Справа № 639/6910/24
Провадження № 1-кс/639/1342/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2024 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представників ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , керівника Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка подана в порядку ст. 206 КПК України, щодо незаконного утримання та негайне звільнення особи,

в с т а н о в и в:

18.10.2024 на розгляд слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка подана в порядку ст. 206 КПК України, щодо незаконного утримання та негайне звільнення особи.

В обґрунтування скарги зазначено, що 12.10.2024 о 19 год 00 хв ОСОБА_3 зателефонував її цивільний чоловік ОСОБА_6 та повідомив, що цього ж дня близько 19 год 00 хв його було затримано невідомими особами у військовій формі, які не надали для ознайомлення своїх службових посвідчень. Затримання відбулось на окружній дорозі в районі дороги на с. Циркуни Харківської області. В подальшому, зі слів затриманого, його було примусово доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 , згоди на що він не надавав. Невідомі особи у військовій формі в усній формі повідомили, що вони є працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 . Станом на теперішній час телефонний зв`язок із затриманим іноді існує та затриманий повідомляє, що його безпідставно утримують більше 72 годин без рішення суду.

Заявник зазначає, що є достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 незаконно примусово утримується співробітниками невідомим особами у військовій формі, ймовірно працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 (на території військової частини).

У поданій скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на приписи ст. 206 КПК України, просить зобов`язати начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 негайно звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходиться на території військової частини за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 вказану скаргу підтримала та просила задовольнити.

Під час судового засідання керівник Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на те, що станом на 21.10.2024 Харківською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону жодного кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 не здійснювалося та не здійснюється. За наявною інформацією, 19.10.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за фактом самовільного залишення військової частини військовослужбовцем ОСОБА_6 , досудове розслідування здійснюється ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську, процесуальне керівництво здійснюється Донецькою спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони. Військовослужбовець ОСОБА_6 не був затриманий в порядку, передбаченому КПК України. 21.10.2024 ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Проти задоволення скарги прокурор заперечував, оскільки жодної інформації про незаконне позбавлення свободи ОСОБА_6 немає. До прокуратури жодного звернення за обставинами, викладеними у скарзі, у тому числі заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, не надходило. Крім того, розташування камер тимчасового затримання ІНФОРМАЦІЯ_4 знаходиться зовсім за іншою адресою, аніж за тією адресою, про яку зазначено у скарзі. Територія, на якій знаходився ОСОБА_6 , не є територією ІНФОРМАЦІЯ_5 , а є територію іншої військової частини, на якій перебував військовослужбовець ОСОБА_6 , очікуючи, доки його заберуть представники його військової частини.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги та надав пояснення, що 12.10.2024 на блокпосту АДРЕСА_2 працівниками Національної поліції України був зупинений громадянин ОСОБА_6 , оскільки він рахувався за базами даних як особа, яка самовільно залишила військову частину, після чого було викликано Військову службу правопорядку. Працівники ВСП запропонували ОСОБА_6 проїхати з ними для з`ясування обставин, після чого вони прибули на територію військової частини НОМЕР_1 . Під час спілкування з представниками військової частини НОМЕР_2 , в якій ОСОБА_6 має проходити військову службу, останні повідомили, що зараз військова частина веде активні бойові дії та можливостей його забрати немає, у зв`язку з чим ОСОБА_6 тимчасово перебував на території військової частини НОМЕР_1 . Військовослужбовець ОСОБА_6 не був затриманий, перебував на вищезазначеній території та був забезпечений усім необхідним. 21.10.2024 ОСОБА_6 був доставлений до міста Дніпро, де був переданий працівникам ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську. За весь час перебування на території військовій частині ОСОБА_6 заяв чи скарг не подавав.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 також заперечував проти задоволення скарги ОСОБА_3 , надавши аналогічні пояснення по обставинам справи.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали скарги та надані до суду докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Приписами ч. 1 ст. 206 КПК України визначено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Згідно з ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання (ч. 4 ст. 206 КПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 206 КПК України, незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Наведені вище положення статті 206 КПК України мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках.

З системного аналізу зазначених положень статті 206 та інших положень КПК України вбачається, що нею врегульовано порядок здійснення контролю слідчим суддею щодо законності тримання осіб під вартою, а зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи (яка позбавлена свободи) слідчий суддя уповноважений під час розгляду скарги на незаконне тримання під вартою або іншого клопотання (скарги), розгляд яких віднесено до його повноважень та які подані в порядку, передбаченому КПК України.

З досліджених матеріалів встановлено, що 21 жовтня 2023 року під час перевірки особового складу в місці розташування підрозділу мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 в районі населеного пункту Авдіївка Донецької області було виявлено відсутність солдата ОСОБА_6 , стрільця-санітара 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується доповіддю командира військової частини НОМЕР_2 № 01/3658 від 21.10.2023.

Згідно з Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 7909 від 14.12.2023, за результатами службового розслідування підтверджено факт самовільного залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах воєнного стану солдатом ОСОБА_6 з 21 жовтня 2023 року по теперішній час. У зв`язку з наявністю в діях солдата ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, копії матеріалів службового розслідування було направлено до Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорськ Донецької області, для внесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування.

19.10.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості у кримінальному провадженні № 0003904 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, за фактом самовільного залишення місця несення служби військовослужбовцем ОСОБА_6 , вчинене в умовах воєнного стану.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Краматорську) ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську.

Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_6 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , стосовно якого на теперішній час здійснюється досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Також встановлено, що 21.10.2024 військовослужбовець ОСОБА_6 був доставлений у місто Дніпро та переданий працівникам Територіального управління ДБР, розташованого у місті Краматорську.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_6 не є затриманою особою в розумінні кримінального процесуального законодавства, не є особою, яка утримується під вартою, а тому повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються.

Аналіз статті 206 КПК України передбачає як незаконне затримання особи тримання особи під вартою, позбавлення свободи без судового рішення, або незвільнення з-під варти після внесення застави.

Слідчий суддя зазначає, що проходження військової служби під час мобілізації в особливий період не є позбавленням особи права на свободу, а є обов`язком громадянина України, який передбачений статтею 65 Конституції України, а відтак не є незаконним утриманням особи.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність об`єктивних даних, які би свідчили про те, що ОСОБА_6 незаконно утримується під вартою чи позбавлений свободи іншим чином, а тому відсутні підстави для задоволення скарги ОСОБА_3 , яка подана в порядку статті 206 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 206, 309, 369-372, 376, 392 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка подана в порядку ст. 206 КПК України, щодо незаконного утримання та негайне звільнення особи відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 24 жовтня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1