Справа № 727/7569/24
Провадження № 1-кп/727/386/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

з участю учасників судового кримінального провадження

прокурора ОСОБА_3

потерпілого, неповнолітнього ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 та представника, адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника в його інтересах ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження № 0000598 від 12.06.2024 року по відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Казахстан, казах, громадянина України, з вищою освітою, працюючого приватним підприємцем, одруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівці на розгляді перебуває обвинувальний акт в рамках кримінального провадження за № 0000598 від 12.06.2024 року по відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Казахстан, казах, громадянина України, з вищою освітою, працюючого приватним підприємцем, одруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Досудовим розслідуванням кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_7 11.06.2024 близько 20 год. 50 хв., перебуваючи біля під`їзду №5, будинку АДРЕСА_2 в ході раптово виниклого словесного конфлікту із приводу спричинення галасу на території внутрішнього двору вказаного будинку, із неповнолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи з прямим умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_4 один удар кулаком своєї правої руки в область щелепи із лівого боку останнього, чим своїми протиправними діями спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: синця в проекції тіла нижньої щелепи зліва; поверхневої рани на слизовій оболонці лівої щоки, перелому суглобного паростку нижньої щелепи зліва з помірним зміщенням.

В судовому засіданні, потерпілий ОСОБА_4 , у присутності законного представника, батька ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 подав письмове клопотання про відмову від пред`явленого, приватного обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122 КК України, у зв`язку з відсутністю будь-яких претензій до обвинуваченого та закриття провадження у зв`язку з цим.

Прокурор ОСОБА_9 не заперечувала проти заявленого клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_7 , в його інтересах захисник ОСОБА_8 не заперечували проти клопотання потерпілого та закриття справи, у зв`язку з відмовою від обвинувачення.

Суд, вивчивши заяву потерпілого, заслухавши доводи учасників процесу з приводу заявленого клопотання, встановив наступне.

ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України в умисному нанесенні тілесних ушкоджень середньої тяжкості, тобто умисне ушкодження, яке є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Положеннями п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що в підготовчому судовому засіданні суд має право, крім іншого, закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до змісту п.7ч.1ст.284КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінального проступку, у тому числі, передбаченого ст. 122 КК України.

У частині 1 статті 285 Кримінального процесуального кодексу України зазначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, яким, відповідно до пункту 7 частини 1 статті 3 зазначеного Кодексу є законодавчі акти України, які встановлюють кримінальну відповідальність (Кримінальний кодексу України та Закон України про кримінальні проступки).

Звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом (частина 1 статті 286 Кримінального процесуального кодексу України).

Отже, відповідно до приписів, що міститься у пункті 1 частини 2 статті 284, частині 3 статті 285, частині 4 статті 286, частині 3 статті 288 Кримінального процесуального кодексу України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення передбачених у статті 49 Кримінального кодексу України підстав і відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Крім того, колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у постанові від 25 лютого 2021 року у справі № 192/3301/16-к вказала, що системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення статті 49 Кримінального кодексу України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому таке клопотання подається стороною кримінального провадження, а не виключно підозрюваним, обвинуваченим або засудженим. Разом з тим кримінальний процесуальний кодекс вказує на обов`язковість згоди обвинуваченого на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 Кримінального кодексу України.

В даній справі, орієнтири, окреслені Верховним Судом у вищенаведеній постанові, дотримано. Так, клопотання подане стороною кримінального провадження та обвинувачений надав беззаперечну згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності з підстав, визначених статтею 49 Кримінального кодексу України, про що не заперечував й прокурор.

Відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України № 4025-VІ від 15 листопада 2011 року) кримінальне правопорушення за частиною статті 122 Кримінального кодексу України станом на час його вчинення відносилось до злочину середньої тяжкості.

Разом із тим, Законом України від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 01 липня 2020 року внесені зміни до статті 12 та статті 49 Кримінального кодексу України. Так, положення частин 1 - 4 статті 12 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ) передбачають, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років. Згідно із частиною 1 статті 5 Кримінального кодексу України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже, беручи до уваги наведені положення статті 5 Кримінального кодексу України щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі та позицію Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладену у постанові від 05 квітня 2021 року у справі № 328/1109/19, щодо співставлення положень статті 12 Кримінального кодексу України та статті 49 Кримінального кодексу України в редакціях Законів України № 4025-VI від 15 листопада 2011 року та № 1183-VII від 08 квітня 2014 року відповідно, з урахуванням того, що останнім Законом вводиться поняття кримінальних проступків, наявні передумови для його (Закону) врахування, як такого, що іншим чином поліпшує становище, враховує норми статті 49 Кримінального кодексу України в редакції Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, в цій справі.

Правилами частини 3 статті 288 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Отже, за змістом ст.ст. 284 - 288 Кримінального процесуального кодексу України умовами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність визначених законом підстав для звільнення від кримінальної відповідальності, клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення та згода обвинуваченого. При цьому, за наявності всіх визначених законом вимог, звільнення від кримінальної відповідальності є обов`язком суду.

За наведених обставин, враховуючи, що відповідно до ч. 4 ст. 26 КПК України відмова потерпілого ОСОБА_4 , у присутності законного представника, батька ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження в формі приватного обвинувачення, а така відмова є його правом, суд вважає можливим клопотання потерпілого задовольнити та закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КПК України.

Закриваючи кримінальне провадження, суд або суддя має вирішити відповідно до вимог чинного кримінально - процесуального законодавства питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, відшкодування судових витрат тощо (пункт 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).

Судом встановлено, що під час досудового розслідування ОСОБА_7 , запобіжний захід не обирався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, окрім постановлення ухвал про призначення експертизи та надання тимчасового доступу до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Долю речових доказів по справі слід вирішити в порядку, визначеному пунктом 7 частини 9 статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Цивільні позови в рамках даного кримінального провадження не заявлялися.

Під час проведення досудового розслідування витрати на залучення експерта не понесені.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 284, 477 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ::

Клопотання потерпілого ОСОБА_4 задовольнити.

Закрити кримінальне провадження № 0000598 від 12.06.2024 року по відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Казахстан, казах, громадянина України, з вищою освітою, працюючого приватним підприємцем, одруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, у зв`язку із відмовою потерпілого ОСОБА_4 від обвинувачення в кримінальному провадженні в формі приватного обвинувачення.

Речові докази та процесуальні витрати в справі відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Повний текст ухвали складено 26.09.2024 року.

Суддя: ОСОБА_1