печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання сторони кримінального провадження № 0002193 від 29.09.2024 - слідчого СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0002193 від 29.09.2024 - слідчого СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на те, що у провадженні слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0002193 від 29.09.2024 за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 4 ст. 186КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує наступне.

29.09.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку ст. 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 4 ст. 186 КК України.

30.09.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 4 ст. 186 КК України.

Підозра ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 ; протоколом допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання із ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка неповнолітнього свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка неповнолітнього свідка ОСОБА_10 ; протокол допиту свідка ОСОБА_11 ; речовими доказами; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Дії, передбачені ч. 3 ст. 152 КК України, караються позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років, та дії, передбачені ч. 4 ст. 186 КК України, караються позбавленням волі на строк від семи до десяти років. Тобто, підозрюваному обґрунтовано інкримінується вчинення особливо тяжкого та тяжкого злочинів.

В клопотанні слідчий вказує, що з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання наявних ризиків, які вказують на те, що, перебуваючи під дією більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, підозрюваний може:

переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого та тяжкого злочинів, за які передбачено покарання понад 10 років позбавлення волі. Вказаний ризик підтверджується тим, що, усвідомлюючи міру покарання за інкриміновані йому правопорушення, підозрюваний може переховуватись від слідства та в подальшому суду з метою уникнення відповідальності;

незаконно впливати на потерпілу, свідків чи іншого підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні, оскільки усвідомлюючи міру покарання за вчинене кримінальне правопорушення, шляхом вмовляння чи погроз може їх схиляти до надання неправдивих показань, відмові від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід кримінального провадження. Більше того, існує реальна ймовірність впливу підозрюваного на потерпілу шляхом залякування, прохання, переконання, морального тиску, настійливої вимоги, з метою схилити неповнолітню до зміни нею показань і які в силу віку сприймаються дитиною як реальні;

вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не має постійного джерела доходів, належних засобів для існування, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність стримуючих факторів до вчинення нового кримінального правопорушення.

Вказані ризики є реальними, стійкими, триваючими та виправдовують саме такий рівень суворості запобіжного заходу. Тримання під вартою при обґрунтованому обвинуваченні відповідає характеру інкримінованих ОСОБА_5 злочинів, не дозволить перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні та інтересам правосуддя.

Прокурори у судовому засіданні підтримала клопотання з підстав, наведених у ньому.

Підозрюваний та його захисник заперечили щодо клопотання, в його задоволенні просили відмовити.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження та дослідивши клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0002193 від 29.09.2024 за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 4 ст. 186КК України.

30.09.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 4 ст. 186 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 4 ст. 186 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Слідчим у клопотанні та доданих до клопотання документах, а також прокурором у судовому засіданні, доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи клопотання про застосування такого запобіжного заходу як тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість та характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , а також те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків чи іншого підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, CampbellandHartley v. theUnitedKingdom), п. 32, Series А, № 182).

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, відповідальність за ч. 3 ст. 152 КК України, передбачає позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років, та за ч. 4 ст. 186 КК України, передбачає позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, ніж до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, особу підозрюваного, його вік, сімейний та майновий стан, та доходить висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та реальність покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду;знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Також, слідчий суддя враховує, що стороною захисту не доведено та в судовому засіданні не встановлено обставин, які б спростовували доводи сторони обвинувачення, та не надано будь-яких доказів, щодо неможливості перебування підозрюваного під вартою.

Для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведені в судовому засіданні слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи роль підозрюваного у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та характер його вчинення.

Разом з тим, у відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, визнав за можливе, не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Відтак, прихожу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 183, 184,193,194, 196, 197, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 29.11.2024 року, без визначення застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1