У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/3160/23

провадження № 1-кп/0285/225/24

20 вересня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання прокурора у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів. В обгрунтування клопотання посилається на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , та на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, іншого обвинуваченого у кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити докази. На момент затримання ОСОБА_4 проживав в орендованому житлі у м. Звягелі Житомирської області. Зареєстрований в м. Харкові. На теперішній час постійного місця проживання не має.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора не заперечував.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Просив змінити на домашній арешт.

Заслухавши думки учасників процесу, розглянувши клопотання прокурора, суд приходить до наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10.03.2023 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, із альтернативним запобіжним заходом у виді застави. Дію запобіжного заходу продовжено судом до 27.09.2024.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу суд враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , його особу та наявність ризиків, що можуть зашкодити судовому розгляду кримінального провадження.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавленням волі.

Враховуючи відсутність у обвинуваченого ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків, які б могли позитивно впливати на його поведінку, відсутність постійного місця проживання, тяжкість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності його вини, суд дійшов висновку про наявність ризику переховування ОСОБА_4 від суду.

Посилання прокурора на ризики незаконного впливу з боку обвинуваченого ОСОБА_4 на свідків та іншого обвинуваченого ОСОБА_7 також є обгрунтованими.

Суд, при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Статтею 29 Конституції України встановлено право кожної людини на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім визначених випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Пунктом 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року визначено, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Таким чином, з урахуванням вищенаведених обставин, суд дійшов висновку, що існують ризики завдання шкоди суспільним інтересам, які не можуть бути усунуті застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, та вважає можливим допустити обмеження прав обвинуваченого ОСОБА_4 шляхом продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 27, 107, 177, 193, 336, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити дію раніше обраного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 18.11.2024 включно.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1