1Справа № 335/2607/24 1-кп/335/555/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

процесуального прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду за адресою: вул. Перемоги, 107-Б, м. Запоріжжя, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000096 від 16 січня 2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, не маючого на утриманні будь-яких осіб, не працевлаштованого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 13.10.2011 Заводським районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 187, ст. 71 КК України до 7 років 9 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, початок строку відбування з 25.02.2009. Звільнений з Біленьківської ВК № 99 умовно-достроково 07.07.2014, невідбутий термін покарання 2 роки 4 місяці 28 днів; 11.12.2018 Орджонікідзевським районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ст. 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим терміном 2 роки, знятий з обліку 14.01.2021,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , проходячи службу на посаді стрільця-снайпера 1 механізованого взводу 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , 14 січня 2024 року о 16 годині 00 хвилин, знаходячись в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, таємно викрав зі столу мобільний телефон марки «Моtorola», модель «ХТ2235-2 moto g», 6+128 Gb, в корпусі сірого кольору, 23.08.2022 року випуску, іmeі 1: НОМЕР_2 , іmeі 2: НОМЕР_3 , вартість якого згідно висновку експерта складає 4156 гривень 14 копійок, який на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після чого ОСОБА_4 в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинив ОСОБА_5 майнову шкоду а суму 4156 гривень 14 копійок.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе за ч. 4 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі. Зазначав, що він та потерпілий вживали спиртні напої в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке знаходиться по АДРЕСА_2 , оскільки були зимові свята. Потім Денис сказав, що вийде покурити та вийшов з кафе, але його телефон залишився на столі, за яким вони сиділи. Потерпілого не було хвилин 40, тому він вирішив взяти телефон собі та пішов додому. Потім телефон у нього вилучили працівники поліції під час слідчих дій. Наразі він дуже шкодує про свій вчинок та щиро кається. Вказав, що має наміри повернутися до військової частини для продовження військової служби.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого та документів щодо речових доказів і процесуальних витрат.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 , який не оспорював фактичні обставини справи, повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у вчиненому, дослідженими письмовими документами, які суд визнає належними та допустимими доказами у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про його відкладення не надавав. Потерпілим було надано письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому він вказав на те, що будь-яких претензій до обвинуваченого не має, матеріальну шкоду йому відшкодовано, цивільний позов не заявлятиме, просив призначити покарання на розсуд суду.

Згідно ст. 325 КПК України кримінальне провадження розглянуто без участі потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; конкретні обставини кримінального провадження; ставлення обвинуваченого до вчиненого - вину визнав повністю, щиро кається у вчиненому; активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, а саме: під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не працевлаштований, є військовослужбовцем, має зареєстроване місце проживання, неодружений, не має на утриманні будь-яких осіб, раніше судимий, відшкодував матеріальну шкоду потерпілому шляхом повернення майна.

Також суд враховує, позицію сторони обвинувачення та потерпілого щодо необхідної міри покарання.

Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючими покарання обставинами щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому, оскільки обвинувачений у судовому засіданні визнав свою провину, висловив жаль з приводу вчиненого, осуд своєї поведінки та доклав зусиль для виправлення ситуації шляхом відшкодування завданих потерпілому ним збитків; активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення наданими правдивими свідченнями та видачою викраденого майна.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За сукупності вищенаведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, характеру та ступеню суспільної небезпеки скоєного, його наслідків, даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе при застосуванні до нього покарання в межах санкції ч.4 ст.185 КК України.

Разом з тим, враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , той факт, що він провину свою визнав та розкаявся, з урахуванням пом`якшуючих покарання обставин та відсутності обставин, які б його обтяжували, відсутність будь-яких претензій з боку потерпілого, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, та інші обставини справи, зокрема бажання обвинуваченого продовжити несли службу по захисту Батьківщини, суд вважає, що його можливо звільнити від покарання з випробуванням в силу ст.75 КК України.

У випадку застосування ст.76 КК України до обвинуваченого, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, характеру та ступеню суспільної небезпеки скоєного, його наслідків, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обтяжуючих вину обставини, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе при застосуванні до нього покарання пов`язаного з позбавленням волі і звільнення його від відбування покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, з урахуванням обставин кримінального правопорушення і даних про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, але в мінімальних межах санкції інкримінованої йому статті Кримінального кодексу, із застосуванням ст. ст. 75,76 КК України і вважає, що таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових правопорушень.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Згідно з наданими документами підтверджено наявності процесуальних витрат та їх розмір на суму 200 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався, клопотань щодо його обрання до набрання вироком законної сили не надходило. За таких обставин, суд не вбачає підстав і потреби в застосовуванні відносно нього запобіжного заходу на цій стадії судового розгляду.

Судом також враховано вимоги п.1 ст.6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373-374, 376, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Згідно п. 1 та п.2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи (служби).

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Motorola», модель «ХТ2235-2 moto g», 6+128 Gb, в корпусі сірого кольору, 23.08.2022 року випуску, imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до розписки, - залишити в користуванні останнього як власника;

- DVD-R диск із відеозаписами з кафе «Пивна Бочка» - визнаний речовим доказом та долучений до матеріалів кримінального провадження залишити у справі.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції - Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1