справа № 619/560/24
провадження № 1-в/619/158/24
УХВАЛА

іменем України

18 вересня 2024 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурораОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні подання начальника Харківського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Протопопівка Дергачівського району Харківської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
про приведення судового рішення у відповідність до законодавства,

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 24 січня 2024 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначено йому покарання у виді 2 (два) років обмеження волі. На підставі статті 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Начальник Харківського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області відповідно до статей 5, 74 ч. 2 КК України звернулася до суду з поданням про приведення вироку суду відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі Закон № 3886-IX).

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення подання не заперечував.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Суд дійшов висновку про звільнення засудженого від призначеного судом покарання з таких підстав.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною другою статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 (два) неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, ОСОБА_4 вчинив 04.12.2023. Сума заподіяного збитку становить 1 400,00 грн.

Станом на 04.12.2023 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 684,00 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1 342,00 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, розмір збитку, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України, становив 2 684,00 грн (1342?2=2684), а вартість таємно викраденого обвинуваченим майна, була меншою за вказаний розмір, а саме 1400,00 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Частиною другою статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Так як ОСОБА_4 засуджено за діяння, караність якого законом усунена, суд дійшов висновку про його звільнення від призначеного судом покарання.

Ураховуючи викладене та керуючись статями 537, 539 КПК України, суд

постановив:

Клопотання начальника Харківського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області задовольнити.

На підставі статті 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, ОСОБА_4 , засудженого вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 24 січня 2024 року за ч. 1 ст. 190 КК України до 2-х (два) років обмеження волі та відповідно до ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, звільнити від призначеного покарання.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1