УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0001205 від 30.11.2023, -

ВСТАНОВИВ :

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, в якому просив скасувати арешт накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.06.2024 у справі № 761/22417/24 на майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: смартфон марки Apple Iphone 12 Pro Max, IMEI1: НОМЕР_1 , IMBI2: НОМЕР_2 , S/N НОМЕР_3 ; SIM-картка з номером НОМЕР_4 , ноутбук марки Apple M2 Mac Book Air s/n НОМЕР_5 .

В обґрунтування клопотання адвокат зазначає, що арешт на майно є необґрунтованим та підлягає скасуванню, ОСОБА_5 не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, йому невідомі підприємства, які були зазначені в ухвалі про обшук.

У судовому засіданні представник власник майна адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримала із підстав, в ньому наведених, просила його задовольнити.

Прокурор Офісу Генеральний прокурора ОСОБА_4 у судовому засіданні вказав, що клопотання про скасування арешту майна є необґрунтованим, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні клопотання. Надав суду копії постанов слідчого СБ України від 13.06.2024 про визнання речовими доказами та від 05.09.2024 про призначення комп`ютерно-технічної експертизи.

Дослідивши матеріали клопотання, подані прокурором письмові заперечення, заслухавши учасників, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що слідчими Головного слідчого управління СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001205 від 30.11.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 200, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 111 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.06.2024 у справі № 761/22417/24, накладено арешт на майно, яке вилучене 13.06.2024 в ході проведення обшуку, а саме: смартфон марки Apple Iphone 12 Pro Max, IMEI1: НОМЕР_1 , IMBI2: НОМЕР_2 , S/N НОМЕР_3 ; SIM-картка з номером НОМЕР_4 , ноутбук марки Apple M2 Mac Book Air s/n НОМЕР_5 .

Під час вирішення питання про накладення арешту на вказане майно слідчий суддя, дійшов висновку про відповідність вказаного майна критеріям речового доказу, визначеним ст. 98 КПК України, та з метою забезпечення збереження речових доказів наклав арешт.

Крім цього, з метою з`ясування всіх обставин, що мають значення для повноти, всебічності та неупередженості розслідування кримінального провадження, постановою слідчого СБ України від 05.09.2024 у кримінальному провадженні № 0001205 від 30.11.2023 призначено комп`ютерно-технічну експертизу, на виконання якої було надано вказане майно.

Приписами статей 131, 132 КПК України передбачено, що арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вбачається з матеріалів клопотання та долучених до нього документів, вони не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність та які б спростували висновки, викладені в ухвалах слідчого судді, що дає слідчому судді підстави дійти висновку, що необхідність арешту на зазначене в клопотанні майно на теперішній час не відпала.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даного клопотання за наданими матеріали, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності заявника обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права.

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а суд на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які виникають при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Також, слідчим суддею встановлено, що даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав власників та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованості накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в продовженні дії такого заходу, а відтак слідчий суддя приходить висновку, про наявність підстав для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності та вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 309 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0001205 від 30.11.2023 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1