Справа № 367/8776/24
Провадження по справі № 1-кп/367/927/2024
У Х В А Л А

Іменем України

12 вересня 2024 року м. Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Ірпені кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ірпінського міського суду Київської області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України.

02 вересня 2024 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області призначено підготовче судове засідання.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про призначення справи до судового розгляду та про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор», зазначаючи про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, на строк 60 днів.

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти клопотання прокурора про призначення справу до судового розгляду.

Щодо клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинувачений просив замінити його на домашній арешт та подав клопотання про закриття провадження у справі та направлення його до лав ЗСУ.

Захисник підтримав обвинуваченого.

Прокурор заперечувала проти клопотання обвинуваченого щодо закриття провадження у справі.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, вислухавши клопотання прокурора, заперечення обвинуваченого та його захисника, приходить до наступного висновку.

Кримінальне провадження підсудне Ірпінського міському суду Київської області відповідно до статей 32, 33 КПК України.

Відповідно до частини 1 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Пунктом 15 частини 2 статті 36 КПК України передбачено, що прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до частини 2 статті 291 КПК України обвинувальний акт, крім іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

В обвинувальному акті наведено сформульоване стосовно ОСОБА_4 обвинувачення, викладені обставини вчинених ним кримінальних правопорушень, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, тому відсутні правові підстави для повернення обвинувального акту прокурору.

З вказаних мотивів суд приходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України, у відкритому судовому засіданні, та виклик у судове засідання учасників судового провадження.

Заслухавши думку прокурора про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор», обвинуваченого, захисника, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені статтею 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час розгляду в суді питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд констатує, що в межах судового розгляду не допитано свідків, не досліджено матеріали справи, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні умисного злочину проти життя та здоров`я особи, враховується вік, стан здоров`я обвинуваченого, відсутність міцних соціальних зв`язків, постійного джерела доходу, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі, які не забезпечать належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 та не нададуть можливості уникнути вказаних ризиків, а тому суд вважає, що необхідно продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк два місяці.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення численних інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Стосовно клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, суд зазначає, що на підтвердження вказаних доводів обвинуваченим не надано суду доказів його заперечень та доводів стосовно зміни виду запобіжного заходу, не надано доказів на підтвердження права власності або користування будинком за адресою: АДРЕСА_1 або дозволу власника на застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

При обранні запобіжного заходу також враховується та обставина, що будь-яких відомостей щодо протипоказань перебування в умовах ізоляції в судовому засіданні обвинуваченим не надано, інших даних щодо стану здоров`я (наявності тяжких захворювань та інших протипоказань) не добуто, що свідчить про можливість тримання обвинуваченого ОСОБА_4 у місцях позбавлення волі.

Будь-яких даних про відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, судом не встановлено та стороною захисту в судовому засіданні не надано.

Зважаючи на вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави.

Обвинуваченим у судовому засіданні заявлене клопотання в порядку ст. 616 КПК України з проханням про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Клопотання обґрунтоване тим, що обвинувачений бажає проходити службу у Збройних силах України з метою відсічі збройної агресії російської федерації на території України.

Відповідно до ч.1 ст.616 КПК України у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

За результатами розгляду клопотання, передбаченого абзацом першим цієї частини, прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Закріплений передбаченою нормою порядок скасування запобіжного заходу передбачає певну послідовність, а саме: звернення спочатку до прокурора, а лише потім, за наявності відповідних підстав, прокурор звертається до суду/слідчого судді із відповідним клопотанням.

З аналізу вищезазначених положень ст.616 КПК України вбачається, що нормами КПК України не передбачено наслідки порушення порядку звернення із зазначеним клопотанням.

Відповідно до ст.ст.7, 26 КПК України однією із засад кримінального провадження є диспозитивність. При цьому слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження.

Таким чином, оскільки клопотання про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період подане до суду не прокурором, а обвинуваченим, що суперечить вимогам ч.1 ст.616 КПК України, то суд не має можливості розглядати вказане клопотання відповідно до положень ч.1 ст.616 КПК України.

Разом з цим, суд роз`яснює обвинуваченому, що відповідно до ч.1 ст.616 КПК України він має право звернутися з клопотанням про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, до прокурора, який за результатами розгляду вказаного клопотання має право звернутися до суду, що розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 176-178, 181, 184, 193-194, 196-198, 314-316, 371-372, 376, 616 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Призначити кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області на 15 годину 00 хвилин 25 вересня 2024 року.

Судовий розгляд кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України проводити одноособово.

Викликати для участі у судовому розгляді прокурора, обвинуваченого, захисника, свідків.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою - задовольнити.

Відмовити у задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу.

Відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого про скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави з 12 вересня 2024 року до 10 листопада 2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Повний текст ухвали буде складено в межах строків, визначених ч. 2 ст. 376 КПК України, та оголошено 17 вересня 2024 року о 12 год. 25 хв.

Головуючий суддя: ОСОБА_1