Провадження № 1-і/185/4/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в період дії воєнного стану в залі суду в м. Павлоград клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного у кримінальному провадженні № 0000001 від 21.11.2012 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 ч. 3, ст. 365 ч. 2, ст. 368 ч. 3, ст. 307 ч. 2 КК України,

за участю:

представника власника майна ОСОБА_3 (в режимі відеоконферецзв`язку),

В С Т А Н О В И В:

15.10.2024 представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотання про скасування накладеного під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000001 від 21.11.2012 ухвалою слідчого судді Ворошиловського районного суду міста Донецька від 14.05.2013 у справі № 255/5512/13-к арешту нерухомого майна, а саме: квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27334503. Подане клопотання вмотивовано тим, що з моменту інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень пройшло більше 10 років, отже закінчилися строки давності, визначені ст. 49 КК КК України, а тому потреба у подальшому застосуванні арешту майна відпала.

Присутній в судовому засіданні представник власника майна адвокат ОСОБА_3 підтримав заявлене клопотання та просив суд його задовольнити та скасувати накладений в рамках кримінального провадження арешт нерухомого майна.

Вивчивши клопотання заявника про зняття арешту, перевіривши наявні матеріали, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Судом встановлено, що ухвалою Ворошиловського районного суду міста Донецька від 14 травня 2013 року, накладено арешт на нерухоме майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони підозрюваному будь-яким чином відчужувати вищевказане майно. Арешт на майно було накладено з метою убезпечення його зникнення, реалізації або настання інших наслідків, які можуть перешкодити забезпеченню процесуальних рішень по кримінальному провадженню.

На даний час підстави, які існували на час винесення ухвали Ворошиловського районного суду міста Донецька від 14 травня 2013 року, не перестали існувати.

Так, як згідно з наданою адвокатом відповіддю Донецької обласної прокуратури кримінальне провадження № № 0000001 від 21.11.2012 розслідувалось слідчими прокуратури м. Донецьк і за результатами розслідування 07.06.2013 направлено до Київського районного суду м. Донецька з обвинувальним актом стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ст. 364 ч. 3, ст. 365 ч. 2, ст. 368 ч. 3, ст. 307 ч. 2 КК України.

Отже, на даний час ОСОБА_4 перебуває у статусі обвинуваченого у кримінальному провадження за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364 ч. 3, ст. 365 ч. 2, ст. 368 ч. 3, ст. 307 ч. 2 КК України.

В свою чергу, суд зазначає, що відповідно до положень кримінального процесуального законодавства України питання звільнення обвинуваченого від кримінального відповідальності за умови настання передбачених ст. 49 КК України підстав під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, вирішується судом за клопотанням сторони кримінального провадження.

Відповідно до практики ЄСПЛ, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути й розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ» проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52).

Згідно з ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

У ч. 3 ст. 9 КПК України зазначено, що закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.

Таким чином, оскільки обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 передано до суду, тобто триває судове провадження у кримінальному провадженні, а обвинувачений ОСОБА_4 продовжує обвинувачуватись за ст. 364 ч. 3, ст. 365 ч. 2, ст. 368 ч. 3, ст. 307 ч. 2 КК України, суд вважає, що арешт майна, який наразі діє, відповідає вимогам саме КПК України, тому зняття арешту на даному етапі є недоцільним, у зв`язку з чим клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане і інтересах ОСОБА_4 , про зняття арешту є передчасним, та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 369 - 372, 376 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити адвокату ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про скасування арешту, накладеного у кримінальному провадженні № 0000001 від 21.11.2012.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1