Справа № 524/9351/23
Провадження №1-в/524/280/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2024 року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю : секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу з питань пробації ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці клопотання Автозаводського районного відділу Філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1 ,

засудженого 26.01.2024 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч.4 ст. 185, ст. ст. 75,76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік

про звільнення засудженого від покарання у зв`язку з декриміналізацією вчинених ним діянь,

В С Т А Н О В И В:

До Автозаводського районного суду надійшло клопотання Автозаводського районного відділу Філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України відносно ОСОБА_5 про звільнення засудженого від покарання у зв`язку з декриміналізацією вчинених ним діянь.

Клопотання мотивоване тим, що вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 26.01.2024 року ОСОБА_5 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України, за те, що він викрав чуже майна шляхом крадіжки за першим епізодом від 17.10.2023 вартістю 349, 32 грн., за другим епізодом від 01.11.2024 вартістю 368,45 грн.

09.08.2024 набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», згідно якого ст.51 КУпАП викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Посилаючись на положення ч.1 ст.5, ч.2 ст.74 КК України, просить звільнити ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 26.01.2024 року.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши думку учасників судового провадження, суд вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Пунктом 13 частини 1 статті 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд відповідно до ч.2 ст.539 цього Кодексу має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч.2, 3 ст.74 КК України.

Положеннями ч.ч.1, 6 ст.3 КК України визначено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права, при цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-IX (далі Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібним викраденням чужого майна, за яку настає відповідальність за ст.51 КУпАП.

У цьому контексті суд вважає Закон №3886-ІХ таким, що вносить зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року та дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 3028 грн.

За змістом вищезазначених норм, зміни до законодавства, внесені Законом №3886-IX, призвели до часткової декриміналізації діянь, зокрема передбачених ст.185 КК України, оскільки скасовують кримінальну відповідальність у разі заподіяння внаслідок правопорушення меншої матеріальної шкоди у вигляді вартості викраденого майна, ніж встановлено верхньою межею диспозиції ч.2 ст.51 КУпАП в розмірі 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 3028 грн.

За змістом вироку Автозаводського районного суду м. Кременчука від 26.01.2024 року ОСОБА_5 засуджено за ч.4 ст. 185, ст. ст. 75,76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік. ОСОБА_5 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України, за те, що він викрав чуже майна шляхом крадіжки за першим епізодом від 17.10.2023 вартістю 349, 32 грн., за другим епізодом від 01.11.2024 вартістю 368,45 грн., що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення. Отже, діяння, за вчинення яких ОСОБА_5 був засуджений , перестали бути кримінально караними.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 1 статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до вимог ч.2 ст.74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, зважаючи на те, що Закон №3886-IX поліпшує становище засудженого, який відбуває покарання, оскільки усуває караність вчиненого ним діяння, суд вважає вказаний закон таким, що має зворотну дію у часі та підлягає застосуванню у порядку, передбаченому ч.2 ст.74 КК України.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

З огляду на викладене, враховуючи релевантну щодо обставин кримінального провадження практику Верховного Суду (позиція, викладена у Постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 22.08.2024 у справі №567/507/23), оскільки ОСОБА_5 засуджено за діяння, караність якого законом усунена, клопотання начальника Автозаводського районного відділу Філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України слід задовольнити , а засудженого ОСОБА_5 звільнити від покарання на підставі ч.2 ст.74 КК України.

Керуючись ч.2 ст.74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання Автозаводського районного відділу Філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України відносно ОСОБА_5 про звільнення засудженого від покарання - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 26.01.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України, у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, з покладенням обов`язків відповідно до п. 1, п. 2 ч.1 ст. 76 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом 7 діб з моменту її проголошення через Автозаводський районний суд м. Кременчука

Суддя Автозаводського районного

суду м. Кременчука ОСОБА_6