КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/4792/2024 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2023 року задоволено клопотання дізнавача ВД Деснянського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 .

Накладено арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , ключі від автомобіля марки «Рено Лагуна», д.н.з. НОМЕР_2 , транспортний засіб - автомобіль марки «Рено Лагуна» д.н.з. НОМЕР_2 , vin-код НОМЕР_3 , з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001080 від 12 жовтня 2023 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого частиною четвертою статті 358 КК України.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно.

Уважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою.

У мотивування апеляційної скарги зазначає, що кримінальне провадження №0001080 від 12 жовтня 2023 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого частиною четвертою статті 358 КК України, не може існувати, оскільки не було жодної кримінально караної події за участю його автомобіля ні станом на 12 жовтня 2023 року, ні раніше.

Зауважує, що ухвала слідчого судді не містить жодних об`єктивних доказових даних, які б прямо чи опосередковано вказували б на підроблення свідоцтва про реєстрацію його автомобіля «Рено Лагуна», д.н.з. НОМЕР_2 , що за його vin-кодом могло бути безперешкодно з`ясовано дізнавачем.

Наголошує, що номер кузова (vin-код) цього автомобіля повністю збігався з номером (vin-кодом), вказаним у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу.

Прокурор, власник майна та його захисник у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, про причини неприбуття у судове засідання не повідомили.

З урахуванням положень частини четвертої статті 405 КПК України, колегія суддів уважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності вказаних осіб.

Дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно статей 7, 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02 червня 2016 року кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до вимог пункту 3 частини другої статті 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 частини третьої статті 395 КПК України якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

За змістом частини першої статті 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог частини другої статті 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

До поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження належать об`єктивні обставини, що перешкодили поданню апеляційної скарги у визначені законом строки.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна розглянуто у відсутності власника майна ОСОБА_6 .

Згідно матеріалів справи копія оскаржуваної ухвали слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2023 року власнику майна не направлялась.

Як зазначив в апеляційних скаргах ОСОБА_6 , про існування оскаржуваної ухвали йому не було відомо та про вказану ухвалу він дізнався лише в засіданні 14 червня 2024 року від слідчого судді під час дослідження матеріалів провадження, оскільки дізнавач ОСОБА_7 не допускав його та його представника до матеріалів цього кримінального провадження, мотивуючи це відсутністю у них права участі в ньому.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи ОСОБА_6 про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, а відтак пропущений апелянтом процесуальний строк підлягає поновленню.

Як убачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Відділом дізнання Деснянського УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001080 від 12 жовтня 2023 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого частиною четвертою статті 358 КК України.

У клопотанні зазначено, що підставою внесення відомостей до ЄРДР стало те, що 21 жовтня 2023 року приблизно в 09.30 годині по вул. Радосинській, 165 в м. Києві, блокпост «Опіковий», працівниками патрульної поліції було зупинено транспортний засіб «Рено Лагуна», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який на вимогу працівника поліції пред`явив з ознаками підробки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 на автомобіль марки «Рено Лагуна», д.н.з. НОМЕР_2 .

21 жовтня 2023 року в ході проведення огляду місця події було вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , ключі від автомобіля марки «Рено Лагуна», д.н.з. НОМЕР_2 , транспортний засіб - автомобіль марки «Рено Лагуна», д.н.з. НОМЕР_2 , vin-код НОМЕР_3 .

21 жовтня 2023 року постановою дізнавача ВД Деснянського УП ГУ НП в м. Києві вилучені речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0001080 від 12 жовтня 2023 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого частиною четвертою статті 358 КК України.

23 жовтня 2023 року до Деснянського районного суду м. Києва від дізнавача ВД Деснянського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , надійшло клопотання про накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , ключі від автомобіля марки «Рено Лагуна», д.н.з. НОМЕР_2 , транспортний засіб - автомобіль марки «Рено Лагуна», д.н.з. НОМЕР_2 , vin-код НОМЕР_3 , з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001080 від 12 жовтня 2023 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого частиною четвертою статті 358 КК України.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2023 року задоволено клопотання дізнавача ВД Деснянського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 .

Накладено арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , ключі від автомобіля марки «Рено Лагуна», д.н.з. НОМЕР_2 , транспортний засіб - автомобіль марки «Рено Лагуна» д.н.з. НОМЕР_2 , vin-код НОМЕР_3 , з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001080 від 12 жовтня 2023 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого частиною четвертою статті 358 КК України.

З таким висновком слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За змістом частини десятої статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як установлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання дізнавача про накладення арешту на речі та документи, які стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення та мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, а саме на: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , ключі від автомобіля марки «Рено Лагуна», д.н.з. НОМЕР_2 , транспортний засіб - автомобіль марки «Рено Лагуна», д.н.з. НОМЕР_2 , vin-код НОМЕР_3 .

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке дізнавач просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання дізнавача та накладення арешту на вищезазначені речі та документи, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що кримінальне правопорушення вчинено на транспортному засобі - автомобіль марки «Рено Лагуна», д.н.з. НОМЕР_2 , який є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, визнаний речовим доказом та разом з іншими зібраними під час досудового розслідування доказами може мати суттєве значення для встановлення всіх обставин кримінального провадження.

Таким чином, колегія суддів уважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на вилучене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого частиною першою статті 170 КПК України.

Сукупність долучених до клопотання дізнавача матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Посилання скаржника на те, що кримінальне провадження №0001080 від 12 жовтня 2023 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого частиною четвертою статті 358 КК України, не може існувати, оскільки не було жодної кримінально караної події за участю його автомобіля ні станом на 12 жовтня 2023 року, ні раніше за викладених у клопотанні обставин не є підставою для відмови в його задоволенні, оскільки арешт майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна, відомості про вчинення кримінального проступку, передбаченого частиною четвертою статті 358 КК України, внесено до ЄРДР за №0001080 12 жовтня 2023 року.

Також не заслуговують на увагу суду доводи скаржника про те, що ухвала слідчого судді не містить жодних об`єктивних доказових даних, які б прямо чи опосередковано вказували б на підроблення свідоцтва про реєстрацію його автомобіля «Рено Лагуна», д.н.з. НОМЕР_2 , що за його vin-кодом могло бути безперешкодно з`ясовано дізнавачем, а також, що номер кузова (vin-код) цього автомобіля повністю збігався з номером (vin-кодом), вказаним у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, оскільки слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Інші зазначені в апеляційні скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень статей 170, 172-173 КПК України.

Ухвала слідчого судді відповідає вимогам частини п`ятої статті 173, статті 372 КПК України та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання власника майна ОСОБА_6 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2023 року.

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3