Провадження № 1-в/127/573/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_3 за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06.06.2018,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

представника Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)»: ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_3 за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06.06.2018.

Вказане клопотання мотивовано тим, що засуджений ОСОБА_3 відбув 2/3 строку призначеного покарання та своє поведінкою і ставленням до праці за період відбування покарання довів своє виправлення.

Представник Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)» ОСОБА_5 клопотання підтримав, просив суд його задовольнити з мотивів викладених у клопотанні.

Прокурор ОСОБА_4 заперечував, щодо задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_3 , з підстав того, що останній раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком, однак своєї довіри не виправдав. Крім того, засуджений ОСОБА_3 тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності, при цьому, перебуваючи в Державній установі «Вінницька виправна колонія (№ 86)» з 2019 року, почав працювати лише влітку 2023 року, а тому вважає, що звільнення засудженого ОСОБА_3 умовно-достроково на даному етапі буде суперечити меті покарання, визначеній у ст. 50 КК України.

Засуджений ОСОБА_3 надав на адресу суду заяву, відповідно до якої просив суд проводити розгляд клопотання у його відсутність.

Суд, вислухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши матеріли клопотання та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_3 , приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України слідує, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 2, ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

На даний час засуджений ОСОБА_3 утримується та відбуває покарання в межах територіальної юрисдикції Вінницького міського суду Вінницької області в Державній установі «Вінницька виправна колонія (№ 86)» за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06.06.2018, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 6 КВК України вбачається, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

З матеріалів особової справи ОСОБА_3 вбачається, що останній прибув в Державну установу «Вінницька виправна колонія (№ 86)» 04.02.2019 з Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1).

За період відбування покарання у Державній установі «Вінницька виправна колонія (№ 86)» ОСОБА_3 характеризується позитивно, має 15 заохочень, працевлаштований різноробочим на контрагентському об`єкті «ТОВ Вінницька птахофабрика». Тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог режиму відбування покарання, дані стягнення зняті у встановленому законом порядку. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, дотримується ввічливих взаємовідносин із персоналом. Засуджений ОСОБА_3 на профілактичних обліках не перебуває.

Так, Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ неодноразово звертали увагу судів на те, що під час вирішення питання про сумлінну поведінку та ставлення до праці в разі вирішення питання про можливість застосування до засудженого ст. 81 КК України, слід відрізняти пристосовування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання від виправлення засуджених.

Судом встановлено, що під час судового розгляду знайшли своє підтвердження формально-юридичні підстави для застосування до засудженого ОСОБА_3 ст. 81 КК України, проте відсутні в достатньому обсязі оціночні підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання.

У даному випадку, хоча відбутий засудженим строк покарання і узгоджується з вимогами ч. 3 ст. 81 КК України, проте наразі застосування положень ст. 81 КК України є передчасним та невиправданим, оскільки необхідність у подальшому відбуванні покарання не відпала і до моменту звільнення мета покарання, яка насамперед полягає у виправленні засудженого, а також запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, наразі не досягнута.

Із встановлених судом обставин вбачається, що у поведінці ОСОБА_3 спостерігаються позитивні тенденції, судом враховано, що засуджений 15 разів заохочувався адміністрацією установи, проте, неухильне додержання правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Разом з тим, при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суд повинене враховувати поведінку засудженого за весь період відбування покарання.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності, а саме 23.06.2017 в Державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» за виявлений мобільний телефон, а також 04.08.2020 та 11.02.2021 в Державній установі «Вінницька виправна колонія (№ 86) за створення конфліктної ситуації та вилучення мобільного телефону. Вказане свідчить, що поведінка засудженого ОСОБА_3 за весь період відбування покарання була неоднозначною.

Крім того, суд звертає увагу, що засуджений ОСОБА_3 під дію ст. 81 КК України підпадав 09.02.2022, рішенням комісії установи від 15.02.2022 йому було відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, як особі, що не довела свого виправлення.

Відтак, враховуючи, що засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання в Державній установі «Вінницька виправна колонія (№ 86) вже протягом 5 років, однак працює та отримує заробітну плату лише 1 рік, суд приходить до висновку про штучне створення умов для умовно-дострокового звільнення та пристосувальницьку поведінку останнього до вимог адміністрації установи, а не свідоме виправлення та доведення цього зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці.

Крім того, судом враховано, що засуджений ОСОБА_3 раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних кримінальних правопорушень та за попереднім вироком суду до ОСОБА_3 застосовувалась заохочувальна норма, передбачена ст. 75 КК України, однак безрезультатно, оскільки останній вчинив нові злочини в період іспитового строку, що свідчило про його небажання стати на шлях виправлення.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_3 , в разі його умовно-дострокового звільнення, в останнього відсутнє місце проживання, оскільки за адресою, яку вказав засуджений, власник помешкання його не знає.

Однією із головних умов для застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Відтак, з урахуванням особи засудженого, який злочин вчинив в період іспитового строку, його стійкої схильності до скоєння злочинів проти власності, суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_3 положення ст. 81 КК України, на даній стадії відбування покарання буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду не виконається мета кримінального покарання - як її каральної так і виправної складової.

Враховуючи викладене, суд вважає, що засуджений ОСОБА_3 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, тому у клопотанні Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 370, 372, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У клопотанні Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_3 за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06.06.2018 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: