печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання сторони кримінального провадження № 0001003 від 23.05.2024 - прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національної поліції України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0001003 від 23.05.2024 - прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національної поліції України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Прокурор в судове засідання не з`явився, проте подав письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити. Розгляд справи просив здійснювати без виклику власників майна.

Зважаючи на позицію органу досудового розслідування, слідчий суддя визнав за можливе проводити розгляд клопотання без повідомлення власника майна, з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено, окрім іншого, що неприбуття прокурора, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання на підставі наявних доказів.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001003 від 23.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор вказує наступне.

У ході досудового розслідування встановлено, що приблизно наприкінці 2023 року начальником управління земельних ресурсів та агропромислового розвитку Покровської міської військової адміністрації ОСОБА_4 було виявлено використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, а саме земельна ділянка яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (біля ринку «Лазурний»). На даній земельній ділянці знаходиться приміщення кав`ярні з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка веде господарську діяльність. Цільове призначення даної земельної ділянки «автомобільна стоянка» та не передбачає ведення на даній земельній ділянці господарської діяльності та розміщення малих архітектурних споруд. Також ОСОБА_4 було встановлено, що господарську діяльність на даній земельній ділянці здійснює ФОН «ОСОБА_5». Про даний факт повідомлено відповідні підрозділи військової цивільної адміністрації Покровського району Донецької області, до функціональних обов`язків яких входить моніторинг незаконного будівництва на території громади та ФОП « ОСОБА_5 ».

В подальшому приблизно 07.05.2024 року до ОСОБА_4 на його мобільний номер телефону у месенджері «WhatsApp», подзвонив чоловік, який представився, як ОСОБА_6 та повідомив, що являється бізнес партнером ФОП « ОСОБА_5 » і запропонував зустрітися з метою обговорити подальшу діяльність кав`ярні з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » де здійснює свою діяльність ФОП « ОСОБА_5 ». У подальшому, 14.05.2024 ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_4 та знову запропонував зустрітися з ним поза межами його робочого місця, на що ОСОБА_4 повідомив, що може здійснювати прийом громадян на робочому місці. У подальшому ОСОБА_6 пройшов до службового приміщення де перебував ОСОБА_4 та розпочав з ним розмову.

У ході даної розмови ОСОБА_6 повідомив, що від роботи ФОП « ОСОБА_5 » на вищезазначеній земельній ділянці він отримує частину заробітку, а рішення про незаконне здійсненні господарської діяльності на вказаній земельній ділянці фактично блокує роботу вищезазначеної кав`ярні. Крім цього, ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_4 50% від частини прибутку кав`ярні «ІНФОРМАЦІЯ_1» у разі якщо останній прийме рішення або знайде законний спосіб здійснення підприємницької діяльності кав`ярні на згаданій земельній ділянці, на що ОСОБА_4 відповів ОСОБА_6 про те, що це неможливо. У подальшому ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_4 обдумати вказану розмову та обговорити це питання при наступній зустрічі.

01.06.2024 ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , де попередньо домовився про зустріч з ОСОБА_4 , у ході розмови з останнім, запропонував надати грошові кошти ОСОБА_4 у розмірі 10 000 доларів США в якості неправомірної вигоди, маючи на меті вчинення ОСОБА_4 будь-яких дій спрямованих на приведення у відповідність до вимог чинного законодавства умов роботи згаданого кафе задля остаточної безперешкодної роботи закладу та отримання прибутку.

Проведеними заходами встановлено, що громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , причетний до вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Таким чином, в діях ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином за який законом, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна.

24.06.2024 о 21 год. 04 хв. в порядку статті 208 КПК України затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого, ч. 3 ст. 369 КК України, його близькі особи можуть знищити вказане майно (предмети, речі та документи), що мають значення для досудового розслідування.

В період часу з 21:12 по 22:02 годин 24.06.2024 у відповідності до ст. ст. 104, 105, 106, 234, 237, 223 КПК України слідчим групи слідчих Головного слідчого управління Національної поліції України капітаном поліції ОСОБА_7 було проведено огляд та вилучення коштів, які біля будинку АДРЕСА_3 добровільно видав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою виконання завдань кримінального провадження, швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, забезпечення збирання у кримінальному провадженні доказів вчиненого кримінального правопорушення, для підтвердження факту надання йому 24.06.2024 у період часу з 19:00 по 20:00 год. біля АЗС «Мультитоп» в м. Покровськ ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якості неправомірної вигоди за вирішення питання, пов`язаного зі зміною виду діяльності земельної ділянки розташованої біля ринку «Лазурний» в м. Покровськ.

В результаті проведення вищезазначеного огляду було виявлено та вилучено 100 купюр номіналом 100 доларів США в загальній сумі 10 000 доларів США, які ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дістав з лівої кишені своїх штанів та передав слідчому. Встановлено, що купюри зв`язана за допомогою гуми у задовільному до обігу стані. Купюри перераховані під відеозапис, зафіксовані їх серія та номер, після чого вони запаковані до спеціального пакету PSP2139714.

24.06.2024 старшим слідчим 1-го відділу (розслідування злочинів, скоєних проти особи) управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління Національної поліції України старшим лейтенантом поліції ОСОБА_8 прийнято постанову про прилучення вилучених вищезазначених речей в якості речових доказів.

Прокурор зазначає, що з метою запобігання можливості приховування, зникнення, втрати, використання, передачі, відчуження вищевказаних документів, вилучених в результаті проведення огляду об`єкту нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_9 , виникла необхідність у накладенні на них арешту.

Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

прокурором наведено вагомі доводи, які свідчать про необхідність накладення арешту на вказане майно, для ефективного розслідування.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою забезпечення цілей кримінального провадження, а саме: збереження речових доказів.

Разом з цим, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

За таких обставин приходжу до висновку про задоволення клопотання.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 26, 107, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт (із забороною відчуження, розпорядження та користування будь-якими особами) на тимчасово вилучене майно, в ході проведення 24.06.2024 огляду та вилучення коштів, які біля будинку АДРЕСА_3 добровільно видав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на 100 купюр номіналом 100 доларів США в загальній сумі 10 000 доларів США, які перераховані під відеозапис, зафіксовані їх серія та номер, після чого вони запаковані до спеціального пакету PSP2139714.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1