Справа № 509/298/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000774 від 03.11.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Москва Російської Федерації, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, утриманців не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 31.05.2022 року за вироком Овідіопольського районного суду Одеської області за ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області перебуває зазначене кримінальне провадження.

ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану. Згідно формулювання обвинувачення ОСОБА_4 03.11.2022 року у денний час доби, більш точний час в ході досудового оозслідування встановити не надалось можливим, в умовах воєнного стану, введеного на всій території України відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, Указу Президента України №133/2022 від 14.03.2022, затвердженого Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, Указу Президента України №259/2022 від 18.04.2022, затвердженого Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ та Указу Президента України №341/2022 від 17.05.2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за скоєння корисливого злочину, діючи повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свої дій у вигляді порушення права власності інших осіб, передбачених іх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись в торгівельному залі магазина парфумеріїї та косметики під назвою «МоnChегі», який знаходиться на території ТОВ «Епіцентр К» який розташований за адресою: Одеська обл., Одеський р-н., смт Авангард, вул.Овідіопольська дорога, 1., діючи з корисливих мотивів, таємно від оточуючих, викрав товарну продукцію у вигляді жіночої туалетної води, «Mercedes» штрих код 174, артикул 52103247, вартістю в 1 979.17 гривень, яка належить ТОВ «Епіцентр К» () та яку ОСОБА_4 заховав та пройшов касову зону гіпермаркету із вказаною вище товарною продукцією, та не розрахувавшись за дану продукцію чим завдав ТОВ «Епіцентр К» () матеріальну шкоду на загальну суму 1 979 гривень 17 копійок, після чого вийшов з торгівельного об`єкту та направився у невідомому напрямку, розпорядившись викраденим майном за власним розсудом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

11.11.2024 року захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 подала до суду письмове клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з декриміналізацією правопорушення згідно приписів п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, яке підтримала в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання про закриття кримінального провадження.

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_3 не запереувала проти клопотання сторони захисту.

При цьому судом роз`яснено обвинуваченому, що вказана підстава для закриття провадження у справі є нереабілітуючою, тому обвинувачений має право на продовження судового розгляду у загальному порядку. Однак, обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що не бажає продовжувати судовий розгляд та просив закрити провадження.

Представник потерпілого ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності, цивільного позову не заявив.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто, до 2600 грн. - станом на день вчинення кримінального правопорушення) є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Тобто, з 09.08.2024 змінився «розмір крадіжки», який визначає кримінальну відповідальність за такі дії (станом на 03.11.2022 року для кримінальної відповідальності вартість викраденого майна перевищувала 260 грн. 00 коп.).

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Як зазначалось вище, згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 інкримінується вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, майна (товару) на загальну суму 1979 грн. 17 коп. і такі дії кваліфікувались за ч.4 ст.185 КК України.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч.3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Суд вважає, що оскільки Законом №3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, обвинувачений ОСОБА_4 згодний на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, то у даному випадку суд зобов`язаний закрити кримінальне провадження з цієї підстави.

Крім того, про прийняте судове рішення слід повідомити відповідний орган поліції для подальшого вирішення питання про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлено.

Судові витрати на залучення експертів відсутні.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 11.11.2022 року, слід скасувати.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.4-1 ч.1 ст.284, ст.ст. 372, 479-2 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження №0000774 від 03.11.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, закрити на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України, а саме: у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 11.11.2022 року, - скасувати.

Речові докази після набрання ухвалою суду законної сили:

- оптичний диск для лазерних систем зчитування інформації формату DVD-ANV диска, 4.7 Gb/120 min 16x, на якому знаходиться відеозапис з камери відеоспостереження від 24.09.2022 року за період часу з 16:00 год по 20:00 год., - зберігати при матеріалах кримінального провадження;

Після набрання ухвалою суду законної сили, копію ухвали направити до Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області для подальшого вирішення питання про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1