Справа №523/7000/23
Провадження №1-кс/523/3552/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2024 року

Суворовський районний суд м. Одеси в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 про скасування арешту майна, за ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 26.04.2024 року, в рамках кримінального провадження №0000278 від 20.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч. 2, ст. 115 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні слідчого відділення Відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000278 від 20.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч. 2, ст. 115 ч. 1 КК України.

20.04.2023 в ході огляду місця події на території військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , слідчим були вилучені речі та документи, що мають значення для кримінального провадження, в тому числі вогнепальну зброю АКС-74У, № НОМЕР_2 , автоматний магазин та патрони калібру 5,45 мм в кількості 25 одиниць, які є власністю військової частини НОМЕР_1 та були закріплені за померлим військовослужбовцем ОСОБА_4 .

Командир в/ч НОМЕР_1 подав до суду заяву, відповідно якої підтримав вимоги клопотання, просив його задовольнити та проводити розгляд без його участі.

Прокурор ОСОБА_5 подав до суду заяву відповідно до якої просив розгляд проводити без його участі, не заперечував проти задоволення клопотання.

З клопотання та додатків до нього встановлено, що постановою слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 30.12.2023 кримінальне провадження №0000278 від 20.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Крім того, ЄСПЛ, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь.

ЄСПЛ вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення ЄСПЛ від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика ЄСПЛ, найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до ЄСПЛ забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України під арештом майна слід розуміти тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У відповідності до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких спів мірні їх вартості, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю), або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що на даний час кримінальне провадження №0000278 від 20.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за фактом вчинення самогубства військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, в подальшому арешті майна відсутня доцільність та необхідність, у зв`язку з чим воно діляга поверненню власнику військовій частині НОМЕР_1 для подальшого застосування у процесі виконання бойових завдань, відсічі збройної агресії російської федерації проти України, забезпеченні боєготовності військової частини, на підставі чого суд прийшов до висновку про задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст. 170 - 174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 про скасування арешту майна, за ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 26.04.2024 року, в рамках кримінального провадження №0000278 від 20.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.15 ч.2, ст.115 ч.1 КК України, задовольнити.

Скасувати арешт майна, застосований ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 26.04.2024 у кримінальному провадженні №0000278 від 20.04.2023 на вогнепальну зброю АКС-74У, № НОМЕР_2 , автоматний магазин та патрони калібру 5,45 мм в кількості 25 одиниць, які є власністю військової частини НОМЕР_1 .

Зобов`язати посадових осіб ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області повернути військовій частині НОМЕР_1 вогнепальну зброю АКС-74У, № НОМЕР_2 , автоматний магазин та патрони калібру 5,45 мм в кількості 25 одиниць.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1