Житомирський апеляційний суд
Справа №274/3868/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/643/24
Категорія ч.1 ст.286 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження №274/3868/24 за апеляційною скаргою прокурора Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_8 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 травня 2024 року відносно

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої та зареєстрованої в АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в :

зазначеною ухвалою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку з примиренням її з потерпілим.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 - закрито.

Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12.04.24 - скасовано.

Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, органом досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 09 квітня 2024 року близько 18 год. 23 хв. вона, керуючи технічно справним автомобілем марки SKODA Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 1842 від 27.04.2017, належить останній, рухалася по дорозі від населеного пункту сел. Гришківці Бердичівського району Житомирської області в напрямку перехрестя доріг сел. Гришківці - с. Половецьке та автодороги «Виступовичі-Житомир-М.Подільський» на 217 км.

Перебуваючи на перехресті доріг сел. Гришківці - с. Половецьке та автодороги «Виступовичі-Житомир-М.Подільський», водій ОСОБА_7 проявила безпечність та неуважність, не стежила за дорожньою обстановкою та її зміною, і в порушення вимог пунктів 10.1 та 16.11 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, перед виїздом з другорядної дороги на головну дорогу не переконалась у безпечності виконання свого маневру і що це не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надала дорогу транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі та безпричинно виїхала на перехрестя, де передньою частиною керованого нею автомобілем марки SKODA Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустила зіткнення із правою боковою частиною мотоцикла MUSSTANG MT 50 Q-1, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_9 , який рухався по головній дорозі «Виступовичі-Житомир-М.Подільський» у напрямку м. Вінниця.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла MUSSTANG MT 50 Q-1, реєстраційний номер НОМЕР_3 - ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому медіальної кісточки правої гомілки, закритого перелому тіла Ш-ї плесневої кістки правої стопи, переломів IX та X ребер зліва, які належать до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Дії ОСОБА_7 органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, та 30.04.24 ОСОБА_7 повідомлено про підозру за вказаною вище статтею.

Прокурор ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження встановлених судом та кваліфікації дій обвинуваченої, просить ухвалу суду змінити в частині вирішення питання відносно процесуальних витрат, як незаконну, рішенням апеляційного суду стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави судові витрати на залучення експерта в сумі 17417 гри. 44 коп. В решті ухвалу залишити без змін.При цьому, звертає увагу, що матеріали кримінального провадження містять дані про процесуальні витрати на залучення експертів в загальному розмірі 8604 грн. Зазначає, що судом встановлено, що ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України та ухвалою від 27.05.2024 звільнена від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим. Також, вказаною ухвалою вирішено питання щодо речових доказів, однак процесуальні витрати з обвинуваченої не стягнуто з врахуванням того, що відповідно до ст.124 КІІК України процесуальні витрати покладаються на обвинуваченого лише щодо яких ухвалено обвинувальний вирок. Звертає увагу, що питання поняття та розподілу процесуальних витрат в кримінальному провадженні, регулюються положеннями ст.ст.122, 124-126 KПК України. Зазначає, що приписами КПК України не обмежено процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 598/1781/17 від 17.06.2020).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, яка просила апеляційну скаргу задовольнити, позицію обвинуваченої ОСОБА_7 , яка просила зменшити розмір процесуальних витрат, що підлягають стягненню, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції щодо звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України, в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються, як і не оспорюються ніким з можливих учасників провадження, а тому не перевіряються апеляційним судом.

Разом з тим, наявні підстави для зміни судового рішення відповідно до вимог п.3 ч.1ст. 409 КПК України.

Так, згідно до ч.1 ст.126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.118 КПК України, до процесуальних витрат належать витрати, пов`язані із залученням експертів.

Кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання стягнення процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про розподіл процесуальних витрат та такі витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Оскільки ст.126 КПК визначено, що розподіл процесуальних витрат може бути вирішено й ухвалою суду, то у випадку заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат, про що зазначено у правових позиціях, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 у справі 598/1781/17.

Так, згідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 у справі №598/1781/17, КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком. Суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Вирішення питання про розподіл процесуальних витрат полягає у висновку суду про стягнення або відмову у стягненні певної грошової суми, яка є процесуальними витратами у розумінні КПК.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції при постановленні ухвали від 27 травня 2024 року, в порушення вимог ст.126 КПК України, на думку апеляційного суду, помилково вирішив питання процесуальних витрат у цьому провадженні, пославшись в мотивувальній частині оскаржуваного рішення про те, що ОСОБА_7 не є обвинуваченою, жодна норма закону не передбачає можливості стягнення процесуальних витрат з особи, щодо якої кримінальне провадження закривається, а тому, в даному випадку, суд не може віднести стягнення таких витрат з останньої.

Як вважає суд апеляційної інстанції, недотримання судом норм ст.126 КПК України, в даному випадку, є істотними порушеннями кримінального процесуального закону, які перешкодили суду прийняти законне, обґрунтоване рішення в частині відшкодування процесуальних витрат.

При цьому, як убачається з матеріалів кримінального провадження №274/3868/24, під час досудового розслідування у провадженні проведено: судову експертизу №СЕ-19/106-24/5852-ІТ від 22.04.2024 з вартістю за проведення 5679,60 грн., судову експертизу №СЕ-19/106-24/5853-ІТ від 18.04.2024, вартість проведення якої складає 3029,12 грн., судову експертизу №СЕ-19/106-24/5855-ІТ від 18.04.2024 з вартістю за проведення 3029,12 грн. та судову експертизу №391/24-25 від 18.04.2024 з вартістю за проведення 5679,60 грн. (т.1 а.п.50, 61, 73, 120).

Загальна вартість процесуальних витрат на залучення експертів в даному провадженні складає 17417 гри. 44 кон.

Ці процесуальні втрати підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_7 на користь держави.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими, підлягають задоволенню, а ухвала суду першої інстанції на підставі п.3 ч.1 ст.409 КПК України підлягає зміні в частині вирішення питання процесуальних витрат за проведення судових експертиз.

Керуючись ст.ст.376 ч.2, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 травня 2024 року відносно ОСОБА_7 , - змінити.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів під час досудового розслідування, в розмірі 17417 гри. 44 коп.

В решті ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді :