ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1322/24 Справа № 204/6046/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисниці ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_9 , у інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подану на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 20 червня 2024 року, якою щодо підозрюваного за ч.4 ст.189, ч.2 ст.146, ч.3 ст.357 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

продовжено строк застосування раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 18 серпня 2024 року, без визначення розміру застави,

встановила:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 20 червня 2024 року клопотання слідчого СВ відділення поліції № 6 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 задоволено та продовжено строк застосування раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного за ч.4 ст.189, ч.2 ст.146, ч.3 ст.357 КК України ОСОБА_8 строком на шістдесят днів, тобто до 18 серпня 2024 року, без визначення розміру застави.

Матеріалами справи встановлено, що групою слідчих у складі слідчих СВ ВП №6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області та слідчих СУ ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування в об`єднаних в одне кримінальних провадженнях:

- № 0000262 від 12 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, за фактом вимагання ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 грошових коштів у сумі 14 000 доларів США під вигаданим приводом не існуючого боргу, які начебто потерпілий ОСОБА_16 залишився винен за час роботи на родину ОСОБА_11 ;

- №0000241 від 15. березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, за фактом незаконного позбавлення волі ОСОБА_16 , яке мало місце 11 березня 2024 року в період з 13 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин;

- № 0000241 від 15 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, за фактом заволодіння 11 березня 2024 близько 13 години 00 хвилин ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у VIP кімнаті № 1, авто мийки "47 атмосфер", за адресою: АДРЕСА_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль, зареєстрований за ОСОБА_16 , ключами до нього, паспортом громадянина України та посвідченням водія на ім`я ОСОБА_16

21 березня 2024 року вищевказані кримінальні провадження були об`єднані в одне за єдиним номером № 0000262.

22 березня 2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч.2 ст.146, ч.3 ст.357 КК України.

У ході судового розгляду клопотання слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження обраного щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч.2 ст.146, ч.3 ст.357 КК України, які є особливо тяжкими злочинами, та передбачають покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, а також зважаючи на те, що на даній стадії розслідування продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризиків того, що підозрюваний, з метою уникнення відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень в яких він підозрюється може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на інших підозрюваних, свідка та потерпілого у даному провадженні, На переконання слідчого судді, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу у судовому засіданні встановлено не було.

Не погодившись із рішенням слідчого судді захисниця ОСОБА_9 , у інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подала апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить скасувати ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 20 червня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Обгрунтовуючи доводи поданої апеляційної скарги захисниця зазначає, що під час постановлення оскаржуваної ухвали слідчий суддя допустився невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та порушення вимог кримінального процесуального закону, проігнорував заперечення сторони захисту не оцінивши їх та не навівши жодного мотиву їх неврахування.

Крім того, слідчий суддя, приймаючи доводи сторони обвинувачення щодо продовження існування ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України не навів жодного мотиву таких висновків. Сторона захисту вважає дані ризики формалістичними та абстрактними припущеннями.

Слідчим суддею не взято до уваги, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, у нього відсутні судимості раніше, наявні міцні соціальні зв`язки, а також те, що на утриманні останнього перебуває цивільна дружина.

Сторона захисту зазначає, що сама по собі обставина тяжкості покарання не може слугувати обґрунтуванням наявністю ризику переховування підозрюваного від органу досудового слідства, про що неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини. Крім того, на переконання захисниці, даний ризик може бути повністю нівельований покладенням на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Також, поклавши на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язку утримуватись від спілкування з будь-якою особою, визначеною судом, буде нівельовано ризик можливого пливу ОСОБА_8 на інших підозрюваних, свідків та потерпілого у межах даного кримінального провадження.

Крім того, слідчим суддею не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможу забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисниця ОСОБА_7 підтримали доводи поданої апеляційної скарги в повному обсязі, просили її задовольнити, а ухвалу слідчого судді скасувати, обравши щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

- прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За змістом ч.3 ст.197 КПК строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з положеннями частини третьої, четвертої та п`ятої статті 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчим суддею дотримано у повному обсязі.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є - запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

ЄСПЛ стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного витікає, що рішення суду про продовження строку дії до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень ЄСПЛ.

Так, у справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Мотивуючи своє рішення про задоволення клопотання слідчого та необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 строком на 60 днів, слідчий суддя врахував, що встановлені слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування або суду та незаконно впливати на інших підозрюваних, свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні не перестали існувати.

Відомості, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч.2 ст.146, ч.3 ст.357 КК України, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого, які були предметом розгляду слідчим суддею при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначив лише ймовірну причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд зазначає, що на даному етапі досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що заявлені ризики у виді переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних та потерпілого у цьому кримінальному, які зазначені в клопотанні та на підставі яких був обраний запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, на цей час не зменшилися, і для їх запобігання необхідно продовжити строк застосування раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, окрім того, відповідно до клопотання слідчого, підозрюваний офіційно не працевлаштований.

Як встановлено матеріалами справи ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189 (санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна), ч.2 ст.146 (санкція статті передбачає покарання у вигляді обмеження волі строком до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк), ч.3 ст.357 (санкція статті передбачає покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт строком до трьох місяців, або обмеження волі строком до трьох років) КК України, один з яких є особливо тяжким злочином, що, відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК дає підстави для застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні воєнного стану через агресію Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на застосуванні якого наполягає захисник.

Крім того, доведено продовження існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків, потерпілого та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні. В разі здійснення на них впливу з боку підозрюваного ОСОБА_8 останні можуть змінити свої покази, чим ввести орган досудового розслідування в оману та перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд наголошує, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду справи, до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом. Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні ще не завершено, що вказує на те, що свідки та потерпілі у справі не допитані у судовому засіданні, а тому підозрюваний ОСОБА_8 може здійснювати на них незаконний вплив, шляхом вмовлянь або погроз, з метою зміни їх показів задля уникнення кримінальної відповідальності.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисниці про недоведеність продовження існування ризиків, які передбачають необхідність продовження щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непереконливими, адже при вирішенні питання про продовження раніше обраного запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення. З метою попередження можливості підозрюваної переховуватись від суду та незаконного впливу на свідків, потерпілого та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про задоволення клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Щодо доводів апеляційної скарги захисниці в частині можливості обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 апеляційний суд звертає увагу, що більш м`який запобіжний захід на даній стадії кримінального провадження не зможе запобігти встановленим ризикам, так як перебуваючи під дією будь-якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, підозрюваний без будь-яких перешкод зможе вчинити дії направлені на переховування від органу досудового розслідування та суду або впливу на свідків, потерпілого та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні.

Не спростовують правильності висновків суду й відомості про особу підозрюваного, який за словами сторони захисту має соціальні зв`язки та місце реєстрації, оскільки зазначені обставини існували і на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, однак не стали тими стримуючими факторами, які б могли запобігти його вчиненню.

За приписами ч.3 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_9 слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 20 червня 2024 року без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила :

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 20 червня 2024 року про продовження строку застосування раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного за ч.4 ст.189, ч.2 ст.146, ч.3 ст.357 КК України ОСОБА_8 строком на шістдесят днів, тобто до 18 серпня 2024 року, без визначення розміру застави - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_9 , у інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та такою, що оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4