Справа №705/5280/24
1-в/705/427/24 УХВАЛА
17 жовтня 2024 року м.Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
засудженого ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції з ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)»,
представника установи виконання покарання ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції з ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)»,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_3 щодо звільнення від подальшого відбування покарання у зв`язку з набуттям чинності Закону України № 3886-ІХ,
Засуджений ОСОБА_3 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із клопотанням, в якому просив звільнити його від подальшого відбування покарання у вигляді 5 років 7 місяців позбавлення волі за вироком Канівського міськрайонного суду по справі № 697/533/23 у зв`язку з набуттям чинності Закону України № 3886-ІХ.
Засуджений ОСОБА_3 у судовому засіданні просив його клопотання задовольнити та звільнити від подальшого відбування покарання у зв`язку з набуттям чинності Закону України № 3886-ІХ.
Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні клопотання та зазначив, що правових підстав для звільнення ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18.10.2023, немає.
Представник адміністрації установи ОСОБА_4 у судовому засіданні при розгляді клопотання засудженого поклався на розсуд суду.
Суд, вислухавши засудженого, прокурора та представника адміністрації установи, дослідивши матеріали подання та особової справи засудженого, дійшов таких висновків.
Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18 жовтня 2023 року за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 246 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком і за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09.03.2023, скасованого вироком Черкаського апеляційного суду від 06.06.2023 в частині призначеного покарання ОСОБА_3 , за яким він засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі, остаточно призначено ОСОБА_3 до відбуття покарання у виді 5 років 7 місяців позбавлення волі.
Відповідно до зазначеного вироку ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень:
- передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, вчинених: 07.01.2023, 15.01.2023, 26.01.2023 та 01.02.2023, якими заподіяно шкоду потерпілим на суми 670,40 грн; 571,36 грн; 1200 грн; 494,05 грн. Злочини вчинено за кваліфікуючих ознак: повторно та вчинене в умовах воєнного стану;
- передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, вчиненого 24.01.2023, якими заподіяно шкоду потерпілому на суму 1046,67 грн. Злочин вчинено за кваліфікуючої ознаки - вчинене повторно;
- передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України, який вчинено за кваліфікуючої ознаки - вчинене на об`єктах природньо-заповідного фонду.
При цьому дата вчинення злочину за ч. 3 ст. 246 КК України у вироці Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18.10.2023 не зазначена, що позбавляє суд встановити, чи було вчинено ОСОБА_3 злочин за ч. 3 ст. 246 КК України до постановлення попереднього вироку Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09.03.2023, скасованого вироком Черкаського апеляційного суду від 06.06.2023 в частині призначеного покарання ОСОБА_3 . Зазначену помилку у вироці суду може виправити лише суд, який ухвалив вирок, у порядку ст. 379 КПК України.
Відповідно до вироку Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09.03.2023, покарання за яким на підставі ч. 4 ст. 70 КК України було приєднано до вироку Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18.10.2023, скасованого вироком Черкаського апеляційного суду від 06.06.2023 в частині призначеного покарання, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_3 був засуджений до 5 років 1 місяця позбавлення волі за вчинення 22.11.2022, 12.12.2022 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, ч. 4 ст. 185 КК України, якими заподіяно шкоду потерпілим на суми 458 грн; 475 грн; та 608 грн 80 коп. Злочини вчинені за кваліфікуючих ознак: вчинене повторно та вчинене в умовах воєнного стану.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за вироком Черкаського апеляційного суду від 06.06.2023 частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.07.2022 у виді 1 місяця позбавлення волі та остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці.
Відповідно до вироку Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.07.2022, покарання за яким на підставі ч. 1 ст. 71 КК України було приєднано до вироку Черкаського апеляційного суду від 06.06.2023 шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, ОСОБА_3 був засуджений до 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік за вчинення 05.05.2022 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яким заподіяно шкоду потерпілому на суму 5580 грн 00 коп. Злочин вчинений за кваліфікуючої ознаки - вчинений повторно в умовах воєнного стану.
Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон № 3886-ІХ, який набув чинності 09 серпня 2024 року.
Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.
Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.
Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).
За частиною 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
На переконання суду, унесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями, які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.
Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.
Судом встановлено, що кримінальна караність діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13 липня 2022 року, а також кримінальна караність діяння, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18 жовтня 2023 року не усунута. Призначене судом покарання за вказані злочини у вигляді 5 та 4 років позбавлення волі не виходять за межі покарання, призначеного вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18 жовтня 2023 року на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань у вигляді 5 років 7 місяців позбавлення волі.
Як зазначалося вище, суд позбавлений можливості виключити з вироку Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18 жовтня 2023 року посилання на ч. 4 ст. 70 КК України, враховуючи відсутність у вироку дати вчинення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України.
Крім того, у своєму клопотанні ОСОБА_3 просив суд повністю звільнити його від подальшого відбування покарання за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18.10.2023, що виключено, враховуючи наявність судимості за зазначеним вироком за ч. 3 ст. 246 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі.
Враховуючи викладене вище, суд вважає що правових підстав для звільнення ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18.10.2023, немає, тому клопотання засудженого задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 щодо звільнення від подальшого відбування покарання у зв`язку з набуттям чинності Закону України № 3886-ІХ відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня оголошення ухвали, а засудженим протягом 7 днів з дня отримання копії ухвали.
Суддя ОСОБА_1