Центральний районий суд м. Миколаєва
справа № 490/6514/24
провадження 1-кп/490/823/2024
У Х В А Л А

Іменем України

13 серпня 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

суддів- ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення: прокурор - ОСОБА_6 ,

сторона захисту: обвинувачений - ОСОБА_5 , захисник - ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000077 від 19 березня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.114-2 КК України (справа №490/6514/24, номер провадження 1-кп/490/823/2024).

08.08.2024 р. протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів вказану справу було розподілено та передано для розгляду колегії суддів у складі суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 під головуванням судді ОСОБА_1 .

В судовому засіданні суддею ОСОБА_2 було подано заяву про самовідвід. В обґрунтування поданої заяви суддя зазначила, що кримінальне провадження №0000077 від 19 березня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.114-2 КК України було виділене з матеріалів кримінального провадження № 0000263, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.05.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, у межах якого слідчим суддею ОСОБА_2 в ході досудового розслідування вирішувались питання про надання дозволу на проведення обшуку за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , про арешт майна, яке вилучене в ході проведення 01.03.2024 року обшуку за місцем реєстрації і фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а також про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.114-2 КК України.

Учасники процесу заявлений самовідвід підтримали, та вважали його таким, що підлягає задоволенню.

Розглянувши заяву про самовідвід, вислухавши думки учасників процесу, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 9 Конституції України кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому, у відповідності до ч. 1 ст. 76 КК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Згідно ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 КПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, схвалених Резолюцією № 2006/13 Економічної та Соціальної Ради ООН, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно з Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням V з`їзду суддів України 24 жовтня 2002 року, необхідно пам`ятати, що інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

За змістом пункту 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів «Про щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності суддів» незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Довіра з формуванням суспільної думки націлена на правомірні очікування з боку громадськості певної моделі поведінки від суддів, що втілюється в ефективному відправленні судочинства та виступає мірою реалізації завдань справедливого суду.

Наявність безсторонності визначається за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Мироненко та Мартенко проти України» вказав, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися для дотримання п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечив суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

На обґрунтування свого висновку ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.

Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості», є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Під час розгляду клопотань про надання дозволу на проведення обшуку за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , про арешт майна, яке вилучене в ході проведення 01.03.2024 обшуку за місцем реєстрації і фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а також про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.114-2 КК України у межах кримінального провадження № 0000263, слідчий суддя ОСОБА_2 з`ясовувала питання безпосередньо пов`язані з подіями, які викладені у обвинувальному акті у кримінальному провадженні №0000077 від 19 березня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.114-2 КК України, тому відповідно вказане є обставинами, що викликають сумнів у неупередженості судді, що суперечить п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові №13-133в018 від 14 листопада 2018 року у справі №1-76/2007 (постанова від 13.12.2018 у справі № 552/4932/17).

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що заявлений суддею ОСОБА_2 самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 75-79, 80 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву судді ОСОБА_2 про самовідвід задовольнити.

Відвести суддю Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_2 від участі у розгляді кримінального провадження № 0000077 від 19 березня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (справа № 490/6514/24, провадження 1-кп/490823/2024).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3