У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2024 Дніпровський районний суд міста Києва (далі - Суд) у складі судді ОСОБА_1 одноособово за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 червня 2021 року за № 0001707, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу (далі КК) України, установив:

І. Історія провадження, пов`язана з обставинами, що розглядаються

Згідно даних блоку І-3 реєстру матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , контактний телефон НОМЕР_1 ) є свідком у цьому кримінальному провадженні з 09 червня 2021 року (дата допиту особи у ході досудового розслідування в статусі свідка).

Також, прокурор вказав, що свідок під час допиту на етапі досудового розслідування отримувала відповідну пам`ятку про права та обов`язки.

В ході розгляду справи, ухвалою суду (постановленою у порядку ч. 4 ст. 371, ч. 2 ст. 372 КПК України) було задоволено клопотання про допит цього свідка, у порядку ст. 352 КПК, у зв`язка з чим про потребу прибуття до суду дана особа інформувалася відповідними повістками та здійснення виклику по телефону, котрий особа вказана під час свого допиту, як особистий контакт.

До суду вказана особа так і не прибула по цей час.

ІІ. Суть питання, що вирішується ухвалою

Прокурор групи прокурорів - прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 заявив клопотання про накладення на вказаного свідка грошового стягнення за системну неявку згідно зі ст. 139, 144 КПК України.

ІІІ. Позиція учасників кримінального провадження

Сторона захисту поклались на розсуд суду.

ІV. Правове регулювання питання

Кримінальний процесуальний кодекс України

Стаття 139. Наслідки неприбуття на виклик

1. Якщо […] свідок, […], який був […] викликаний […] не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, на нього накладається грошове стягнення у розмірі: […] від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик […] суду.

Стаття 144. Загальні положення накладення грошового стягнення

1. Грошове стягнення може бути накладено на учасників кримінального провадження у випадках та розмірах, передбачених цим Кодексом, за невиконання процесуальних обов`язків.

2. Грошове стягнення накладається: […] під час судового провадження - ухвалою суду […] за власною ініціативою.

Стаття 327. Наслідки неприбуття свідка […]

1. Якщо в судове засідання не прибув за викликом свідок […], суд […] призначає нове судове засідання і вживає заходів для його прибуття. Суд також має право постановити ухвалу про привід свідка та/або ухвалу про накладення на нього грошового стягнення у випадках та в порядку, передбачених главами 11 та 12 цього Кодексу.

V. Оцінка обставин провадження

Суд дослідивши матеріали кримінального провадження в частині, що стосується вирішуваного питання, зауважує про таке.

(і) щодо інформування

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 66 КПК свідок зобов`язаний прибути за викликом до суду.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 135 КПК, особа викликається до суду шляхом надіслання повістки про виклик поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Відповідно до ст. 136 КПК належним підтвердженням ознайомлення з змістом повістки про виклик іншим шляхом є, зокрема, будь-які інші дані, які підтверджують факт ознайомлення з її змістом.

В цьому випадку, згідно повістки від 06 грудня 2023 року вбачається, що свідок убло викликана в суд.

Цю повістку, згідно довідки про доставку СМС, свідком отримано 06 грудня 2023 року.

Відповідно до тексту СМС у ньому в т.ч. вказується про наслідки неприбуття визначені ст. 327 КПК.

Отже, наслідки були відомі свідку з 17:35:52 06 грудня 2023 року.

Попри це свідок, отримуючи в силу даних довідок про доставку СМС, виклики суду, не прибувала на них по цей час, як і не інформувала про певні причини неможливості прибуття визначені ст. 138 КПК, та котрі доведені їй у той же період, що і норми ст. 327 КПК.

Отже, ці дані вказують, що свідок був поінформований про цей процес за вказані дати завчасно.

Разом з тим, будучи поінформованим про розгляд, не прибув в наведені засідання, як і не повідомив про певні причини такого не прибуття, чим порушив п. 1 ч. 2 ст. 66 КПК.

(іі) наслідки неявки

Принцип добросовісності - це загально правовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.

У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.

Отже, добросовісність при реалізації прав і повноважень - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою до учасників кримінального провадження та котрий в тому числі проявляється в інформуванні завчасно у разі неможливості прибуття до суду з поважних причин, котрі настали в житті певного учасника справи.

Позаяк, під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників процесу, заборона зловживати наданими правами (див., до прикладу, постанову ВС від 18 жовтня 2021 року у справі № 299/3611/19).

Водночас, зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям певну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право (позиція, викладена у постанові ВС від 08 травня 2018 року у справі № 910/1873/17).

Заборона зловживання процесуальними правами є загально правовим принципом і поширюється на всі галузі права (див. ухвалу Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 676/7346/15-к).

Процесуальний закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання (див. постанову ВС від 09 квітня 2019 у справі № 306/1602/16-к).

Зокрема, забезпечення проведення судового провадження у розумні строки ч. 2 ст. 28 КПК України покладено на Суд, а Розділом ІІ КПК України передбачені механізми, спрямовані на забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, а саме - заходи забезпечення кримінального провадження, одним з яких є накладення грошового стягнення.

В цьому випадку встановлено, що свідок порушив положення п. 1 ч. 2 ст. 66 КПК.

Зловживання процесуальними правами - це також і неналежне використання учасником кримінального провадження наявних у нього процесуальних обов`язків, що виражається у винних процесуальних діях або бездіяльності (саме бездіяльність має місце в цій справі).

Ураховуючи наведене, є дійсним факт невиконання свідком своїх процесуальних обов`язків, а отже наявні підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення грошового стягнення.

З огляду на зазначене, Суд вважає за необхідне з власної ініціативи застосувати грошове стягнення у розмірі 0,5 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 514 гривень, з огляду на встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір, який з 01 січня складає 3 028 грн. та положення п. 16 ч. 1 ст. 3 КПК за аналогією, відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду в постанові від 08 червня 2022 року у справі № 2-591/11 щодо того, що відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

На підставі викладеного та керуючись ст. 139, 144, 327, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд постановив:

накласти на ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) грошове стягнення у розмірі 0,5 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 514 гривень.

Роз`яснити особі, на яку накладено це стягнення, що, відповідно до положень ст. 147 КПК України, вона має право на подання клопотання про скасування цієї ухвали до суду, який її постановив, у разі наведення обґрунтованих доводів про безпідставність стягнення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення і підлягає негайному виконанню на всій території України.

С у д д я ОСОБА_7