ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/590/22
Провадження № 1-кп/362/210/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2024 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області виділене в окреме провадження, кримінальне провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0001124 від 08.06.2020 рокуза обвинуваченням:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в:

07.06.2020 року, ОСОБА_10 , перебуваючи разом із ОСОБА_11 , який засуджений вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12.05.2023 рокуза вказане кримінальне правопорушення, в с. Саливонки, Васильківського (нині Білоцерківського) району, Київської області, домовились вчинити напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій) вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло. Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , проникли через вікно в будинок АДРЕСА_3 , де реалізуючи спільний злочинний умисел, направились до кімнати, де знаходилася потерпіла ОСОБА_12 , та побачивши останню з метою заволодіння її грошима та майном, підійшли до неї та почали наносити удари руками і ногами по різним частинам тіла внаслідок чого, ОСОБА_12 втратила свідомість та впала на підлогу, тим самим застосували насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої у момент їх заподіяння, завдавши їй наступні тілесні ушкодження: рана правого передпліччя, садна обох передпліч, субконюктивальний крововилив лівого ока, синець на обличчі праворуч, які відносяться до легкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Далі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , переконавшись, що ОСОБА_12 не в змозі чинити опір, скориставшись безпорадним станом останньої, заволоділи особистими речами потерпілої, а саме: парою сережок із застібками, які були на потерпілій вартістю 37 грн. 73 коп., а також грошовими коштами в сумі 40 тисяч гривень, які потерпіла зберігала під подушками в ліжку.

У подальшому, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з місця вчинення кримінального правопорушення зникли разом з майном та грошовими коштами, що належить ОСОБА_12 , якими розпорядились на власний розсуд, чим спричинили останній матеріального збитку на загальну суму 40037 грн. 73 коп.

Вказані дії ОСОБА_10 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 3 ст. 187 КК України, а саме напад, з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України не визнав, а визнав тільки в частині здійснення крадіжки грошових коштів та сережок та показав, що в червні 2020 року точної дати він не пам`ятає в нічний час доби він разом із ОСОБА_11 знаходився по місцю проживання останнього по АДРЕСА_4 де вони розпивали спиртні напої. Під час розпиття спиртних напоїв він розповів ОСОБА_11 про те, що у його сусідки ОСОБА_12 , яка проживає в будинку АДРЕСА_3 , зберігається 10 тис. доларів США. Про це він дізнався коли він допомагав їй по господарству, вона попросила його перерахувати наявні у неї її грошові кошти, які вона зберегла в шафі в будинку. Близько 3 години ранку він вирішив йти додому. При цьому ОСОБА_11 попросив в нього сигарети, але сигарети в нього були лише вдома. Тому ОСОБА_11 пішов разом із ним, щоб він дав йому сигарет. По дорозі ОСОБА_11 вмовляв його проникнути до будинку ОСОБА_12 , на що після тривалих вмовлянь ОСОБА_11 - погодився на вказану пропозицію і вони пішли до домоволодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_5 . Через паркан вони проникли на подвір`я, підійшли до будинку, відкрили вікно і проникли в будинок, де вони стали шукати гроші. В цей час в кімнату, де вони знаходилися зайшла жінка. ОСОБА_11 підбіг до жінки, після чого вони вдвох із жінкою впали на підлогу, а він шукав гроші. Грошей вони не знайшли, і ОСОБА_11 покинув будинок. Жінка в цей час лежала на підлозі, а тому він вирішив підкласти їй під голову подушку та накрити ковдрою. Коли він брав із ліжка подушку та ковдру, із-під подушки випали гроші, які він забрав та в подальшому 12 000,00 грн. віддав ОСОБА_11 і таку ж суму грошей він залишив собі. Переконавшись в тому, що ОСОБА_12 розмовляє і все з нею нормально, він пішов до виходу і на підлозі він знайшов золоті сережки, які він забрав із собою. Решту грошей вони із ОСОБА_11 вирішили витрачати разом.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченим ОСОБА_10 своєї вини, винуватість останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, повністю підтверджується наступними доказами, ретельно дослідженими в судовому засіданні.

А саме, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 , яка будучи попередженою про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів під час досудового розслідування розповіла про обставини нападу на неї, вчиненого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . При цьому потерпіла вказала, що насильницькі дії відносно неї вчиняли обидва нападники вимагаючи від неї віддати їм наявні в неї грошові кошти і які в неї в подальшому було забрано у розмірі 40 тис. грн., а також зняли з її вух сережки у формі шару із застібкою у вигляді дужки. Під час її побиття вона періодично втрачала свідомість та приходила до свідомості (т. 2 а.с. 78-80). Враховуючи, що на час розгляду даного кримінального правопорушення судом потерпіла ОСОБА_12 30.08.2020 року померла, що підтверджується актовим записом про смерть №536 від 04.09.2020 року (т.1 а.с.127-130) і суд був позбавлений можливості безпосередньо її допитати в судовому засіданні, тому прокурором було долучено до матеріалів кримінального провадження протокол допиту потерпілої ОСОБА_12 , а тому Суд вважає за можливе взяти до уваги вказаний протокол допиту потерпілої, оскільки суд позбавлений можливості допитати її безпосередньо у судовому засіданні бо остання померла, але вказаний допит узгоджуються із іншими дослідженими доказами та наданим свідченням в суді свідка. Що згідно Постанови ККС ВС від 02.03.2023 року у справі №525/1207/20 у разі неможливості здійснення безпосереднього допиту особи в судовому засіданні внаслідок смерті останнього на момент розгляду справи, протокол допиту може бути покладено судом в основу вироку.

Допитаний в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та за відмову від дачі показань, свідок ОСОБА_13 суду показав, що на початку червня 2020 року, в обідній час до нього додому прийшов його знайомий - ОСОБА_10 , та передав йому сережки, які запропонував подарувати його дружині. Після цього, він віддав сережки дружині. Проте, через деякий час до нього приїхали працівники поліції та вилучили вказані сережки. Про обставини вчинення злочину у кримінальному провадженні йому нічого не відомо.

Допитаний в судовому засіданні засуджений за вказаний злочин ОСОБА_11 суду показав, що він підтримує ті покази, які давав в попередньому судовому засіданні, а саме, що в червні 2020 року точної дати він не пам`ятає в нічний час доби він знаходився по місцю свого проживання коли до нього прийшов ОСОБА_10 , принісши із собою пляшку горілки, яку вони розпили. Потім ОСОБА_10 , пішов і приніс ще одну пляшку горілки, яку вони також розпили. Під час розпиття спиртних напоїв, ОСОБА_10 запропонував проникнути в будинок, в якому повинна бути велика сума грошей та викрасти їх. Близько 4 години ранку він погодився на вказану пропозицію і вони пішли до домоволодіння, точно адресу він вже не пам`ятає, але воно знаходиться по АДРЕСА_6 . Зайшовши на подвір`я, вони підійшли до будинку. Вони думали, що вдома нікого немає. ОСОБА_10 , відкрив вікно і проник в будинок, а він за ним через вікно також проник в будинок, де вони стали шукати гроші. В цей час в кімнату, де вони знаходилися зайшла жінка. Щоб жінка не бачила їхніх обличь, він накрив її покривалом та поклав на диван. Жінка говорила, що вона не знає де гроші, він вже в цей час думав, як звідти піти. Він пару раз попросив жінку, щоб вона не говорила, він її штовхнув пару разів, і потім сказав ОСОБА_10 , що він пішов. Він бачив, як ОСОБА_10 пару разів ударив потерпілу, але при ньому вона була в свідомості. Після цього він через вікно покинув будинок та пішов до себе додому. ОСОБА_10 , залишився в будинку, що він далі там робив він вже не знає. Через хвилин 30 або більше його догнав ОСОБА_10 та сказав, що він знайшов гроші, яка сума грошей йому він не сказав, але це була пачка грошей. Потім ОСОБА_10 повернувся до своєї жінки, а він повернувся до своєї жінки. Потім приблизно через години дві ОСОБА_10 знов прийшов до нього до дому і сказав, що є гроші та запропонував йому поїхати до м. Біла Церква, після чого вони поїхали до м. Біла Церква, ОСОБА_10 пропонував йому взяти гроші, але він їх не брав. Приїхавши до м. Біла Церква вони вдвох пішли на базар. Йому було зле він захотів випити, бо таке ж не кожен день трапляється, він перебував в шоці, навіть зараз йому важко це все згадувати. Вони випили пива, а потім ОСОБА_10 придбав йому на базарі спортивний костюм, кросівки за викрадені гроші та поклав йому в карман 1, 5 чи дві тисячі гривень. ОСОБА_10 після базару хотів ще якесь кільце золоте продати через знайомого, але у нього нічого не вийшло і вони поїхали назад до дому, кому він видав золоті сережки йому не відомо. Потім він вже почув, що поліція шукає осіб, які побили жінку. Він хотів піти до поліції, але не наважився. Через пару днів прийшов знов ОСОБА_10 і говорив, щоб він не йшов до поліції, по вчинене ними ніхто не дізнається. Потім до нього приїхали працівники поліції і він поїхав з ними, він не бачив щоб до ОСОБА_10 поліція застосовувала фізичну силу.

Прокурором в судовому засіданні було заявлено клопотання про відмову від допиту інших свідків, які зазначені в реєстрі, а тому судом було ухвалено не проводити допит інших свідків, зазначених в реєстрі у зв`язку із відмовою прокурора.

Крім протоколу допиту потерпілої, показів свідка, засудженого ОСОБА_11 , обвинуваченого,обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження.

З досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення, тощо, відомостей, судовим слідством було встановлено наступне.

Як вбачається із протоколу слідчого експерименту та відеозапису даної слідчої дії від 15.06.2020 року, що були досліджені в судовому засіданні, ОСОБА_10 , розповів та показав про обставини нападу ним разом із ОСОБА_11 на потерпілу і заволодіння грошовими коштами, які були поділені між ними. При цьому ОСОБА_10 , розповів, що тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_12 наносив він і ОСОБА_11 (т. 2 а.с. 111-115).

Як вбачається із протоколу огляду місця події від 07.06.2020 року та ілюстративної таблиці до нього, що в будинку АДРЕСА_3 було встановлено проникнення до будинку. При огляді місця події в кімнаті в якій відбувся напад на потерпілу ОСОБА_12 на дверній річці та тумбочці було знайдено і вилучено сліди пальців рук, які згідно висновку експерта №17-1/1712 від 03.07.2020 року, один із слідів пальців рук є слідом вказівного пальця правої руки ОСОБА_11 (т. 2 а.с. 70-72).

Як вбачається із протоколу пред`явлення особи для впізнання по фотографії від 13.06.2020 року потерпіла ОСОБА_14 впізнала особу, зображену на фото № 1, а саме ОСОБА_10 , як особу, яка вчинила на неї розбійний напад разом з іншою особою та заволоділа грошовими коштами, сережками в ніч з 06 на 07 червня 2020 року (т. 2 а.с. 86-89).

Із висновку експерта судово-медичної експертизи №186 від 21.07.2020 року вбачається, що у потерпілої ОСОБА_12 мали місце тілесні ушкодження, а саме: рана правого передпліччя, садна обох передпліч, субконюктивальний крововилив лівого ока, синець на обличчі праворуч. Дані тілесні ушкодження спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), якими могли бути руки зібрані в кулак, та відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості (т. 2 а.с. 146-148).

Як вбачається із протоколу огляду місця події від 12.06.2020 року в домоволодінні по АДРЕСА_7 , власник домоволодіння ОСОБА_13 видав дві сережки із жовтого металу, які йому раніше передав ОСОБА_10 (т. 2 а.с. 70-72).

Із проколу огляду речових доказів від 13.06.2020 року вбачається, що потерпіла ОСОБА_12 впізнала дві сережки із жовтого металу із застібкою у формі дужки та прикрасою у формі шару, які в неї було викрадено під час розбійного нападу і виданого слідству свідком ОСОБА_13 (т. 2 а.с. 90).

Як вбачається із протоколу огляду речових доказів від 12.06.2020 року свідок ОСОБА_15 впізнала сережки із жовтого металу, які вона раніше бачила в потерпілої ОСОБА_12 (т. 2 а.с. 73-74).

Із висновку експерта №11-1/425/13-1/1297 від 06.08.2020 року вбачається, що сережки, які було відкрито викрадено у потерпілої ОСОБА_12 виготовлені із сплаву міді, цинку, олова та них напилено поверхневе покриття золотом. Вага сережок становить відповідно 2,40 гр. та 2,22 гр. Станом на 07.06.2020 року їхня вартість становить 37,73 грн. (т. 2 а.с. 159-166).

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Аналізуючи вищевказані докази у совокупності, суд вважає ці докази належними та допустимими оскільки відомостей, що вони були отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою Україною суду не надано. Суттєвих протиріч, які б давали підстави сумніватись у цих доказах суд не вбачає.

Кваліфікація дій.

Згідно ст. 2, 11 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 05 квітня 2018 року в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Склад кримінального правопорушення - це сукупність встановлених у кримінальному законі юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене суспільно небезпечне діяння як злочинне.

Обов`язковими (універсальними) елементами складу будь-якого кримінального правопорушення є: 1) об`єкт кримінального правопорушення; 2) об`єктивна сторона кримінального правопорушення; 3) суб`єктивна сторона кримінального правопорушення; 4) суб`єкт кримінального правопорушення.

Об`єкт кримінального правопорушення - це те, на що завжди посягає кримінальне правопорушення і чому воно завжди заподіює певної шкоди. Це ті суспільні відносини, що охороняються кримінальним законом.

Об`єктивна сторона - зовнішня сторона діяння, яка виражається у вчиненні передбаченого законом діяння (дії чи бездіяльності), що заподіює чи створює загрозу заподіяння шкоди об`єкту кримінального правопорушення.

Суб`єктом кримінального правопорушення є фізична осудна особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у віці, з якого відповідно до КК може наставати кримінальна відповідальність (ч. 1 ст. 18 КК, постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16 січня 2023 року в справі №761/37225/20).

При визначені кваліфікації дій ОСОБА_10 суд враховує положення п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» розбій як злочин проти власності (стаття 187 КК) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті. Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» небезпечне для життя чи здоров`я насильство (стаття 187 КК) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості.

Внаслідок вчинення насильства ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відносно потерпілої ОСОБА_12 остання втрачала свідомість та їй було заподіяно легкі тілесні ушкодження.

У постанові Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі № 629/1663/16-к (провадження № 51-6111км18) колегія зауважує, що відповідно до ст. 187 КК України розбій характеризується нападом, який може бути відкритим або несподіваним для потерпілого (таємним). Напад завжди супроводжується насильством над потерпілим як способом подолання дійсного чи можливого опору з метою заволодіння чужим майном. Обов`язковою ознакою розбійного нападу є небезпечне для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, насильство. При цьому фізичне насильство полягає у силовому впливові на потерпілого, який призводить до заподіяння йому легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я або незначною втратою працездатності, середньої тяжкості або тяжкого тілесного ушкодження, а також в інших насильницьких діях, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх заподіяння. В останньому випадку винна особа має усвідомлювати можливість заподіяння таких тілесних ушкоджень. Розбій вважається закінченим злочином з моменту нападу, поєднаного із застосуванням або погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, незалежно від того, заволодів майном злочинець чи ні. При цьому під проникненням слід розуміти вторгнення у житло з метою вчинення розбою. Воно здійснюється таємно з подоланням перешкод або безперешкодно у вигляді фізичного переміщення особи у житло.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року (провадження № 13-14кс18), при вирішенні питання про застосування кваліфікуючої ознаки «проникнення у житло, інше приміщення чи сховище» в складі кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК, вирішальне значення мають режим доступу до приміщення (вільний/обмежений) під час вчинення розбою та наявність у особи умислу на незаконне входження (потрапляння) до приміщення або незаконне перебування в ньому з метою заволодіння чужим майном.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_10 , засудженого за вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_11 , свідка, дослідивши протокол допиту потерпілої ОСОБА_12 , протокол впізнання, дослідивши надані прокурором матеріали кримінального провадження, суд звертає увагу на те, що не дивлячись на не визнання ОСОБА_10 свої вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, обставини вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України узгоджуються із показами потерпілої ОСОБА_12 , свідком та обставинами, вказаних ОСОБА_10 при проведенні слідчого експерименту 15.06.2020 року, та іншими матеріалами кримінального провадження, про те, що заволодіння ОСОБА_10 грошових коштів та сережок було ним здійснено із застосуванням щодо потерпілої ОСОБА_12 насильства, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, а тому відсутні підстави для перекваліфікації його дій із ч. 3 ст. 187 КК України на ч. 3 ст. 185 КК України про що просить суд, обвинувачений та його захисник. При цьому, під час допиту в суді ОСОБА_10 змінював свої покази, що надані ним в суді, що свідчить про його намагання уникнути від кримінальної відповідальності за вчинення ним злочину.

Всебічно, повно, неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, кожний доказ з точки зору належності, допустимості, враховуючи що сукупність зібраних доказів, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_10 в нападі, з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, а його дії вірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 187 КК України.

Підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, Суд, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Покарання.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому Суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Конституційний Суд України в Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, зазначив таке: […] призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Згідно з принципом індивідуалізації юридичної відповідальності при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину […] (абзаци сьомий, восьмий підпункту 4.2 пункту 4 мотивувальної частини) .

В рішенні від 15 червня 2022 № 4-р(II)/2022 року Конституційний Суд України зазначає, що принцип індивідуалізації юридичної відповідальності […] має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, […].

Отже, принцип домірності зобов`язує суд у кожному конкретному випадку домірно застосовувати види покарання та (або) інші заходи кримінально-правового характеру з огляду на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та низку інших фактів і обставин (п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2022 року № 1-р/2022).

Також відповідно до вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - при призначенні покарання суд враховує правові висновки Європейського суду з прав людини при розгляді справ застосовується як джерело, які викладені зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 не встановлено.

Згідно до ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_10 є вчинення ним кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_10 положень ст. 69 КК України судом не вбачається.

Також, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, не одружений, офіційно не працюючий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, враховує наявність виявленої хвороби під час його затримання. Також, суд враховує вік обвинуваченого, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до вчиненого, поведінку під час та після вчинення злочинних дій, за відсутністю думки потерпілої щодо міри покарання, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у межах санкції ч. 3 статті 187 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням додаткової міри покарання - конфіскації належного йому майна.

Дане ж покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Викладена позиція суду відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справ» застосовується як джерело права, зокрема у справі Скоппола проти Італії від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом.

Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлений.

Згідно ухвали слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16.06.2020 року у справі №362/3053/20 відносно ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12.08.2020 року, який в подальшому не продовжувався (т. 2 а.с.125-126).

Таким чином строк попереднього ув`язнення ОСОБА_10 під час досудового розслідування з 16.06.2020 року по 12.08.2020 року включно, з розрахунку ч. 5 ст. 72 КК України, підлягає зарахуванню в строк відбуття покарання.

Судом встановлено, що Васильківським міськрайонним судом Київської області від 16.11.2021 року, від 16.05.2023 року та від 04.12.2023 року надано дозволи на затримання обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно протоколу затримання особи, обвинуваченої у вчиненні злочину від 08.12.2023 року у відповідності ст. ст. 40, 104, 131, 132, 208-211, 213 КПК України затримано особу ОСОБА_10 на підставі ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04.12.2023 року про дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченого ОСОБА_10 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08.12.2023 року обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, після спливу якого інший запобіжний захід не обирався, а тому відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, підлягає також зарахуванню в строк відбуття покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 374 КПК України з метою забезпечення кримінального провадження, суд приймає рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

А тому, суд, вважає за необхідне до вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу ОСОБА_10 залишити попередню - у виді тримання під вартою в Державній установі Київський слідчий ізолятор Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Згідно ст. 174 КПК України арешт, накладений ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22.06.2020 року на речові докази: мобільний телефон марки «Xiomi Redmi Note 5A», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , в якому міститься сім карта мобільного оператора «Lifecell» з мобільним номером: НОМЕР_3 , шляхом заборони користування ним, який належить ОСОБА_10 , скасувати.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, але при ухвалення вироку Васильківським міськрайонним судом Київської області від 12.05.2023 року судові витрати у розмірі 4 576 грн. 60 коп. було стягнуто із ОСОБА_11 , а тому суд не стягує вказані витрати із ОСОБА_10 .

На підставі викладеного, керуючись статтями 65-69, 72 КК України, статтями 100, 124, 373-374, 376, 392-393 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_10 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі із конфіскацією належного йому майна.

У строк відбування покарання ОСОБА_10 зарахувати термін попереднього ув`язнення в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» із 16.06.2020 року по 12.08.2020 року включно, та із 08.12.2023 року по день вступу вироку в законну силу, включно, як один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 відраховувати з моменту вступу вироку в законну силу.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_10 залишити у виді тримання його під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22.06.2020 року на речові докази: мобільний телефон марки «Xiomi Redmi Note 5A», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , в якому міститься сім карта мобільного оператора «Lifecell» з мобільним номером: НОМЕР_3 , шляхом заборони користування ним, який належить ОСОБА_10 - скасувати.

Речові докази по справі:

- мобільний телефон марки «Xiomi Redmi Note 5A», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , в якому міститься сім карта мобільного оператора «Lifecell» з мобільним номером: НОМЕР_3 , який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області, конфіскувати в дохід держави.

- Паперовий конверт всередині якого знаходиться біла наволочка з плямами бурого кольору вилучена з кімнати № 3; паперовий конверт всередині якого знаходиться біла наволочка з плямами бурого кольору вилучена з кімнати № 2; паперовий конверт всередині якого знаходиться біла простинь з плямами бурого кольору вилучена з кімнати № 4; паперовий конверт всередині якого знаходиться т- образний металевий предмет з плямами бурого кольору; паперовий конверт всередині якого знаходяться змиви з дверної ручки кімнати №4; паперовий конверт всередині якого знаходяться змиви бурого кольору з вхідних дверей будинку; паперовий конверт всередині якого знаходяться змиви з ручки тумбочки з кімнати № 4; паперовий конверт всередині якого знаходяться 5 відрізків СТ з папілярними лініями; висушена рослина зеленого кольору зовні схожа на канабіс, яка поміщена до паперового конверту; кулькову металеву ручку із фотографією чорно-білого кольору ОСОБА_12 , яка поміщена до паперового конверту, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області,після набрання вироку в законну силу, знищити.

- 12 предметів зовні схожих на патрони, калібру 5,45 в кількості 7 шт., та калібру 7,62 в кількості 5 шт., які поміщено до спец, пакету № INZ4057875, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області, передати до складу озброєння Головного управління Національної поліції в Київській області для вирішення питання про подальше їх використання.

- Медичну картку стаціонарного хворого № 4872 на ім`я ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку передано до архівного відділу Білоцерківської лікарні № 2, залишити у вказаному архівному відділі.

- Одну пару сережок (2 шт.), які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області,після набрання вироку в законну силу, повернути спадкоємцям померлої потерпілої ОСОБА_12 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_17