Справа № 991/6095/24
Провадження № 1-кс/991/6129/24
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників кримінального провадження:

з боку обвинувачення: старшого детектива Національного бюро ОСОБА_3 ,

представників володільців майна адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Київ клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_6 від 11.07.2024 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000210 від 07.02.2024,

установив:

15.07.2024 до слідчого судді Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна від 11.07.2024 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000210 від 07.02.2024.

І. Суть клопотання

Детективами Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000210 від 07.02.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368, ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 368 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що на початку липня 2023 року, перед оголошенням процедури публічної закупівлі з очікуваною вартістю 28 874 000 грн, до сільського голови однієї з територіальних громад Охтирського району Сумської області ОСОБА_7 зателефонував народний депутат України ОСОБА_8 та повідомив про те, що його довірена особа повідомить назву юридичної особи, яка повинна перемогти у процедурі цієї закупівлі.

Через декілька днів до сільського голови прибули на зустріч довірена особа народного депутата України, співробітник УСР в Сумській області ДСР НП України та директор ПП «Торгпостачбудсервіс» та повідомили, що саме вказане товариство повинно перемогти у оголошеній процедурі закупівлі.

Оскільки тендерна документація цієї юридичної особи не відповідала вимогам, визначеним для процедури закупівлі, і могла містити недостовірні відомості щодо технічних можливостей товариства виконувати будівельні роботи, у процедурі закупівлі перемогла інша компанія. Ціна договору склала 24 222 507 грн.

Через деякий час сільському голові ОСОБА_7 зателефонував народний депутат України ОСОБА_8 , обурившись, що не зміг заробити та висловлював погрози створити проблеми у діяльності сільського голови, у тому числі шляхом моніторингу публічної закупівлі органами Держаудитслужби, а також висловив вимогу розірвати укладений договір та відмінити результати тендерної процедури.

Після цієї розмови, упродовж серпня - жовтня 2023 року, органи Держаудитслужби тричі здійснювали моніторинг процедур закупівлі, які проводились сільською радою.

Під час телефонної розмови у грудні 2023 року ОСОБА_8 повторно почав погрожувати створенням штучних проблем у випадку не розірвання договору підряду на будівництво з юридичною особою, яка не була афілійована з народним депутатом України, а також зазначив, що це питання необхідно вирішувати безпосередньо з ним.

У січні 2024 року ОСОБА_8 неодноразово телефонував сільському голові та запропонував зустрітися для обговорення питань закупівель, фінансування будівельних робіт на території сільської ради, наполегливо рекомендував розірвати діючий договір для подальшого укладення такого правочину саме з афілійованою з ним юридичною особою.

Паралельно з цим від УСР у Сумській області ДСР НП України надходили запити про надання інформації та копій документів, які стосувалися зазначеної вище закупівлі. Вказані обставини заявник вважає спробою тиску на себе, яка відбувається за ініціативи ОСОБА_8 .

Таким чином, упродовж липня 2023 - лютого 2024 року народний депутат України ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, створював умови для вимагання та одержання неправомірної вигоди від сільського голови об`єднаної територіальної громади Охтирського району Сумської області, шляхом використання наданих йому депутатських повноважень, зокрема, щодо порушення питань перевірки діяльності підприємств, установ, організацій, направлення депутатських запитів та звернень.

Під час зустрічей, які відбувалися між сільським головою та ОСОБА_8 , останній повідомив, що для забезпечення можливості безперешкодно здійснювати діяльність сільської ради із будівництва та відновлення об`єктів інфраструктури на території об`єднаної територіальної громади, той повинен надавати неправомірну вигоду у розмірі 14 відсотків від суми, на яку укладатимуться договори із підрядниками, з яких 10 відсотків повинен буде передавати безпосередньо ОСОБА_8 , а частину у розмірі 4 відсотків (від суми, на яку укладатимуться договори із підрядниками) передавати представникам правоохоронних органів, кому саме, ОСОБА_8 повідомить пізніше. Крім того, ОСОБА_8 запропонував сільському голові одержувати для себе та інших осіб неправомірну вигоду від підрядників, які виконуватимуть будівельні роботи на замовлення сільської ради, а у разі, якщо ті відмовлятимуться надавати неправомірну вигоду, не підписувати акти виконаних робіт, внаслідок чого затримуватиметься оплата за виконання робіт.

Із метою приховування своєї злочинної діяльності, ОСОБА_8 залучив до схеми отримання неправомірної вигоди посередника, якого він назвав консультантом з економічних та юридичних питань - працівника УСР в Сумській області ДСР НП України, який під час зустрічі з сільським головою зазначив, що повинен був лише забрати документи, а не надавати консультації та завершив зустріч. Обставини цієї зустрічі сільський голова повідомив ОСОБА_8 , на що останній, не полишивши наміру отримання неправомірної вигоди, з метою приховування злочину та своєї причетності до нього, зазначив, що згодом вкаже іншу особу, з якою можна буде спілкуватися з приводу отримання неправомірної вигоди та інших питань, в тому числі щодо так званої «взаємодії» з правоохоронними органами.

10.07.2024 у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено: мобільний телефон iPhone 15 Pro Max, IMEI НОМЕР_1 , serial № НОМЕР_2 (1); планшет iPad pro 12.9, IMEI НОМЕР_3 , serial № LHXHQJ3DWD (2); мобільний телефон iPhone 14 Pro Max, IMEI НОМЕР_4 , serial № X7L6G43K9P (3); службовий блокнот формату A4 (4); документи (роздруківки та аркуші з рукописним текстом) на 5 арк. (5).

Під час обшуку детективами Національного бюро встановлено, що вказані вище мобільні телефони та планшет містять систему логічного захисту.

Вказані цифрові пристрої, службовий блокнот та документи можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, проте повний доступ до вмісту інформації, яка може зберігатися у цифрових пристроях, у тому числі видаленої, можливо отримати лише шляхом проведення відповідних судових експертиз з метою подолання системи логічного захисту та їх подальшого огляду із залученням спеціаліста.

Постановою детектива Національного бюро вилучене за місцем проживання ОСОБА_9 майно визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

З метою забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України), прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури просить накласти арешт на мобільні телефони, планшет, службовий блокнот та документи (роздруківки та аркуші з рукописним текстом) у кількості 5 арк., вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування майном.

ІІ. Позиції учасників кримінального провадження

Старший детектив Національного бюро ОСОБА_3 , який діє на підставі доручення прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_10 від 15.07.2024, подане клопотання підтримав у повному обсязі, просив накласти арешт на вилучені у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 мобільні телефони, планшет та документи, з метою забезпечення збереження речових доказів та інформації, яка у них міститься.

Представник володільця майна - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання. Зазначив, що власник не заперечував щодо надання доступу до мобільного телефону, але, враховуючи його посаду у правоохоронному органі та наявність у телефоні оперативних відомостей, лише в частині спілкування з ОСОБА_8 . Матеріали клопотання не містять доказів, що ОСОБА_9 причетний до вчинення кримінального правопорушення. Спілкування з ОСОБА_8 дійсно було, але жодних доказів того, що вони спілкувались щодо обставин, які мають значення для цього кримінального провадження, немає. Більш того, ОСОБА_9 з лютого не працює у м. Суми. Підстави вважати, що у мобільних телефонах ОСОБА_9 міститься важлива для кримінального провадження інформація відсутні. З огляду на емоційний стан, викликаний проведенням обшуку, ОСОБА_11 , відповідаючи на питання детектива, ким є абонент, який дзвонив на її мобільний телефон, розгубилась та невірно зазначила особу.

Представник володільця майна - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання. Зазначила, що під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 вилучено мобільний телефон ОСОБА_11 , який належить їй на праві власності. Разом з тим, дозвіл на відшукання та вилучення її мобільного телефону ухвалою слідчого судді надано не було. ОСОБА_11 не є особою, стосовно якої здійснюється досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні. Також, вилучений у неї мобільний телефон не відповідає ознакам речового доказу, передбаченого ст. 98 КПК України. На її особистому телефоні міститься охоронювана законом таємниця (лікарська таємниця), оскільки вона є лікарем. Розбіжності у поясненнях ОСОБА_9 та ОСОБА_11 щодо особи, яка дзвонила на її мобільний телефон, викликано суто стресовою ситуацією внаслідок проведення слідчої дії. Повідомила, що з 24.02.2022 ОСОБА_11 знаходиться у відпустці без збереження заробітної плати на період дії воєнного стану, але працює у приватній клініці у м. Київ. Інформація про приблизний час придбання ОСОБА_11 мобільного телефону у розпорядженні адвоката відсутня.

Володільці майна ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду клопотання, у судове засідання не з`явилися, про поважність причин свого неприбуття не повідомили. Їх неприбуття за таких обставин не перешкоджає розгляду клопотання (ч. 1 ст. 172 КПК України).

ІІІ. Встановлені обставини, мотиви та оцінка слідчого судді

Подане прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури клопотання підсудне Вищому антикорупційному суду відповідно до ст. 33-1, п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, здійснюваного на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено (абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України).

Зазначені вище вимоги прокурором дотримані, 11.07.2024 клопотання про арешт майна направлено до Вищого антикорупційного суду засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта», в межах строку 48 годин після проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Статтею 132 КПК України встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, застосування яких не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2-3 ст. 170 КПК України).

Згідно з приписами ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді визначено необхідність арешту майна.

Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (абз. 1 ч. 1 ст. 173 КПК України). До таких ризиків вказаний абзац відносить можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Також, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, зокрема:

- правову підставу для арешту майна;

- можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні;

- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

- наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Виходячи з положень Кримінального процесуального кодексу України, визначених підстав накладення арешту на майно, слідчий суддя дійшов таких висновків.

1) Існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину такої тяжкості, що дозволяє застосування арешту майна

Оскільки у цьому кримінальному провадженні станом на час подання клопотання про арешт майна жодній особі не повідомлено про підозру, відповідно до витягу з ЄРДР (сформованого 07.07.2024), під час розгляду клопотання слідчий суддя перевіряє достатність підстав вважати, що були вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 368, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 368 КК України.

Під час розгляду клопотання доведено наявність достатніх підстав вважати, що були вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 368, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 368 КК України.

Під час розгляду клопотання старший детектив довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень. Вагомість наявних доказів про їх вчинення підтверджуються долученими до клопотання матеріалами, в копіях: заявою про вчинення кримінального правопорушення; протоколами допиту свідка; протоколами огляду від 10.02.2024, від 07.06.2024, від 07.07.2024; відомостями з веб-сайту Prozorro про проведення торгів з предметом закупівлі «Інші завершальні будівельні роботи Реконструкція…»; протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Факти та обставини, які були озвучені та досліджені під час судового засідання, з розумною достатністю та вірогідністю, могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, на даному етапі досудового розслідування, що до кримінальних правопорушень імовірно може бути причетний народний депутат України ОСОБА_8 , який неодноразово зустрічався з сільським головою територіальної громади Охтирського району Сумської області ОСОБА_7 та під час зустрічей, а також у телефонних розмовах з ним, обговорював обставини надання йому та іншим особам з правоохоронних органів грошових коштів за забезпечення можливості безперешкодного здійснення діяльності сільської ради з будівництва та відновлення об`єктів інфраструктури на території об`єднаної територіальної громади Охтирського району Сумської області, а також про отримання від підрядників неправомірної вигоди, не підписуючи акти виконаних робіт та затримуючи таким чином оплату за договорами. У майбутньому такі обставини мають бути перевірені та оцінені в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні.

Викладене узгоджується з позицією, яка викладена Європейським судом з прав людини у п. 184 рішення Великої Палати у справі «Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia) від 28.11.2017, заява № 72508/13, «обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку».

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 173 КПК України наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення має враховуватись слідчим суддею при вирішенні питання про арешт майна у випадках, передбачених п. 3-4 ч. 2 ст. 170 КПК України (з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або відшкодування шкоди (цивільний позов)). У цій справі слідчий суддя вирішує питання арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

2) Правові підстави для арешту майна

Арешт майна, з метою забезпечення збереження речових доказів, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

За змістом ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також речі та документи, якщо вони містять зазначені вище ознаки.

Тимчасове вилучення у власника електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі. При цьому, забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту (абз. 2, 3 ч. 2 ст. 168 КПК України).

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 08.07.2024 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінальних правопорушень, відшукання речей та документів, а саме: документів, електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, якими користується ОСОБА_9 , блокнотів, записних книжок або окремих аркушів, чорнових записів, щоденників, чернеток, графічних схем, фотографій, які містять інформацію про отримання народним депутатом України ОСОБА_8 неправомірної вигоди, про зв`язок народного депутата з представниками ДСР НПУ в Сумській області, зокрема ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , та представниками ПП «Торгпостачбудсервіс».

Відповідно до протоколу обшуку від 10.07.2024, у ході проведення обшуку за вказаною вище адресою, у рюкзаку, який ОСОБА_9 мав при собі при відчиненні дверей квартири, знайдено, серед іншого: мобільний телефон iPhone 15 Pro Max, сірого кольору у заблокованому стані (1); планшет iPad pro сірого кольору, серійний номер на корпусі - LHXHQJ3DWD у заблокованому стані (2); блокнот для записів у синій обкладинці з гравіюванням золотими літерами «Національна поліція України» Департамент карного розшуку із чорновими записами (зразки почерку) (3).

Також, у ході проведення обшуку знайдено друковані та рукописні документи, аркуші паперу у кількості 5 шт. (детальний опис яких зафіксований у протоколі обшуку від 10.07.2024 на ст. 5-6 та додатку до нього (описі вилученого майна та документів) (4).

Окрім того, у ході обшуку на мобільний телефон ОСОБА_11 зателефонувала особа, підписана як « ОСОБА_14 ». На питання детектива ОСОБА_9 пояснив, що це його колега, ОСОБА_11 взагалі знайома з деякими з його колег та може спілкуватися, але це спілкування не стосується обставин, які досліджуються в ході цього досудового розслідування. ОСОБА_11 , яка після пояснень ОСОБА_9 увійшла до кімнати, у свою чергу повідомила, що цей контакт « ОСОБА_14 » - це її знайомий з роботи.

Зважаючи на значні розбіжності у поясненнях ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , детективом було запропоновано ОСОБА_11 розблокувати телефон та надати його для огляду, у зв`язку з наявністю реальних підстав вважати, що у телефоні iPhone 14 Pro Max (5) може бути листування або інші відомості, що підлягають доказуванню, дозвіл на відшукання яких надано слідчим суддею, на що ОСОБА_11 відмовилась.

У зв`язку з необхідністю подолання систем логічного захисту на мобільних телефонах та планшеті, проведення з ними експертних досліджень, детективом Національного бюро прийнято рішення про їх вилучення.

Оцінюючи вилучені під час обшуку мобільні телефони, планшет та документи на предмет наявності у них ознак речового доказу, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Доступ до вмісту вилучених у ході проведення обшуку цифрових пристроїв (мобільних телефонів та планшету) обмежений їх володільцями ОСОБА_9 та ОСОБА_11 та пов`язаний із подоланням систем логічного захисту (код-паролів).

11.07.2024 постановою старшого детектива Національного бюро ОСОБА_3 мобільні телефони, планшет, службовий блокнот формату А4 та документи (роздруківки та аркуші з рукописним текстом) на 5 арк., вилучені за місцем проживання ОСОБА_9 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000210 від 07.02.2024.

Із метою виявлення інформації, що має значення для досудового розслідування та міститься на вилучених цифрових пристроях, подолання системи логічного захисту доступу та встановлення значення пароля доступу до них, подальшого дослідження відомостей, які зберігаються у їх пам`яті, 10.07.2024 старшим детективом Національного бюро ОСОБА_3 прийнято постанови про призначення судової комп`ютерно-технічної експертизи, на вирішення якої поставлено ряд запитань, визначених у п. 2 прохальної частини постанов (щодо логічного захисту доступу до інформації та можливості скопіювати інформацію, яка зберігається на вбудованих носіях пам`яті мобільних телефонів, а також щодо наявності на планшеті ознак видалення інформації та можливості її відновлення із подальшим копіюванням), об`єкти дослідження надано експерту.

Враховуючи той факт, що до вмісту мобільних телефонів та планшету відсутній доступ, подолання системи логічного захисту, за таких обставин, можливо здійснити лише із залученням експерта. У такому випадку необхідним є наявність самого пристрою, який буде становити предмет дослідження відповідного експерта, що узгоджується з положеннями п. 13.3 розділу ІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5.

Крім того, на думку слідчого судді, доводи сторони обвинувачення щодо необхідності накладення арешту на мобільний телефон, пароль доступу до якого ОСОБА_11 відмовилась надати (дозвіл на відшукання якого не наданий ухвалою слідчого судді про обшук), є переконливими. Так, повідомлені ОСОБА_9 та ОСОБА_11 на запитання детектива відомості щодо ідентифікації особи « ОСОБА_14 », яка телефонувала на мобільний телефон під час обшуку, мають суттєві розбіжності, які дають підстави вважати, що мобільний телефон може належати ОСОБА_11 та використовуватися ОСОБА_9 у своїх особистих цілях.

Враховуючи дані обставини, наявність системи логічного захисту та відмову ОСОБА_11 у наданні доступу до мобільного телефону, можливість його використання ОСОБА_9 , а також ймовірне збереження важливої для досудового розслідування інформації у ньому, арешт є виправданим заходом забезпечення кримінального провадження.

Отже, мобільні телефони та планшет, які були вилучені за місцем проживання ОСОБА_9 , з огляду на обставини кримінальних правопорушень, які є предметом досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, можуть містити відомості, які в майбутньому можуть бути використані як доказ фактів чи обставин, що встановлюються у цьому кримінальному провадженні, однак перевірити це неможливо, у зв`язку з обмеженням доступу до них власниками цифрових пристроїв та необхідністю подолання систем логічного захисту.

Абзацом другим частини третьої статті 170 КПК України передбачено, що арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Також, слідчий суддя вважає, що вилучені у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 службовий блокнот формату A4 та документи (роздруківки та аркуші з рукописним текстом) на 5 арк., які містять арифметичні розрахунки, зокрема зі значеннями 10% та 4% від суми (імовірно суми договору), записи про тендери, перелік анкетних даних осіб, зокрема з примітками «Суми», «Суми і область», «Охтирка», можуть мати доказове значення для досудового розслідування у межах цього кримінального провадження, оскільки вони прямо чи опосередковано стосуються обставин, які перевіряються органом досудового розслідування, а також потребують додаткового дослідження та детального аналізу, у зв`язку з чим на них має бути накладений арешт.

Аналізуючи викладені вище обставини, слідчий суддя вважає, що у цьому випадку наявні достатні підстави вважати, що вилучені у ході проведення обшуку мобільні телефони, планшет та документи відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та у органу досудового розслідування існує можливість використання відомостей, які у них містяться, як доказ фактів чи обставин, що встановлюються у цьому кримінальному провадженні. Таке майно було зазначено в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, доступ до їх вмісту пов`язаний із подоланням системи логічного захисту, а їх надання є необхідною умовою проведення експертного дослідження, у зв`язку з чим існують правові підстави для накладення арешту на майно.

3) Речі є тим видом майна, на яке може бути накладено арешт

Арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку, зокрема, на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України). Прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури у своєму клопотанні просить накласти арешт на мобільні телефони, планшет та документи. Таке майно відповідає положенням ч. 2 ст. 181 ЦК України (оскільки є рухомим) та положенням ч. 10 ст. 170 КПК України, відтак, на нього може бути накладено арешт.

4) Завдання, для виконання яких прокурор звертається із клопотанням про арешт майна

Завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України). Зважаючи на обставини, що розслідуються у межах цього кримінального провадження, можливість приховування, пошкодження, псування або знищення вилучених у ході проведення обшуку цифрових пристроїв та інформації, яка у них міститься, документів, є обґрунтованою.

5) Наслідки арешту майна для осіб, чиї права обмежуються

Критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. При цьому, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є їй пропорційними. Водночас, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Положення КПК України узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини, який дійшов висновку, згідно з яким ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що втручання в право мирного володіння майном можливе за умови існування розумного взаємозв`язку пропорційності між використаними засобами, якими обмежується право, та ціллю заради досягнення якої застосовуються такі засоби (п. 203 рішення ЄСПЛ від 05.03.2019 у справі «Узан та інші проти Туреччини» / Uzan and others v. Turkey, заяви № 19620/05, 41487/05, 17613/08, 19316/08).

Отже, обмежити особу в праві мирно володіти майном можна не просто, коли існує необхідність здійснення такого втручання в її право з метою виконання завдань кримінального провадження, а виключно, якщо виконати завдання кримінального провадження в інший спосіб, аніж через застосування такого обмеження за наявних обставин неможливо.

Частина четверта статті 173 КПК України визначає, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При цьому, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

На думку слідчого судді, враховуючи, серед іншого, суспільну небезпеку можливих кримінальних правопорушень, їх специфіку, ступінь тяжкості, накладення арешту у цьому випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження, оскільки не має на меті позбавити ОСОБА_9 та ОСОБА_11 належного їм майна, а лише тимчасово обмежити їх право користування, розпорядження та відчуження майна, зокрема до завершення експертного дослідження.

У ході розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено негативних наслідків арешту майна. Що стосується прав та законних інтересів володільців майна ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , слідчий суддя вважає, що такі обмеження не є занадто обтяжливими для них.

Враховуючи викладене, слідчий суддя переконаний, що накладення арешту у цьому випадку є пропорційним та співрозмірним завданням кримінального провадження та переслідує легітимну мету.

Також, слідчий суддя вважає обґрунтованим застосувати тимчасову заборону користування, розпорядження та відчуження вказаного у клопотанні прокурора майна, зважаючи на встановлені ризики приховування, пошкодження, псування або знищення цифрових пристроїв, вилучених у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 , а також інформації, яка в них зберігається, та документів.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що на цьому етапі досудового розслідування не може вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі встановлювати наявність складу злочину, винуватість осіб чи ступінь вини.

Керуючись ст. 132, 170-173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 10.07.2024 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , проведеного на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 08.07.2024, а саме:

-мобільний телефон iPhone 15 Pro Max, IMEI НОМЕР_1 , serial № НОМЕР_2 ;

-планшет iPad pro 12.9, IMEI НОМЕР_3 , serial № НОМЕР_5 ;

-мобільний телефон iPhone 14 Pro Max, IMEI НОМЕР_4 , serial № X7L6G43K9P;

-службовий блокнот формату A4;

-документи (роздруківки та аркуші з рукописним текстом) на 5 арк,

який полягає у тимчасовій забороні користування, розпорядження та відчуження.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити учасникам, присутнім під час її оголошення. Копію ухвали не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам, які не були присутні в судовому засіданні.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом 5 днів з дня оголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_15