УХВАЛА

Іменем України

22.08.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчої ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі подане у кримінальному провадженні № 0000586 від 19.08.2024 року клопотання старшої слідчої СВ відділу поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенськ, Миколаївської області

В С Т А Н О В И В :

Слідча звернулася із указаним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у якому послалася на те, що слідчим відділенням відділу поліції №1 Житомирським РУП ГУНП в Житомирській області розслідується кримінальне провадження №0000586 від 19.08.2024 по факту незаконного заволодіння транспортним засобом марки «Chery Amulet», д.н.з. НОМЕР_1 , в селі Висока Піч по вулиці Кантемирівській, 40 Житомирського району Житомирської області, яке зареєстроване за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.06.2024 відповідно до рішення Казанківського районного суду Миколаївської області ОСОБА_5 умовно-достроково звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі для проходження військової служби за контрактом та в подальшому направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 .

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Водночас, як вказує сторона обвинувачення у клопотанні, у порушення зазначених вище норм законодавства України, солдат ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим за вчинення майнових корисливих злочинів, із попередніх судимостей належних висновків не зробив та вчинив новий умисний злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 18.08.2024 близько 23 год. 10 хв. ОСОБА_5 підійшов до неогородженої території домоволодіння АДРЕСА_1 , де побачив автомобіль марки «CHERY», моделі «AMULET», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору та у цей час у нього виник умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, вчиненого повторно. ОСОБА_5 , розуміючи протиправний характер своїх дій та те, що він посягає на транспортний засіб, який йому не належить, діючи умисно, повторно, маючи корисливий мотив та прямий умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою використання його як засобу пересування, протиправно, всупереч волі власника, без його згоди, підійшовши до автомобіля марки «CHERY», моделі «AMULET», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, відкрив незачинені на замок водійські дверцята, проник у салон автомобіля, де побачив ключ у замку запалення. Після чого, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди та бажаючи їх настання, запустив двигун вказаного автомобіля «CHERY», поїхав у напрямку м. Козятин Козятинського району Вінницької області, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 143 500 гривень.

У відповідності до вимог ст.ст. 276-278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Як слідує зі змісту клопотання, обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні, відповідно до вимог КПК України, доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви від 19.08.2024 про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 , який вказав про те, що в період часу з 23:00 год. 18.08.2024 по 05:00 год. 19.08.2024 невідома особа з неогородженої території домоволодіння АДРЕСА_1 , незаконно заволоділа автомобілем марки «CHERY», моделі «AMULET», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору;

- протоколом огляду місця події від 19.08.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого зафіксовано місце та обстановку після вчинення злочину;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 19.08.2024, яка вказала, що 18.08.2024 близько 21:00 годин вона разом зі своїм чоловіком залишили її автомобіль марки «CHERY», моделі «AMULET», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, біля будинку АДРЕСА_1 , та в подальшому коли остання вийшла з будинку о 04 год. 40 хв. виявила, що автомобіль викрали;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 19.08.2024, який вказав, що 18.08.2024 близько 21:00 годин він разом зі своєю дружиною залишили автомобіль марки «CHERY», моделі «AMULET», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, біля будинку АДРЕСА_1 та в подальшому близько 04 год. 40 хв. дружина повідомила, що автомобіль викрали;

- рапортом поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону патрульної поліції УПП у Вінницькій області від 19.08.2024 про виявлення автомобіля марки «CHERY», моделі «AMULET», д.н.з. НОМЕР_1 ;

- протоколом огляду місця події від 19.08.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого вилучено автомобіль марки «CHERY», моделі «AMULET», д.н.з. НОМЕР_1 , та слідову інформацію;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, у відповідності до ст. 208 КПК України від 20.08.2024, під час якого вилучено, зокрема, ключі від замку запалення автомобіля марки «CHERY», моделі «AMULET», д.н.з. НОМЕР_1 ;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 20.08.2024, відповідно до якого останній відмовився від показань згідно ст. 63 КК України;

- протоколом огляду предмету (мобільного телефону) від 20.08.2024, під час якого встановлено, що в історії пошуку браузера наявні запити про зняття блокування керма без ключа запалення;

- протоколом пред?явлення предметів (речей) для впізнання потерпілій ОСОБА_8 від 20.08.2024,під час якого остання впізнала свої ключі від автомобіля марки «CHERY», моделі «AMULET», д.н.з. НОМЕР_1 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 20.08.2024, який вказав, що являється військовослужбовцем та його підлеглий ОСОБА_5 17.08.2024 самовільно залишив військову частину та про належність користування мобільним номером телефону;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 20.08.2024, який вказав про те, що він являється військовослужбовцем та його знайомий, з яким він проходить службу, ОСОБА_5 17.08.2024 самовільно залишив військову частину та про належність користування мобільним номером телефону;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 20.08.2024, який вказав, що являється військовослужбовцем та його підлеглий ОСОБА_5 17.08.2024 самовільно залишив військову частину та про належність користування мобільним номером телефону;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 20.08.2024, який вказав, що являється військовослужбовцем та його підлеглий ОСОБА_5 17.08.2024 самовільно залишив військову частину та про належність користування мобільним номером телефону;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 20.08.2024, який вказав, що близько 20 год. 30 хв. 19.08.2024 перебував на земельній ділянці, де в цей час побачив як автомобіль марки «CHERY», чорного кольору, врізався в дерево та в нього горіли стопи, біля автомобіля вже на той час перебували працівники поліції;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 20.08.2024, який вказав, що близько 20 год. 00 хв. 19.08.2024 він перебував на території домоволодіння та побачив як автомобіль марки «CHERY», чорного кольору, врізався в дерево та в нього горіли стопи, біля автомобіля вже на той час перебували працівники поліції;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 від 20.08.2024, які вказали, що являються працівниками поліції та 19.08.2024, перебуваючи на чергуванні, отримали повідомлення з приводу покинутого автомобіля неподалік провулку Кондрацького, де в подальшому виявлено транспортний засіб марки «CHERY», моделі «AMULET», д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває в розшуку;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_18 та ОСОБА_19 від 20.08.2024, які були присутні в якості понятих під час проведення огляду місця події при вилученні транспортного засобу марки «CHERY», моделі «AMULET», д.н.з. НОМЕР_1 ;

- висновком судової дактилоскопічної експертизи №СЕ-19/106-24/12544-Д від 20.08.2024, під час якої встановлено, що вилучені сліди рук з транспортного засобу марки «CHERY», моделі «AMULET», д.н.з. НОМЕР_1 , належать ОСОБА_20 ;

- повідомленням про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

З метою запобігання спробам ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та/або вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення та вагомість здобутих слідством доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжкого злочину, а також недостатність обрання більш м`яких запобіжних заходів для запобігання указаним вище ризикам, слідча за погодженням з прокурором просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

В судовому засіданні слідча та прокурор підтримали клопотання, просили його задовольнити. Прокурор суду пояснив, що обґрунтованість підозри підтверджується рядом доказів, зокрема, показаннями військовослужбовців, висновком дактилоскопічної експертизи. Також наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти наявним ризикам. Звертав увагу, що підозрюваний самовільно залишив військову частину 17.08.2024 року і більше двох діб використовував вільний час на власний розсуд. При цьому, останньому давали шанс виправитись, проте він їм не скористався.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що автомобіль «CHERY AMULET» не планував продавати, а їхав на похорон до тітки. Просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту по місцю проходження служби.

Захисник ОСОБА_6 додав, що підозрюваний визнає зроблену ним помилку, але хоче бути корисним суспільству. Саме такий запобіжний захід як домашній арешт сприятиме досягненню вказаної мети. На думку адвоката, немає жодного доведеного ризику, який свідчив би про необхідність обрання такого суворого запобіжного заходу як тримання під вартою. Просив обрати цілодобовий домашній арешт за місцем проходження служби. На переконання сторони захисту, ц е не завадить проведенню слідства.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

У частині першій статті 176 КПК України наведений виключний перелік запобіжних заходів, що можуть бути застосовані слідчим суддею до підозрюваного у разі доведення прокурором певного ряду обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у інкримінованому вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх обставин підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

У п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

У свою чергу обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На переконання слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке за класифікацією КК України відноситься до тяжкого злочину, та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

На думку суду, наведені у клопотанні та озвучені в судовому засіданні обставини свідчать про те, що на даний час існують ризики, які є підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зокрема, мова йде про ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, незаконно впливу на потерпілого та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином або вчинення іншого кримінального правопорушення (п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Надаючи оцінку можливості вчинення підозрюваним дій, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України, слідчий суддя враховує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova) § 58). Щодо наявності ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду слідчий суддя зважає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, тобто існує ймовірність притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення при визначенні ризику переховування. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі робить цей ризик достатньо високим. Існування зазначеного ризику підтверджує і та обставина, що згідно з матеріалами клопотання напередодні вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 в умовах воєнного стану самовільно залишив військову частину, в якій проходив військову службу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , не в останню чергу підтверджується показаннями свідків, ряд з яких знайомі підозрюваному, оскільки являються його товаришами по службі. Із урахуванням процедури, яка передбачена КПК України щодо отримання показань від свідків у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту таких осіб в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку, що у результаті обізнаності підозрюваного про свідків-військовослужбовців, котрі давали свідчення у кримінальному провадженні, ОСОБА_5 , не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами, може здійснювати на них вплив із метою спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм можуть бути відомі щодо кримінального правопорушення для уникнення кримінальної відповідальності. Ризик здійснення тиску на свідків може бути визнано належною підставою на початкових стадіях провадження («Яжинський проти Польщі» (Jarzynski v. Poland) § 43).

В обґрунтування ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином слідчий та прокурор послались у клопотанні на ті обставини, що підозрюваний ОСОБА_5 являється жителем Миколаївської області та на даний час у зв`язку із проходженням служби фактично не має постійного місця проживання, неодружений, на утримані малолітніх та неповнолітніх дітей не має, що свідчить про відсутність стримуючих факторів знаходження останнього по місцю проживання та реєстрації. Натомість неприбуття та/або несвоєчасне прибуття на вимоги слідчого чи прокурора створять перешкоди для кримінального провадження. З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин та наданих на їх підтвердження матеріалів слідчий суддя погоджується із думкою сторони обвинувачення про наявність достатніх підстав вважати, що такий ризик існує.

Окрім цього, з довідки УІАП ГУНП в Житомирській області вбачається, що ОСОБА_5 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, а також за передбачений статтею 289 КК України злочин - незаконне заволодіння транспортним засобом. Відповідно до ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 05.06.2024 у справі №478/720/24 ОСОБА_5 умовно-достроково звільнено від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, встановлено адміністративний нагляд строком на 12 місяців із відповідними обмеженнями. Разом з тим, ОСОБА_5 самовільно залишив місце служби та вже 20.08.2024 року останньому було повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України кримінального правопорушення, що підтверджує доводи слідчого, прокурора про існування передбаченого пунктом п`ятим частини першої статті 177 КПК України ризику.

Враховуючи вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також враховуючи його вік та стан здоров`я, майновий стан та репутацію підозрюваного, ризик повторення протиправної поведінки, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість на даний час застосувати до підозрюваного інший (альтернативний) запобіжний захід ніж тримання під вартою, оскільки зміна запобіжного заходу на більш м`який не зможе забезпечити запобігання ризикам, наведеним у клопотанні та визначеним КПК України, зокрема, у п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки слідчим суддею в ході розгляду клопотання не встановлено передбачених частиною четвертою статті 183 КПК України випадків, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність визначення застави у розмірі п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (орієнтовно дорівнює розміру майнової шкоди), достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту його фактичного затримання, що передбачено ч. 2 ст. 197 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, обчислюючи строк тримання під вартою з 23 год. 10 хв. 19 серпня 2024 року.

Відповідно до ч. 5 ст.182, ч.3 ст.183 КПК України, з урахування наведених в ухвалі обставин, що характеризують підозрюваного ОСОБА_5 , визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 151 400 грн., у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самою підозрюваною особою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Богунського районного суду м. Житомира (для зарахування коштів, внесених у вигляді застави), у разі внесення якої звільнити ОСОБА_5 з-під варти.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Підозрювана особа або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

Строк дії ухвали - до 23 год. 10 хв. 17 жовтня 2024 року.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати за кожним викликом до слідчого/прокурора, уповноважених здійснювати досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000586;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування у будь-якій формі зі свідками у кримінальному провадженні щодо обставин вчинення інкримінуємого кримінального правопорушення: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , за винятком участі підозрюваного у проведенні відповідних слідчих (процесуальних дій);

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначити - два місяці з моменту внесення застави, але не більше закінчення строку досудового розслідування.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою - протягом 5 днів з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя