УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000508 від 07.07.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 409, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 409 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

І. ВИКЛАД ФАКТИЧНИХ ОБСТАВИН ДАНОГО КРИМІНАЛЬНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Згідно поданого стороною обвинувачення клопотання вбачається, що наразі Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000508 від 07.07.2023 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 409, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 409 КК України.

Процесуальне керівництво досудового розслідування здійснюється Одеською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону.

Досудовим розслідуванням встановлено, що, окремими службовими особами центру медичної реабілітації та санаторного лікування «Одеський» (в/ч НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )з метою отримання неправомірної вигоди у вигляді заробітної плати військовослужбовців, які не з`являються за місцем постійної дислокації військової частини та не виконують свої службові обов`язки, вжили заходів щодо зарахування до особового складу військової частини ряду осіб.

Так, керівним складом військової частини НОМЕР_1 розроблена та реалізована злочинна схема отримання грошових коштів від підлеглих військовослужбовців, а саме прийняття на військову службу осіб, які отримують у повному обсязі грошове забезпечення, при цьому останні не з`являються на службу.

Зокрема встановлено, що керівництво військової частини НОМЕР_1 , вжило заходів щодо зарахування до особового складу військової частини НОМЕР_1 осіб, які не виконують свої функціональні обов`язки.

Поряд з цим, встановлено військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які під час несення служби, з метою ухилення від виконання обов`язків військової служби вступили в злочинну змову з керівництвом військової частини НОМЕР_1 . За вказану протиправну діяльність наведені військовослужбовці віддали свої зарплатні банківські картки в якості відплати за ухилення від військової служби та після цього не з`являлися в пункті постійної дислокації військової частини та не виконували свої службові обов`язки.

Вищевказані військовослужбовці, відповідно до посадових обов`язків повинні забезпечувати виконання завдань за призначенням. В той же час, зазначені військовослужбовці проводять свій час на вільний розсуд не пов`язуючи його з виконанням з обов`язків військової служби при цьому отримуючи грошове забезпечення та інші належні виплати та додаткову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168.

В рамках проведення досудового розслідування, слідчим на адресу 2 ОВ ТУ ДБР у м. Миколаєві надано доручення в порядку ст. 40 КПК України, з метою проведення слідчих (розшукових) дій.

Під час виконання доручення направленого на встановлення обставинвказаного правопорушення оперативним підрозділом було встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є командиром військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є заступником командира військової частини НОМЕР_1 а також ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 .

Так, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 01.08.2024 проведено обшук автомобіля марки Mercedes-bensE300, сірого кольору, державний номерний знак « НОМЕР_2 », під час якого виявлено та вилучено:

- транспортний засіб Mercedes-bensE300, VIN: НОМЕР_3 , державний номерний знак « НОМЕР_2 », відправлено на штраф-майданчик ГУНП в Одеській області,

- ключи від автомобіля Mercedes-bensE300, державний номерний знак « НОМЕР_2 », свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 державний номерний знак « НОМЕР_2 », серія НОМЕР_5 , якіпоміщено до сейф-пакету 800356794.

Слідчим 02.08.2024 в ході проведення обшуку вилучено майно

що перебувало у власності, користуванні та розпорядженні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4

02.08.2024 на підставі постанови слідчого вилучене майно визнано речовими доказами в рамках означеного кримінального провадження.

ІІ. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОДАНОГО КЛОПОТАННЯ:

Сторона обвинувачення зазначає, що на теперішній час є достатньо підстав вважати, що вони містять відомості які будуть використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Зазначене майно необхідне для забезпечення його збереження як речового доказу, запобігання можливості приховування, знищення доказів злочинної діяльності, проведення огляду, а також має суттєве значення для розслідування кримінального провадження.

Крім того, відповідно доводів клопотання, ОСОБА_7 є цивільною дружиною ОСОБА_4 , що підтверджується оглядом телефону останньої, долученого до матеріалів клопотання, а також копіями документів вилучених під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема наказом військової частини та борговою розпискою ОСОБА_4 щодо вказаного будинку.

Фактично, майно, щодо якого вирішується питання про арешт майна, набуте ОСОБА_7 за час співмешкання з ОСОБА_4 в листопаді 2021 року, та його потенційна вартість в сумі з борговою розпискою на суму 250 тисяч доларів США, при тому що розписка знаходиться у ОСОБА_4 та вони проживають у цьому будинку що свідчить про розрахування за нею, говорить про непомірність витрат щодо доходів, і як наслідок те, що ОСОБА_4 умисно оформлено вказане майно на ОСОБА_7 .

На теперішній час, слідством встановлюється причетність ОСОБА_4 до вчинення ряду кримінальних правопорушень, у зв`язку із чим наразі вирішується питання щодо повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 425, ч. 5 ст. 426-1 КК України, та у зв`язку із обізнаністю останнього про наявність кримінального провадження він може вжити заходів щодо перереєстрації, продажу, іншого виду фіктивного або дійсного відчуження майнових прав на користь інших осіб з метою уникнення арешту і конфіскації.

З урахуванням викладеного у своїй сукупності, сторона обвинувачення просить дане клопотання задовольнити та накласти арешт на зазначене у клопотанні майно.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ:

Прокурор, будучи найденим чином повідомленими про час та дату розгляду даного клопотання, у судове засідання не з`явився, між тим, слідчий скерував до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності, в якій зазначив, що клопотання підтримує та просить задовольнити.

ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленою про час та дату розгляду клопотання, щ підтверджується наявною в матеріалах клопотання телефонограмою, у судове засідання не з`явилася. Причини неявки слідчому судді не повідомила.

IV. ВИСНОВКИ СЛІДЧОГО СУДДІ:

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступних висновків, а також звертає увагу на наступні правові підстави для прийнятого рішення.

(1). Нормативно-правова основа при вирішенні даного клопотання:

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ст. 98 КПК України).

(2). Правова підстава та мета арешту майна:

Слідчий суддя враховує, що досудове розслідування в рамках такого кримінального провадження здійснюється за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 409, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 409 КК України.

Як вбачається з матеріалів поданого клопотання, в ході проведення санкціонованого обшуку автомобіля марки Mercedes-bensE300, сірого кольору, державний номерний знак « НОМЕР_2 », було вилучено означений автомобіль та ключі від нього, які можуть містити на собі відомості на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження, в зв`язку з чим таке майно відповідає категорії речових доказів, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від 02.08.2024, а отже, таке майно потребує збереження, в цілях його подальшого дослідження.

Крім того, слідчий суддя не може залишити поза увагою доводи прокурора, що ОСОБА_7 є цивільною дружиною ОСОБА_4 , що підтверджується оглядом телефону останньої, долученого до матеріалів клопотання.

Вилучений автомобіль та відповідно ключі від нього підлягають дослідженню органом досудового розслідування на предмет встановлення законності його походження, оскільки не виключається те, що ОСОБА_4 , будучи ймовірно причетним до злочинів в рамках даного кримінального провадження (наразі вирішується питання щодо повідомлення останнього про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 425, ч. 5 ст. 426-1 КК України), міг придбати вказаний транспортний засіб за кошти, отримані внаслідок кримінально-протиправної діяльності за обставинами розслідуваного кримінального провадження.

Одночасно, слідчий суддя зазначає, що реєстрація такого автомобіля на ОСОБА_7 могла бути вчинена з метоюуникнення ОСОБА_4 застосування відносно нього заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема у вигляді арешту на належне йому майно.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя зазначає, що підставою для арешту майна є відповідність вилученого майна до категорії речових доказів (абзац 1 ч. 1 ст. 170 КПК України), при цьому метою арешту майна є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

(3). Завдання, необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України:

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України.

Відтак, оскільки майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту на вилучене майно, з встановленням заборони розпорядження та користування такого майна, з огляду на встановлені вище ризики.

(4). Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження:

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Додатково, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000508 від 07.07.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 409, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 409 КК України задовольнити.

Накласти із забороною користування та розпорядження арешт на автомобіль марки Mercedes-bensE300, сірого кольору, державний номерний знак « НОМЕР_2 » який на праві власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,та вилучені в ході проведення обшуку автомобіля Mercedes-bensE300, сірого кольору, державний номерний знак « НОМЕР_2 » ключі від автомобіля Mercedes-bensE300, державний номерний знак « НОМЕР_2 », свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 державний номерний знак « НОМЕР_2 », серія НОМЕР_5 , які поміщено до сейф-пакету 800356794.

Виконання ухвали покласти на прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1