Провадження №1-кп/523/1294/24
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

27.09.2024 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, кримінальне провадження №0000507 від 02 квітня 2024 року із звинувачення,

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Овідіополь, Одеського р-ну, Одеської області, громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, утримуючого малолітню дитину, працевлаштованого, не маючого судимості відповідно до ст.89 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в:

Близько 15 години 15 хвилин 01 квітня 2024 року ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автобусом марки «I-VAN A07A01», н/з НОМЕР_1 , здійснюючи маневр руху заднім ходом по сухому дорожньому покриттю проїзної частини АДРЕСА_3 , зі сторони пр-кту Добровольського (в даний час - пр-кту Князя Володимира Великого) в напрямку вул. Семена Палія, впорушення пунктів 2.3«б» та 10.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР), діючи злочинно самовпевнено, тобто, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, легковажно розраховуючи на їх відвернення,уважним не був, за дорожньою обстановкою не стежив, не переконався в безпеці для інших учасників дорожнього руху, не звернувся за допомогою до інших осіб та допустив наїзд задньою частиною керованого ним транспортного засобу на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала вказану проїзну частину автодороги, в невстановленому для переходу місці, зліва на право по ходу руху автобуса.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) ОСОБА_4 отримала тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя у вигляді відкритої черепно-мозкової травми у формі забою головного мозку з крововиливом під м`яку мозкову оболонку, перелому луски правої тім`яної кістки із розповсюдженням на піраміду скроневої кістки, крововилив в барабанну порожнину правої скроневої кістки, забій м`яких тканин волосяної частини голови.

Обвинувачений вину у вчиненому діянні визнав повністю та показав, що в денний час 01 квітня цього року він, перебуваючи на кінцевій зупинці автобусного маршруту по АДРЕСА_3 , із незначною швидкістю здійснював маневр руху заднім ходом, не переконавшись в тому, що з лівої сторони відсутні будь-які перешкоди. В наступний момент він, почувши звуковий сигнал від іншого автомобіля, негайно зупинився, підійшов до задньої частини автобусу, за якою несподівано для себе виявив, що здійснив наїзд на жінку пішохода.

Після настання події він попросив очевидців викликати швидку допомогу, до приїзду якої підтримував голову потерпілої, щоб та не захлинулася від кровотечі. Після прибуття медиків, правоохоронців та документального оформлення події, ОСОБА_6 негайно поїхав до лікарні, де, дізнавшись про незадовільний стан ОСОБА_4 , оплатив усі витрати, пов`язані з її стаціонарним лікуванням в розмірі близько 20000 грн, а також в наступному надав допомогу, спрямовану на покращення її харчування, в розмірі 3200 грн. Про вчинену необережність обвинувачений жалкує, щиро кається.

Отримавши показання обвинуваченого, що повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, за клопотанням прокурора, підтриманим потерпілою, обвинуваченим та захисником, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів.

Таким чином суд вважає доведеним, що ОСОБА_6 , керуючи близько 15 години 15 хвилин 01 квітня 2024 року технічно справним автобусом марки «I-VAN A07A01», н/з НОМЕР_1 , здійснюючи маневр руху заднім ходом по сухому дорожньому покриттю проїзної частини АДРЕСА_3 , зі сторони пр-кту Добровольського в напрямку вул. Семена Палія, впорушення пунктів 2.3«б» та 10.9 ПДР, діючи злочинно самовпевнено, тобто, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, легковажно розраховуючи на їх відвернення,уважним не був, за дорожньою обстановкою не стежив, не переконався в безпеці для інших учасників дорожнього руху, не звернувся за допомогою до інших осіб та допустив наїзд задньою частиною керованого ним транспортного засобу на пішохода ОСОБА_4 , яка перетинала вказану проїзну частину автодороги, в невстановленому для переходу місці, зліва на право по ходу руху автобуса.

Внаслідок зазначеної ДТП ОСОБА_4 отримала тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя у вигляді відкритої черепно-мозкової травми у формі забою головного мозку з крововиливом під м`яку мозкову оболонку, перелому луски правої тім`яної кістки із розповсюдженням на піраміду скроневої кістки, крововилив в барабанну порожнину правої скроневої кістки, забій м`яких тканин волосяної частини голови.

Вчинені ОСОБА_6 дії суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій тяжкі тілесні ушкодження.

Судом розглянуто цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_4 до обвинуваченого та Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», про стягнення: 1) із ОСОБА_6 спричиненої ДТП моральної шкоди в розмірі 198450 грн; 2) із страховика шкоди, заподіяної здоров`ю, в загальному розмірі 31000 грн та моральної шкоди в розмірі 1550 грн.

ПрАТ «Страхова Група «ТАС» позовні вимоги не визнала. ОСОБА_6 частково з ними погодився, в розмірі 10000 грн.

В обґрунтування заявлених вимог потерпіла зазначила про вартість придбання медичних послуг, препаратів, лікарських засобів при проходженні лікування після ДТП, на суму 25000 грн (про що у неї не збереглися жодні фіскальні чеки чи квитанції), а також про потребу посиленого харчування у щоденному розмірі 100 грн впродовж 60 днів, в загальному розмірі 6000 грн. Зазначені обставини позивач доводить висновком судово-медичної експертизи №679 від 30 травня 2024 року а також випискою із медичної карти стаціонарного хворого №7524 від 17 квітня 2024 року КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради.

Окрім того, потерпіла в позовній заяві та під час допиту в суді зазначила, що отримані нею тілесні ушкодження призвели до фізичної шкоди її здоров`ю, потреби в подальшому лікуванні, до психологічного стресу, душевного болю, який з часом вона продовжує відчувати, а також до моральних страждань, що порушило умови її повсякденного життя.

Вирішуючи зазначений позов суд дійшов наступного.

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. У відповідності з ч.1 ст.1166 та ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана потерпілому від злочину, відшкодовується в повному обсязі особою, яка вчинила злочин та завдала цю шкоду.

Положеннями ст.ст.22 - 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регламентована і відповідальність страховика у разі настання відповідного страхового випадку.

Як вбачається з полісу №АТ/4952409, укладеному 24 листопада 2023 року між ТОВ «Турист» та Приватним акціонерним товариством «Страхова Група «ТАС», останнє товариство є страховиком щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності зазначеного страхувальника, за шкоду, заподіяну третім особам під час керування автобусом «I-VAN A07A01», н/з НОМЕР_1 , з 26 листопада 2023 року до 25 травня 2024 року, із лімітами відповідальності: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 320000 грн; за шкоду, заподіяну майну 160000 грн; франшиза 3200 грн.

В питанні відшкодування витрат потерпілої на лікування та покращене харчування суд зазначає про не доведення їх фактичного понесення жодним документальним доказом, що спричинює відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_6 долучено в суді копії фіскальних чеків про добровільно здійснену ним оплату витрат на лікування потерпілої, а також письмову розписку племінниці ОСОБА_4 ОСОБА_7 від 09 червня 2024 року про отримання від обвинуваченого матеріальної допомоги в загальному розмірі 25709,35 грн.

Вирішуючи позов в частині заявленої моральної шкоди суд виходить із того, що за встановлених в суді обставин отримання потерпілою ушкоджень здоров`я в ДТП та наступного погіршення стану її здоров`я з вини обвинуваченого, це безумовно, потягло для ОСОБА_4 позбавлення певних елементів благополуччя, а також до психологічних страждань і суттєвих негативних змін в її подальшому житті. Беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань потерпілої, обставини, при яких була спричинена їй моральна шкода, ступінь вини обвинуваченого, який повністю визнав свою вину у вчиненому, добровільно відшкодував заподіяну майнову шкоду здоров`ю потерпілої, а також враховуючи вимоги ст.ст.23,1167,1168 ЦК України і роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд вважає справедливим частково задовольнити заявлені вимоги про відшкодування спричиненої потерпілій моральної шкоди, в розмірі 70000 грн. На думку суду, саме ця сума є справедливою і співрозмірною з понесеними потерпілою моральними стражданнями.

Окрім того, відповідно до ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Враховуючи, що в даному випадку розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, потерпілою взагалі не доведений, то відсутні і будь-які підстави до стягнення із ПрАТ «Страхова Група «ТАС» моральної шкоди на користь ОСОБА_4 .

Процесуальні витрати, пов`язані із загальною вартістю проведених експертиз, в загальному розмірі 7951,44 грн, відповідно до положення ч.2 ст.124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

При призначенні покарання обвинуваченому суд визнає його щире каяття та добровільне відшкодування майнової шкоди в якості обставин, які пом`якшують покарання, а також констатує про відсутність обставин, які б обтяжували покарання.

Суд також враховує дані про ОСОБА_6 як про особу, яка не має незнятої та непогашеної судимості, офіційно працює, позитивно характеризується за місцем проживання, має власну сім`ю, утримує малолітню дитину, не перебуває на обліку в спеціалізованих медичних установах.

На підставі викладеного, тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого, наявності вищезазначених обставин, які пом`якшують покарання, з урахуванням особи винуватого, його ставлення до вчиненого, а також узгоджувальної позиції прокурора та потерпілої, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_6 без реального відбуття основного покарання у виді позбавлення волі, із встановленням іспитового строку, у зв`язку із чим, до останнього необхідно застосувати положення ст.ст.75 і 76 КК України.

Окрім того, зважаючи на те, що професія водія для ОСОБА_6 є єдиним джерелом офіційного доходу як щодо утримання власної сім`ї, так і відшкодування присудженої судом на користь потерпілої моральної шкоди, суд вважає необхідним, як виняток, не позбавляти ОСОБА_6 права керування транспортними засобами.

Долю долучених до матеріалів кримінального провадження речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України, із скасуванням накладеного на транспортний засіб арешту.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік і 6 (шість) місяців.

Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 ст.76 цього ж кодексу зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 , спричинену моральну шкоду в розмірі 70000 (сімдесят тисяч) грн.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_6 та Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», , м. Київ, пр-кт Перемоги, буд.№65 відмовити.

Стягнути із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави процесуальні витрати на суму 7951 (сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят одну) грн 44 коп.

Після набрання вироком законної сили визнані в якості речових доказів:

- автобус марки «I-VAN A07A01», н/з НОМЕР_1 , вважати повернутим ОСОБА_6 ;

- оптичний носій із відеозаписом події зберігати в матеріалах досудового розслідування.

Арешт, накладений на автобус марки «I-VAN A07A01», н/з НОМЕР_1 , - скасувати.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси впродовж 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий ОСОБА_1