Провадження № 11-кп/824/4897/2024 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

22 жовтня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 7 червня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком у кримінальному провадженні №00000568 обвинувачену:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в м. Києві, громадянку України, яка здобула середню освіту, не працюючу, заміжню, маючу на утриманні неповнолітню дитину 2012 р.н., зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму,

визнано винуватою у вчиненні кримінально проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробовуванням, з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 такі обов`язки:періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватою у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу, без мети збуту, за наступних обставин.

ОСОБА_8 , 16.05.2024, приблизно о 10 годині 30 хвилин, знаходячись неподалік від буд. АДРЕСА_3 , зустрілася з невстановленою дізнанням особою, в якої шляхом купівлі за 500 грн., незаконно придбала блістер з десятьма таблетками білого кольору, схожими на таблетки, що містять наркотичний засіб, та які з метою подальшого особистого вживання, сховала до своєї сумки, залишивши на зберігання при собі, без мети збуту, після чого направилась у власних справах.

Коли ОСОБА_8 , приблизно о 12 годині 20 хвилин, 16.05.2024, знаходилася біля буд. АДРЕСА_4 , вона була викрита працівниками поліції, яким зі своєї сумочки добровільно видала для подальшого вилучення блістер з десятьма таблетками білого кольору, масами по 0,500 г кожна.

Згідно висновку експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/111-24/30317-НЗПРАП від 21.05.2024, у наданих на дослідження десяти таблетках білого кольору, виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон). Загальна маса метадону (фенадону) в десяти таблетках складає 0,22 г.

Метадон (фенадон), згідно Списку № 1 «Наркотичні засоби, обіг яких обмежено» Таблиці ІІ «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовині прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

Згідно наказу Міністерства охорони здоров`я від 02.08.2000 № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» розміром наркотичного засобом, обіг якого обмежено, - метадону (фенадону), за який передбачена кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 309 КК України, є маса від 0,02 г до 1,6 г.

На вказаний вирок прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої. Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 7 червня 2024 року відносно ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Постановити ухвалу, якою вважати ОСОБА_8 засудженою за ч. 1 ст. 309 КК України до пробаційного нагляду строком на 1 рік. Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки, передбаченні п.п. 1, 2, 3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України. У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що ОСОБА_8 має на утриманні двох малолітніх дітей: 2012 та 2021 років народження.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується, зокрема, до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років. У той же час, суд першої інстанції незаконно призначив ОСОБА_8 покарання саме у виді обмеження волі, чим грубо порушив вимоги закону України про кримінальну відповідальність.

Зокрема, зазначає, що серед альтернативних видів кримінального покарання, які зазначенні у санкції ч. 1 ст. 309 КК України, є пробаційний нагляд. Саме такий вид покарання враховує конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення та в змозі забезпечити досягнення цілей, передбачених ст. 65 КК України.

Виправлення помилки місцевого суду та призначення покарання у виді пробаційного нагляду не погіршить становище обвинуваченої у порівнянні з призначеним покаранням у виді обмеження волі з одночасним застосуванням ст. 75 КК України.

ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не подавала.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; диспозитивність; гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами.

Колегія суддів, дослідивши матеріали кримінального провадження, встановила, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, в порядку ст. ст. 381, 382 КПК України дослідив обставини вчинення ОСОБА_8 інкримінованого їй кримінального правопорушення, правильно кваліфікував її дії та обґрунтовано дійшов висновку про винуватість обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Що стосується апеляційних вимог прокурора, то колегія суддів вважає, що його твердження про недотримання судом першої інстанції при призначенні покарання вимог ч. 3 ст. 61 КК України ґрунтуються на законі та матеріалах справи, у зв`язку з чим вирок суду першої інстанції підлягає зміні саме в цій частині через невідповідність призначеного покарання.

Відповідно до ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Так, ч. 3 ст. 61 КК України передбачено, що обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачена ОСОБА_8 має двох неповнолітніх дітей 2012 та 2021 років народження.

З огляду на викладене, твердження прокурора щодо безпідставності призначення судом першої інстанції ОСОБА_8 такого виду покарання як обмеження волі не позбавлене правових підстав та підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_8 , допустив порушення, передбачене п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України тобто не застосував закон, передбачений ч. 3 ст. 61 КК України, який підлягає застосуванню, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для зміни вироку.

В той же час, колегія суддів звертає увагу на те, що 28.03.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» № 3342-ІХ від 23 08 2023 року, яким запроваджується новий вид покарання за вчинення кримінального правопорушення - пробаційний нагляд.

Так, санкція ч. 1 ст. 309 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк.

З урахуванням обставин вчинення кримінального проступку, ставлення обвинуваченої до вчинених дій, особи обвинуваченої, колегія суддів дійшла висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 року пробаційного нагляду з покладенням відповідних обов`язків.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду щодо ОСОБА_8 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підлягає зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргузаступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 7 червня 2024 року щодо ОСОБА_8 - змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_8 засудженою за ч. 1 ст. 309 КК України до пробаційного нагляду на строк 1 (рік).

Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя