479/1638/23
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 листопада 2024 року смт.Криве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Криве Озеро подання Первомайського РС №1 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській області про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства України, а саме, по внесенню змін згідно Закону України №3886-ХІ від 18 липня 2024 року щодо засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та фактично проживаючого АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 ,

у ч а с н и к и с п р а в и :

представник Первомайського РС №1

філії Державної установи "Центр пробації"

Миколаївській, Донецькій, Луганській та

Херсонській областях ОСОБА_4 ,

прокурор ОСОБА_5 ,

засуджений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

07 жовтня 2024 року Первомайський РС №1 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській області звернувся до суду із вказаним поданням відносно засудженого ОСОБА_3 , в якому просив суд вирішити питання щодо приведення вироку Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 22 травня 2024 року у відповідність до Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", безпосередньо по одному з епізодів передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Подання обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185, ч.1 ст.162 КК України, до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України його було звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік. 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року №3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" (далі - Закон №3886-IX), яким було внесено зміни до ст.51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна), що поліпшує становище засудженого, скасовуючи кримінальну відповідальність за вчинене ним діяння.

Представник Первомайського РС №1 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонських областях надав заяву, в якій подання підтримав, просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання.

Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надіслав заяву з проханням подання слухати в його відсутність, не заперечував проти його задоволення.

Вислухавши прокурора, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно положень ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Положеннями п.2 ч.2 ст.539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених п.13 ч.1ст.537 цього Кодексу.

Встановлено, що вироком Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 22 травня 2024 року ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.4 ст.185 КК України, та призначено покарання: - за ч.1 ст.162 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 850 грн.; - за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, визначено ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст.75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановлено йому іспитовий строк 1(один) рік. Відповідно до вимог ч.ч.1, ч.3 ст.76 КК України покладено на засудженого обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно положень ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно положень п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч.2 і 3 ст.74 КК України.

Відповідно положень п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п.10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до ч.3 ст.57, ч.1 ст.58, ч.1 ст.62 КК України), 11, 13, 13-2 ч.1 ст.537 цього Кодексу.

Згідно положень ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Положеннями ч.6 ст.3 КК України встановлено, що зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року №3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст.51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч.1 ст.51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Згідно положень ч.2 ст.51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст.51 КУпАП, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст.51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Положеннями ч.1 ст.5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно положень ч.5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно положень ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" установлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2 684,00 грн..

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону №3886-IX та ст.5 КК України, розмір вартості майна у 2023 році, за яке настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, відтепер становить 2 684,00 грн..

Як вбачається з вироку Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 29 лютого 2024 року ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна 30 липня 2023 року на суму 1250,00 грн., судом кваліфіковане за ч.4 ст.185.

З огляду на наведене, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі згідно Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18 липня 2024 року №3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_3 засуджений до покарання за вчинене діяння, яке мало місце в 2023 році, кримінальна караність якого законом усунена, суд дійшов висновку, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, у зв`язку з чим останній підлягає звільненню від призначеного покарання за вироком Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 22 травня 2024 року.

На підставі ст.58 Конституції України, ст.5, ч.2 ст.74 КК України, Закону України №3886-ІХ від 18 липня 2024 року "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" та керуючись ст.ст.336, 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Подання Первомайського РС №1 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській області про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства України, а саме, щодо внесення змін згідно Закону України №3886-ХІ від 18 липня 2024 року щодо засудженого ОСОБА_3 , - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного за вироком Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 22 травня 2024 року за ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Відповідно до вироку Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 22 травня 2024 року ОСОБА_3 , вважати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, призначеного покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 850 грн.. Вирок Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 22 травня 2024 року виконувати самостійно.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Кривоозерський районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ: