СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/5100/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження за № 0000110 від 26.01.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження за № 0000110 від 26.01.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307 КК України.

Дане клопотання обґрунтовується тим, що ГСУ НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000110 від 26.01.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території Харківської області та інших областей України, діє організована група, учасники якої займаються незаконним виготовленням, придбанням, зберіганням, перевезенням, пересиланням з метою збуту та незаконним збутом наркотичних засобів та психотропних речовин в особливо великих розмірах.

17 липня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті особливо небезпечної психотропної речовини, вчиненому повторно, організованою групою, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 307 Кримінального кодексу України.

Цього ж дня, підозрювану ОСОБА_5 затримано в порядку, передбаченому пунктом шостим частини першої статті 615 Кримінального процесуального кодексу України.

17.07.2024, за участю підозрюваної ОСОБА_5 проведено обшук за місцем її проживання, що адресою: АДРЕСА_1 , під час якого серед іншого було вилучено грошові кошти в сумі 800 (вісімсот) доларів США.

Згідно з інформацією Департаменту реєстрації виконавчого комітету Харківської міської ради, квартира АДРЕСА_1 , на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 .

Санкцією ч. 3 ст. 307 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу забезпечення кримінального провадження.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Частиною 10 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення конфіскації майна як можливого виду додаткового покарання та запобігання можливості його пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження, на даний час виникла необхідність у накладенні арешту на майно, власником якого є підозрювана ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною користування та розпорядження, а саме на грошові кошти в сумі 800 (вісімсот) доларів США та на частку квартири АДРЕСА_1 .

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на вказане майно із забороною користування та розпорядження ним, може призвести до його пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, тобто фактично позбавить можливості конфіскації майна як можливого виду додаткового покарання.

У судове засідання старший слідчий в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_3 не з`явився, подав клопотання про розгляд за його відсутності, клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Клопотання розглядається на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України без повідомлення власника майна.

Дослідивши клопотання та матеріали, якими старший слідчий обґрунтовує доводи клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Під час судового розгляду встановлено, що ГСУ НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000110 від 26.01.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307 КК України.

Згідно з п. 5 постанови заступника начальника ГСУ НП України ОСОБА_9 про внесення змін до складу слідчих слідчої групи, які здійснюватимуть досудове розслідування у кримінальному провадженні від 16.07.2024, місце розташування органу досудового розслідування - управління розслідування особливо тяжких злочинів ГСУ НП України, а саме за адресою: місто Київ, бул. М. Руденка, 22А. Відтак, клопотання подано з дотриманням правил підсудності.

17.07.2024 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

17.07.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Відповідно до копії протоколу обшуку 17.07.2024 в період часу з 05 год. 28 хв. по 10 год. 21 хв. на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено, зокрема, предмети зовні схожі на грошові кошти номіналом по 100 доларів США у кількості 8 штук з номерами DF52711043B, KF53936188C, HC52034793A, KK42219012A, KB97069714H, KB04591408I, HH24945892A, KB28301214L вилучено та поміщено до спец пакету №CRI1072711.

Підозрювана ОСОБА_5 відповідно до ст. 12 КК України, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до відповіді Департаменту реєстрації виконавчого комітету Харківської міської ради від 25.06.2024 за №1827/0/50-24, квартира за адресою: АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності зареєстрована за ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.01.2007, виданого Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради №5-07-280263.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Враховуючи, що санкція частини 3 статті 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, в органу досудового розслідування виникла необхідність в накладенні арешту на майно підозрюваної ОСОБА_5 з метою забезпечення конфіскації майна як можливого виду покарання та запобігання можливості його пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, із забороною користування та розпорядження.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Частиною 11 статті 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні старшого слідчого майна, оскільки, санкція статті Кримінального кодексу України, за якою підозрюється ОСОБА_5 передбачає покарання у виді конфіскації майна, яке суд може призначити підозрюваній.

Крім того, існують реальні ризики відчуження вказаного майна, передбачені абз. 2 ч.1 ст. 170 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінальних правопорушень, які можуть бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Сукупність долучених до клопотання старшого слідчого матеріалів та викладені у ньому обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, а питання наявності події та складу кримінального правопорушення підлягає вирішенню під час судового розгляду справи по суті.

Таким чином, дослідивши викладені у клопотанні доводи, надані матеріали, враховуючи відповідно до вимог ст. 173 КПК України правову підставу для арешту майна - забезпечення конфіскації майна як можливого виду додаткового покарання; наявність на даний час обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, слідчий суддя дійшов до переконання про обґрунтованість заявленого клопотання, яке відповідає переслідуваним завданням кримінального провадження та підлягає задоволенню.

Крім того, на даному етапі здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні за 0000110 від 26.01.2023, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси підозрюваної з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані слідчому судді матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є арешт майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-173, 175, 309, 369-372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження за № 0000110 від 26.01.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на вилучене майно в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти в сумі 800 (вісімсот) доларів США.

Накласти арешт на майно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на частку квартири, яка належить їй на праві спільної сумісної власності за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1