Справа № 756/6145/24
Номер провадження № 1-кп/756/1263/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва судове провадження в рамках кримінального провадження, внесеного 20.03.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000903, у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Актау, Республіки Казахстан, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, офіційно не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкав за адресою АДРЕСА_2 , раніше засудженого:

- Подільським районним судом міста Києва вироком від 27.04.1999 за ч. 2 ст. 141 КК України (1960р.) до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік з зобов`язанням пройти лікування від наркоманії. Звільнений 25.02.2000 з Бориспільської ВК по відбуттю строку призначеного покарання;

- Подільським районним судом міста Києва вироком від 04.01.2001 за ч. 1 ст. 229-6, ст. 14 КК України (1960р.) до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. Звільнений 10.09.2001 з Бучанської ВК за ЗУ "Про амністію";

- Макарівським районним судом Київської області вироком від 27.02.2003 за ч. 3 ст. 187, ст. 96 КК України до покарання в виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців із конфіскацією майна та з зобов`язанням проти лікування від наркоманії. 07.06.2010 звільнений з Бучанської виправної колонії Київської області по відбуттю покарання;

- Подільським районним судом міста Києва вироком від 16.03.2012 за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ст. 70 КК України до покарання в виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією майна;

- Подільським районним судом міста Києва вироком від 16.08.2012 за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання в виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією майна. Звільнений 28.01.2020 з Коростенської виправної колонії Житомирської області по відбуттю покарання,

за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. 19.03.2024, приблизно о 19 год. 10 хв., ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння в квартирі АДРЕСА_3 , де також перебував у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_7 .

Під час спілкування між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 стався словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин. У процесі конфлікту ОСОБА_5 виштовхав ОСОБА_7 зі своєї кімнати, у кімнату де проживав власник квартири, але невтримався та впав на ліжко разом з ОСОБА_7 .

У цей час у ОСОБА_5 виник умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_7 тяжкого тілесного ушкодження. Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_5 схопив ніж у ліву руку, який лежав поруч, і завдав ножем ОСОБА_7 один удар у тулуб, зокрема в ділянку розташування життєво важливих органів - черевну порожнину (нижню ділянку живота), спричинивши тим самим ОСОБА_7 проникаюче колото-різане поранення передньої черевної стінки, що утворило пошкодження брижі товстої кишки, ускладнене гемоперитонеумом, та відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя (за критерієм небезпеки для життя).

1.2. Отже, ОСОБА_5 учинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, а саме спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиції сторін захисту та обвинувачення.

2.1.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що 19.03.2024, він знаходився в квартирі АДРЕСА_3 , де тимчасово проживав разом з цивільною дружиною. У квартирі мешкав також і потерпілий. У той день він повернувся з роботи, і вони разом випили по дві чарки горілки, після чого він перебував в своїй кімнаті з дружиною. Близько 19:00 год. потерпілий влаштував сварку через те, що не міг знайти ніж. Саме з цих підстав потерпілий зайшов до його кімнати, що його звісно обурило. Після цього між ними відбулась словесна перепалка, під час якої вони впали на ліжко. Саме в цей момент в нього виник умисел заподіяти тілесне ушкодження потерпілому. Під руку йому попався ніж, яким він один раз вдарив потерпілого. Зрозумівши, що спричинив ушкодження він кинув ніж, та повернувся в кімнату. У подальшому його було затримано. З самого початку досудового розслідування розповідав про обставини подій, визнавав винуватість, співпрацював з органом досудового розслідування.

У вчиненому щиро кається, засуджує свою поведінку, бо після того як відбув повністю покарання за останнім вироком, вирішив не вчиняти будь-яких злочинів, здолав захворювання на наркоманію. Наразі, розуміючи наслідки та суворість покарання, бажає отримати справедливе покарання та відповідно до діючих положень Закону долучитися до лав ЗСУ.

2.1.2. Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні не оспорював доведеність поза розумним сумнівом винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 . Між тим, при призначенні покарання просив урахувати позитивні характеристики ОСОБА_5 , його особистісні відомості, та призначати не суворе покарання.

2.1.3. Потерпілий ОСОБА_7 про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але в судове засідання не прибув. Між тим, останнім подано заяву про проведення судового розгляду за його відсутності. Покарання просить визначити на розсуд суду. Претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого немає.

2.1.4. Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно було встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_5 винуватим та призначити покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років, ураховуючи обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

2.2.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор та захисник також не оспорювали фактичні обставини провадження (надані в судовому засіданні показання обвинуваченим), і судом установлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_5 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і в суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

2.2.2. Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

2.2.3. Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку. Крім того, протягом усього строку досудового розслідування, починаючи з моменту затримання, також визнавав свою винуватість, сприяв органу досудового розслідвання у встановленні обставин та подій кримінального правопорушення.

У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття.

3.2. Між тим, судом було встановлено, що ОСОБА_5 учинив злочину в стані алкогольного сп`яніння, а також раніше судимий за учинення умисних злочинів. З цих підстав обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій тяжких відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільна небезпечність. Наслідки вчинення злочину, зокрема, що заподіяна шкода фізичному здоров`ю, але потерпілий не заявляв претензій матеріального та морального характеру, як і не заявляв цивільний позов, а покарання просив призначити на розсуд суду. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особистість обвинуваченого, який винуватість у вчиненні злочину визнав, раніше неодноразово був засудженим, має професійно-технічну освіту, працював (зі слів) різноробочим на будівництві. Мав місце проживання, соціальні зв`язки - проживав з цивільною дружиною.

При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статей 69, 69-1 КК України, не встановлено.

Крім того, ураховуючи неодноразові судимості, а також учинення злочину в стані сп`яніння, суд не вбачає можливості звільнення ОСОБА_5 від відбуття покарання з випробуванням, тобто в порядку ст. 75 КК України.

4.3. За вказаних підстав суд вважає, що ОСОБА_5 слід призначити покарання в виді позбавлення волі. Між тим, ураховуючи обставини, установлені в судовому засіданні, а також поведінку обвинуваченого, зокрема щире каяття, суд уважає можливим призначити ОСОБА_5 покарання в виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.

4.4. Призначення ОСОБА_5 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів рівних можливостей та справедливого судового розгляду. Адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. У кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з моменту затримання в порядку ст. 208 КПК України - 20.03.2024, який діє і наразі. У зв`язку з чим, на думку суду, слід відповідно до вимог ст. 377 КПК України залишити під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 до набуття вироком законної сили, оскільки судом убачається ризик учинення інших кримінальних правопорушень.

Крім того, відповідно до ст. 72 КК України слід зарахувати в якості відбутого ОСОБА_8 за цим вироком покарання, строк попереднього ув`язнення, а саме 20.03.2024 до набуття вироком законної сили, виходячи з того, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

5.2. Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено. Процесуальні витрати за проведення судово-медичної експертизи №042-622-2024 від 06.05.2024 у сумі 1998 грн 00 коп., слід відповідно до ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

5.3. Питання речових доказів має бути вирішено в порядку ст. 100 КПК України, а саме: кофта трикотажна сірого кольору з капюшоном блакитного кольору з порізами та речовиною бурого кольору, які вилучено в ОСОБА_7 , який перебуває в камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП в місті Києві, слід повернути ОСОБА_9 Фрагменти тканин, ніж сріблястого кольору з чорною ручкою, ніж з рожевою ручкою, ніж з жовтою ручкою, змиви речовини бурого кольору, які перебувають в камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП в місті Києві, слід знищити. Футболка сіро-чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, яку вилучено в ОСОБА_5 , який перебуває в камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП в місті Києві, слід повернути ОСОБА_5 . Медична карта стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_9 , яка перебуває в матеріалах кримінального провадження, які знаходяться в Оболонській окружній прокуратурі міста Києва, слід повернути відповідній медичній установі. Диск для систем лазерного зчитування формату DVD, який перебуває в матеріалах кримінального провадження, які знаходяться в Оболонській окружній прокуратурі міста Києва, слід залишити в матеріалах кримінального провадження протягом всього строку їх зберігання.

5.4. Крім того, заходами забезпечення кримінального провадження у цьому провадженні є арешт, накладений на підставі ухвал слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 05.04.2024 (справа № 756/3676/24, провадження 1-кс/756/766/24), від 26.03.2024 (справа № 756/3680/24, провадження 1-кс/756/768/24) на речові докази - майно, яке належать ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , а отже вказані арешти підлягають скасуванню.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Строк покарання ОСОБА_5 - рахувати з дня набуття вироком законної сили.

Зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 з 20.03.2024 до набуття вироком законної сили, виходячи з того, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 - тримання під вартою, залишити без змін до набуття вироком законної сили.

Заходи забезпечення кримінального провадження - арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 05.04.2024 (справа № 756/3676/24, провадження 1-кс/756/766/24), ухвали слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 26.03.2024 (справа № 756/3680/24, провадження 1-кс/756/768/24) - скасувати.

Процесуальні витрати за проведення судово-медичної експертизи №042-622-2024 у сумі 1998 грн 00 коп., стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Речові докази:

- кофта трикотажна сірого кольору з капюшоном блакитного кольору з порізами та речовиною бурого кольору, яка вилучена в ОСОБА_7 , яка перебуває в камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП в місті Києві, повернути ОСОБА_9 ;

- фрагменти тканин, ніж сріблястого кольору з чорною ручкою, ніж з рожевою ручкою, ніж з жовтою ручкою, змиви речовини бурого кольору, які перебувають в камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП в місті Києві - знищити;

- футболка сіро-чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, яка вилучена в ОСОБА_5 , яка перебуває в камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП в місті Києві, повернути ОСОБА_5 .

- медична карта стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_9 , яка перебуває в матеріалах кримінального провадження, які знаходяться в Оболонській окружній прокуратурі міста Києва - повернути відповідній медичній установі;

- диск для систем лазерного зчитування формату DVD, який перебуває в матеріалах кримінального провадження, які знаходяться в Оболонській окружній прокуратурі міста Києва - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом всього строку їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1