до ОСОБА_5 відповідно до ухвали накладений ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєвасправі № 487/7753/19 (н/п 1-кс/487/2324/23) від 09.10.2023року.

Кошти в якості застави у розмірі 53 680 (п`ятьдесят три тисячи шістьсот вісімдесят гривень 00 копійок) гривень, які внесені ОСОБА_14 на депозитний рахунок НОМЕР_5 в ДКС України м. Київ МФО 820172 згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 67308222 від 10.10.2023 року за ОСОБА_5 по ухвалі Заводського районного суду м. Миколаєвасправі № 487/7753/19 (н/п 1-кс/487/2324/23) від 09.10.2023року, повернути заставодацю ОСОБА_14 .

Повернути ОСОБА_5 закордонний паспорт № НОМЕР_6 виданий 15.09.2016 року, орган що видав 4801, який 10.10.2023 зданий на зберігання до Управління ДМС у Миколаївській області.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1