Справа № 682/893/24
Провадження № 1-в/682/65/2024
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 жовтня 2024 року

Славутський міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута справу № 682/893/24 за поданням фахівця Шепетівського РВ № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області ОСОБА_5 про приведення вироку у відповідність до закону відносно засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Крупець Славутського району Хмельницької області, з середньою освітою, пенсіонера, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, без зареєстрованого місця проживання, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в:

07.10.2024 до суду надійшло подання фахівця Шепетівського РВ № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області ОСОБА_5 про приведення вироку у відповідність до закону відносно засудженого ОСОБА_6 , засудженого 30.04.2024 Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік із покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В обґрунтування подання вказано, що засуджений ОСОБА_6 з 06 червня 2024 року перебуває на обліку відділу пробації.

09.08.2024 набрав чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-ІX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону № 3886-Х, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у повій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Два неоподаткованих мінімуми доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та, відповідно, становить 3028 грн.

Вироком Славутського міськрайонного суду від 30.04.2024 ОСОБА_6 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, де останній своїми протиправними діями 08.02.2024 завдав потерпілій стороні матеріальну шкоду на суму 2769,16 грн., що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

За таких обставин представник органу пробації звернувся до суду та просила: вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 30.04.2024 привести у відповідність до вимог Закону України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» в частині вирішення питання про звільнення засудженого ОСОБА_6 від призначеного судом покарання.

23.10.2024 в судовому засіданні представник органу пробації ОСОБА_4 подання підтримав.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечувала проти задоволення подання.

Засуджений ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, до суду не з`явився, що не є перешкодою для розгляду подання за його відсутності.

Отже, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України, передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 30.04.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку на 1 рік із покладенням обов`язків, визначених п. 1, 2, ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації

Вирок набрав законної сили 31.05.2024 року.

Вказаним вироком ОСОБА_6 засуджено за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, із заподіянням матеріальної шкоди потерпілому на суму 2769 грн. 16 коп. Подія злочину відбулася 08.02.2024.

Разом з тим Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набув чинності 09 серпня 2024 року.

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.

Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

За частиною 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

На переконання суду, внесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.

Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.

Неоподатковуваний мінімум в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового Кодексу, для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць),установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та станом на 01 січня 2024 року ця сума становить 3028 грн.

Отже враховуючи, що ОСОБА_6 згідно вироку Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.10.2024 року завдав матеріальної шкоди потерпілому на суму 2769 грн. 16 коп., що менша ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння крадіжки (3028 грн.), тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність звільнення засудженого ОСОБА_6 від призначеного покарання за даним вироком, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

За таких обставин, подання фахівця Шепетівського РВ № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області ОСОБА_5 про приведення вироку у відповідність до нового закону є таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд

у х в а л и в :

Подання фахівця Шепетівського РВ № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області ОСОБА_5 про приведення вироку у відповідність до закону відносно засудженого ОСОБА_6 задовольнити.

Привести вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 30.04.2024 відносно ОСОБА_6 , засудженого за ч. 4 ст. 185 КК України, у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-ІХ.

Звільнити ОСОБА_6 від призначеного за вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 квітня 2024 року покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на один рік з покладенням на нього судом обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України - на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке особу засуджено.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено: 23.10.2024.

Суддя ОСОБА_1