Справа № 346/1747/24
Провадження № 1-кп/346/477/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Малий Гвіздець, Коломийського району Івано-Франківської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, з середньою освітою, депутатом не обирався, інвалідом не являється, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо співмешканки, що призводить до фізичних та психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Обвинувачений ОСОБА_5 проживає разом із потерпілою ОСОБА_4 і за період спільного проживання обвинувачений умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, систематично вчиняє фізичне та психологічне насильство щодо своєї співмешканки потерпілої ОСОБА_4 , що призводить до фізичних та психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

11.09.2023 постановою Коломийського міськрайонного суду обвинуваченого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП - за систематичне вчинення домашнього насильства відносно своєї співмешканки ОСОБА_4 і до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

06.11.2023 постановою Коломийського міськрайонного суду обвинуваченого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП - систематичне вчинення домашнього насильства відносно своєї співмешканки ОСОБА_6 і до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства щодо співмешканки, обвинувачений правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та продовжив умисно систематично вчиняти домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_4 , а саме, 11.02.2024 близько 18.00 год. обвинуваченитй ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем спільного проживання із потерпілою ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , лаявся в сторону потерпілої нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, штовхав та шарпав чим вчинив відносно потерпілої ОСОБА_4 домашнє насильство.

Внаслідок умисних, систематичних протиправних дій обвинуваченого потерпілій завдано фізичні та психологічні страждання, що виразилось у втраті енергійності, втомі, фізичному дискомфорті, втраті позитивних емоцій та негативних переживань.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у пред`явленому обвинуваченні за ст. 126-1 КК України визнав повністю, підтвердив обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення викладених в обвинувальному акті, ствердив вищенаведене. Усвідомлює, що своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, щиро розкаюється, вказав, що помирився з потерпілою, запевнив, що такого більше не повториться, просив суворо не карати.

Потерпіла в судовому засіданні повідомила, що з обвинуваченим ОСОБА_5 помирилась, просила суворо його не карати.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та немає сумнівів у добровільності її позиції приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ст.126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З огляду на викладене, беручи до уваги обставини вчинення та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та дані, що характеризують обвинуваченого: позитивна характеристика з місця проживання, що на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, висновок органу пробації, відповідно до якого з урахуванням інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення виправлення обвинуваченого без позбавлення волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства (в т.ч. окремих осіб), відсутність обставин, які обтяжують покарання, зважаючи на позицію потерпілої сторони та позицію сторони обвинувачення, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для застосування положень ч.1 ст.69 КК України та переходу до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті 126-1 КК України за це кримінальне правопорушення, у виді штрафу.

На переконання суду, саме таке покарання буде достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.

Речових доказів у кримінальному провадженні немає.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 349, 368, 371, 373, 374 КПК України,-

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України призначити покарання у виді штрафу, в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1