У Х В А Л А

Іменем України

06 листопада 2024 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0002191 від 22.08.2024 щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сиротенки Глобинського району Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 08.02.2008 Подільським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, звільнений 28.09.2010 року умовно-достроково, невідбутий строк покарання 1 рік 10 місяців 28 днів,

- 15.01.2014 Жашківським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КК України до 2 років 10 днів обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки, ухвалою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 15.05.2014 року звільнення з іспитовим строком відмінено та направлено останнього для відбуття покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 10 місяців з моменту його затримання, ухвалою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 19.05.2017 направлений до місць відбування покарання, згідно ст. 72 КК України зарахований час, попереднього ув`язнення з 11.04.2017 року по час доставлення до місця відбування покарання, звільнений 28.12.2017 на підставі ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 20.12.2017 від подальшого відбування покарання у вигляді обмеження волі на підставі ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році»,

- 07.11.2023 Дніпровським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 місяця арешту,

- 17.11.2023 року Дніпровським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 3 місяців арешту, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю вироків призначено остаточне покарання у виді 4 місяців арешту, яке не відбув, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю сторони обвинувачення: прокурора - ОСОБА_4

сторони захисту: обвинуваченого - ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

До Деснянського районного суду міста Києва від прокурора Деснянської окружної прокуратури міста Києва надійшов обвинувальний акт в кримінальному №0002191 від 22.08.2024 щодо ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Ухвалою суду від 25.10.2024 по даному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просить призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 не заперечували проти призначення справи до судового розгляду.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували з приводу призначення кримінального провадження до судового розгляду, оглянувши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, доходить до висновку про можливість призначення даного кримінального провадження до судового розгляду, за таких підстав.

Так, дане кримінальне провадження підсудне Деснянському районному суду міста Києва відповідно до ст. ст. 32, 33 КПК України.

Підстав для прийняття рішення, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст. 314 КПК України, не має.

Обвинувальний акт складено відповідно до вимог ст. 291 ч.2 КПК України, тобто він містить відомості, які передбачені пп. 1-9 цієї частини та при його затвердженні прокурором дотримано вимог процесуального закону.

До обвинувального акту додані документи передбачені нормою ст.291 ч.4 КПК України.

Реєстр матеріалів досудового розслідування відповідає вимогам ст. 109 КПК України та містить відомості, передбачені ч. 2 цієї статті.

Таким чином, підстав для повернення обвинувального акту прокурору, відповідно до ст. 314 ч.3 п.3 - не має.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про необхідність призначення кримінального провадження до судового розгляду по суті.

Крім того, прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обраного обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою оскільки, ризики, які були враховані при його обранні не відпали, визначити розмір застави 40 прожиткових мінімумів.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою просив відмовити та застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, а саме домашнього арешту. Зокрема, сам обвинувачений зазначив, що він має постійне місце проживання у своєї знайомої у АДРЕСА_2 .

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку захисника.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання з приводу заявленого прокурором та захисником клопотання, проаналізувавши наявні матеріали кримінального провадження, суд доходить таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні умисного, нетяжкого злочину, немає постійного джерела доходів, опинившись на волі, зможе ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на свідків, відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та його належну поведінку, попередити вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість його здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Суд враховує, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. Обираючи строк тримання під вартою обвинуваченим, суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише їх права, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З огляду на викладене, суд вважає, що прокурором доведені ризики, які є достатніми для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 та вважає, що інші запобіжні заходи не здатні гарантувати його належну процесуальну поведінку та здійснення своїх процесуальних обов`язків, а тому клопотання сторони захисту не підлягає задоволенню.

Також, суд враховує, що будь-яких даних про усунення ризиків, наявність яких слугувала підставою для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суду не надано, у зв`язку з чим суд, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого у ході судового розгляду, виконання процесуальних рішень у справі, дійшов висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, а тому вважає за доцільне продовжити ОСОБА_3 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, визначений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 17.10.2024 розмір застави у виді 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, необхідно залишити без змін.

Враховуючи думку прокурора та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , а саме ч. 2 ст. 309 КК України,тобто у скоєнні нетяжкого злочину, майнового та сімейного стану обвинуваченого, зазначених вище ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд доходить висновків, що раніше визначений розмір застави не може бути збільшений до 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Суд вважа, що раніше визначений розмір застави є достатнім розміром, що може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 202, 314, 331, 369-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

У задоволенні клопотання захисника про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту - відмовити.

Кримінальне провадження №0002191 від 22.08.2024 щодо ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Деснянського районного суду м. Києва на 14.11.2024 о 14.00 хв.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб до 05 січня 2025 року (включно).

Визначити заставу у сумі 60560 грн., що становить 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок ТУДСАУ в м. Києві: Код отримувача (код за ЄДРПОУ)- 26268059, Банк отримувача - ДКСУ, м. Київ, Код банку отримувача (МФО) -820172, Номер р/р UA1012089.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати на виклики до суду, прокурора, не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, повідомляти прокурора чи суд про зміну місця проживання.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 05 січня 2025 року.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_3 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово.

У відкрите судове засідання для розгляду кримінального провадження викликати: прокурора, захисника, обвинуваченого.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення в частині продовження запобіжного заходу.

Головуючий: ОСОБА_1