Провадження № 1-кс/204/2848/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року слідчий суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000043 від 23.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,-

встановив:

До суду надійшло клопотання прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000043 від 23.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 23.11.2024 до ЧЧ ВП №3 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від працівників патрульної поліції про те, що 23.11.2024 близько о 15.17 год. за адресою: АДРЕСА_1 зупинено автомобіль марки ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 під керування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який надав працівникам патрульної поліції посвідчення водія серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я останнього, з ознаками підробки вказаного документа. 23.11.2024 під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 в присутності двох понятих було вилучено, та опечатано до спеціального пакету Національної поліції № CRI1161443 посвідчення водія серії НОМЕР_2 видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За даним фактом сектором дізнання ВП №3 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідування за № 0000043 від 23.11.2024 за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України. Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні винесено постанову про визнання у якості речових доказів посвідчення водія серії НОМЕР_2 видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке поміщено до спеціального пакету Національної поліції№ CRI1161443. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Для встановлення об`єктивних обставин, по вказаному кримінальному правопорушенню, необхідно отримати висновок експерта щодо встановлення фактів достовірності, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В органу досудового розслідування наявні достатні підстави вважати, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містять інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, які встановлюються під час кримінального провадження. З метою забезпечення схоронності майна, що мають значення по кримінальному провадженню в якості речових доказів - є необхідність арешту тимчасового вилученого майна. На підставі викладеного вище, прокурор звертається до суду з даним клопотанням про арешт майна та просить проводити розгляд клопотання на підставі ч.2 ст. 172 КПК України..

Від прокурора надана заяв а, про розгляд клопотання без його участі.

Вважаю за можливе розглянути дане клопотання на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, без повідомлення власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення арешту майна.

Ознайомившись з матеріалами клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як визначено ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

За ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, з урахуванням вимог ст.98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В судовому засіданні встановлено, що відділенням поліції № 3 Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000043 від 23.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Також встановлено, що постановою старшого дізнавача сектору дізнання ВП № 3 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 від 23.11.2024 року, визнано речовими доказами по кримінальному провадженню № 0000043, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_2 видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи зазначені підстави, згідно зі ст.98 КПК України, вказане майно є речовим доказом і має доказове значення для досудового розслідування.

Незастосування заходів забезпечення кримінального провадження, може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування та передачі іншим особам, власником вищезазначеного майна.

Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.1 ч.2 ст.170 КПК України збереження речових доказів.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи органу досудового розслідування, щодо необхідності накладення арешту на вказане майно, у зв`язку з чим, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 36, 40, 110,131-132, 170-171,309 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000043 від 23.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_2 видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом накладення заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1