№ провадження 1-кс/208/2003/24
УХВАЛА

Іменем України

11 жовтня 2024 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 (в режимі відео конференції), адвоката ОСОБА_4 (в режимі відео конференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 , про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000356 від 01.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Донецькій області звернувся до суду із погодженим з прокурором клопотанням, просив накласти арешт на вилучене майно під час обшуку 08.10.2024 за адресою: АДРЕСА_1 ,.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у клопотанні. На обґрунтування необхідності вилучення всіх мобільних телефонів під час обшуку, пояснив, що фігуранти даного кримінального провадження дуже часто змінювали мобільні пристрої, тому було прийнято рішення вилучити всі мобільні телефони. Вилучені телефон та ноутбук потребують експертного дослідження, а також проведення негласних слідчих (розшукових) дій. Просив клопотання задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 , який представляє інтереси ОСОБА_6 , в судовому засіданні зазначив, що слідством не було встановлено, кому саме належать мобільні телефони. В ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку було зазначено про вилучення пристроїв, свідчать про злочинну діяльність. У слідства були всі дані про мобільні телефони, якими користуються фігуранти, але слідчим було вилучено всі мобільні телефони. Просив відмовити в частині накладення арешту на телефони та ноутбук або ж встановити граничну дату проведення огляду вилучених речей та повернути їх, оскільки слідству потрібна лише інформація, а не самі пристрої.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим відділом СУ ГУНП в Донецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 000356 від 01.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що група осіб до складу якої входять ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , здійснюють дії по забезпеченню заняття проституцією іншою особою на території Донецької області.

В ході досудового розслідування 02.07.2024 проведено контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту. Під час даної негласної слідчої (розшукової) дії було задокументовано надання сексуальних послуг за грошову винагороду, а також те, що організували надання вказаних послуг громадяни ОСОБА_6 , яка виконувала роль адміністратора та ОСОБА_8 , який виконував роль водія та забезпечував безпеку жінки, яка надавала сексуальні послуги.

Крім цього, 06.09.2024 також проведено контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту. В ході даної слідчої (розшукової) дії зафіксовано забезпечення заняття проституцією іншою особою, тобто сутенерство, з боку ОСОБА_6 (управлінські функції), ОСОБА_8 (забезпечення транспортування дівчат та організація їх безпеки), ОСОБА_10 (адміністратор). Допитаний в якості свідка ОСОБА_11 під час допиту повідомив, як саме ним було отримано сексуальні послуги за грошову винагороду, та хто приймав участь у забезпеченні діяльності жінки, яка їх надавала.

Крім цього, 14.09.2024 також проведено контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту. Зафіксовано забезпечення заняття проституцією іншою особою, тобто сутенерство, з боку ОСОБА_6 (управлінські функції), ОСОБА_8 (забезпечення транспортування дівчат та організація їх безпеки), ОСОБА_10 (адміністратор). Допитаний в якості свідка ОСОБА_12 розповів, як саме відбувалось надання йому сексуальних послуг, з ким він зв`язувався, яким чином його підвозили до місця надання сексуальних послуг, з ким розраховувався.

На підставі ухали слідчого судді в період часу з 22.30 год 08.10.2024 по 01.34 год 09.10.2024 проведено обшук за адресою:

АДРЕСА_1 , під час якого вилучено наступне майно:

1) мобільний телефон iPhone pro Max, ІМЕІ : НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-карткою із номером НОМЕР_3 , упаковано до сейф-пакету PSP1132670;

2) два мобільних телефони у кількості 2 шт. упаковані до сейф-пакету PSP 1132668;

3) грошові кошти в сумі 1000 (одна тисяча) доларів США, 300 (триста) ЄВРО, 1000 (тисяча) гривень, упаковані до сейф-пакету PSP 1132667;

4)блокнот з чорновими записами, а також носії інформації USB та micro SD, упаковані до сейф-пакету 7030717;

5) два предмети схожі на автоматичну зброю, упаковані окремо шляхом обмотування сміттєвими пакетами та опечатано клейовим способом за допомогою скотчу, преклеєно бирку з пояснювальними написами;

6) предмети схожі на набої до автоматичної зброї у кількості 113 шт., упаковані до сейф-пакету SUD 4030610;

7) предмети схожі на магазини до автоматичної зброї у кількості 5 шт., упаковані до сейф-пакету WAR 1673348;

8) ноутбук HP model RTL 8822CE разом із зарядним пристроєм, упаковано до сейф-пакету WAR 1673349;

Крім цього, під час проведення обшуку було виявлено паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вказує на зв`язок між ним та ОСОБА_6 . Крім цього, в ході обшуку ОСОБА_6 повідомила, що мешкає спільно із ОСОБА_7 .

В подальшому 09.10.2024 року постановою слідчого вилучені предмети було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Слідчий зазначив, що вилучені речі відповідають критеріям визначеним ч. 1 ст. 98 КК України та не вжиття заходів арешту може призвести до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вищезгаданого майна.

Відповідно до ч.7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Із вказаних норм слідує, що під час проведення обшуку, окрім предметів, які вилучені законом з обігу, слідчий і прокурор мають право вилучати речі та документи - які входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, а також мають право вилучати речі та документи - які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку. При цьому статус «тимчасово вилучене майно» мають лише ті речі та документи, що вилучені під час обшуку слідчим або прокурором, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку.

Відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

В силу ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову (ч. 3 ст. 170 КПК України).

При цьому, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при вирішенні питання надання накладення арешту на майно (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

У відповідності до ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000356 від 01.05.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, постанову про визнання речових доказів від 09 жовтня 2024 року, надані докази, вважає, що слідчим доведено, що вище вказане майно, вилучене під час обшуку, необхідно вивчити шляхом проведення відповідних експертиз, висновки яких можуть бути використані як докази в кримінальному провадженні, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона відчужувати розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у такий спосіб як арешт майна, слідчий суддя вважає розумним та співмірним обмеженням права власності, таким що відповідатиме завданням кримінального провадження, так само як і доцільним, оскільки в даному випадку такий спосіб забезпечує запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування.

Враховуючи вимоги ст. 170 КПК України, обставини встановлені під час розгляду клопотання у їх сукупності, позиції слідчого, який довів обґрунтованість заявленого клопотання, враховуючи що підставою клопотання є необхідність збереження речових доказів а також проведення ряду слідчих дій, а тому з метою його збереження, унеможливлення пошкодження та знищення, що може призвести до нівелювання доказової бази, клопотання підлягає задоволенню. Крім того слідчий суддя зазначає, що арешт майна носить тимчасовий характер.

Керуючись ст. 36, 131-132, 170-171, 173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на вилучене майно під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого вилучено наступне майно:

1) мобільний телефон iPhone pro Max, ІМЕІ : НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-карткою із номером НОМЕР_3 , упаковано до сейф-пакету PSP1132670 - на час, необхідний для проведення експертиз та інших слідчих дій з даним пристроєм;

2) мобільні телефони у кількості 2 шт., упаковані до сейф-пакету PSP 1132668 - на час, необхідний для проведення експертиз та інших слідчих дій з даними пристроями;

3) грошові кошти в сумі 1000 (одна тисяча) доларів США, 300 (триста) ЄВРО, 1000 (тисяча) гривень, упаковані до сейф-пакету PSP 1132667;

4)блокнот з чорновими записами, а також носії інформації USB та micro SD, упаковані до сейф-пакету 7030717;

5) два предмети схожі на автоматичну зброю, упаковані окремо шляхом обмотування сміттєвими пакетами та опечатано клейовим способом за допомогою скотчу, приклеєно бирку з пояснювальними написами;

6) предмети схожі на набої до автоматичної зброї у кількості 113 шт., упаковані до сейф-пакету SUD 4030610;

7) предмети схожі на магазини до автоматичної зброї у кількості 5 шт., упаковані до сейф-пакету WAR 1673348;

8) ноутбук HP model RTL 8822CE разом із зарядним пристроєм, упаковано до сейф-пакету WAR 1673349 - на час, необхідний для проведення експертиз та інших слідчих дій з даним пристроєм.

Скасування арешту майна проводиться в порядку передбаченому ст. 174 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 14.10.2024 року

Слідчий суддя ОСОБА_1