Справа № 301/98/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

27.11.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 11-кп/4806/183/24, за апеляційною скаргою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Закарпатської обласної прокуратури на ухвалу Іршавського районного суду від 11 березня 2024 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 11 березня 2024 року, повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань (далі ЄРДР) за №0000019 від 03.02.2023 року відносно ОСОБА_7 , що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

В ухвалі суду вказується на те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000019, відомості про кримінальне правопорушення в якому 03.02.2023 внесені до ЄРДР відносно обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України ОСОБА_7 необхідно повернути прокурору через його невідповідність вимогам п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК. Так, згідно з обвинувальним актом ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в умовах воєнного стану. Судом встановлено, що у висунутому ОСОБА_7 обвинуваченні вказано, що внаслідок його неправомірних дій спричинено шкоду державним інтересам на суму 26898,63 гривень. Разом з тим, органом досудового розслідування у обвинуваченні не зазначено, якому саме державному органу чи установі було завдано збитки. При цьому, всупереч вимог п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті відсутні відомості щодо потерпілого, що є порушенням вимог п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України, а внаслідок цього і порушенням права обвинуваченого на захист у пред`явленому обвинуваченні. Вказані порушення прокурором вимог КПК України при складанні та затвердженні обвинувального акта, суд вважає такими, що призводять до порушення права особи на захист, та порушує права потерпілого в даному кримінальному провадженні, що унеможливлює призначення обвинувального акта до розгляду. З огляду на вищевказане, суд констатує, що у зв`язку з невідповідністю обвинувального акта вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України такий підлягає поверненню прокурору.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, просить її скасувати. Стверджує, що виклад фактичних обставин та формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_7 докладно викладено в обвинувальному акті, які були встановлені на досудовому розслідуванні, як і всі інші відомості, передбачені ст. 291 КПК України. Щодо твердження суду про те, що в обвинувальному акті відсутні відомості щодо потерпілого, апелянт зазначає, що у обвинувальному акті міститься відповідна графа «Потерпілий у кримінальному провадженні» у якій зазначено, що такий не залучався. Прокурором в межах кримінального провадження вжито всіх необхідних і можливих заходів щодо забезпечення прав осіб, яким могла бути спричинена шкода (збитки). Проте, ні ДСГП «Ліси України», ні «Філія «Довжанське ЛГ» до слідчого чи прокурора під час проведення досудового розслідування уу даному кримінальному провадженні із заявою про залучення як потерпілого не звертались, письмову згоду про залучення в якості потерпілого не надали, як і не заявляли цивільний позов. Водночас, не набуття особою статусу потерпілого на досудовому розслідуванні у даній категорій кримінальних проваджень (не відноситься до категорії приватного обвинувачення), не перешкоджало зверненню прокурора до суду з обвинувальним актом, а також не є перешкодою особи звернутись з відповідною заявою до суду, та не є перешкодою для суду залучити як потерпілого під час судового розгляду обвинувального акту. Судом у підготовчому засіданні питання залучення потерпілого не з`ясовувались. Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою обвинувальний акт повернути до місцевого суду на стадію підготовчого судового засідання. Також прокурор просить дослідити в ході апеляційного розгляду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000019 та оскаржувану ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 11.03.2024.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задоволити, пояснення адвоката ОСОБА_6 , який заперечив проти вимог апеляційної скарги та просив відмовити у її задоволенні, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності обвинуваченого, неявка якого, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що обвинувачений належним чином повідомлений про час та місце розгляду кримінального провадження, заяв чи клопотань про розгляд апеляційної скарги без його участі чи причини неявки до апеляційного суду, обвинувачений не подавав. Учасники розгляду не заперечували щодо проведення судового засідання за відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 .

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення підлягають задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема, якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, дізнавача, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. За клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Колегія суддів дослідивши обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000019 та оскаржувану ухвалу, дійшла до наступних висновків.

Як слідує зі змісту обвинувального акту щодо ОСОБА_7 , такий складено слідчим та затверджено прокурором, містить дату та місце його складання та затвердження, найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, анкетні відомості обвинуваченого, прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчих, прокурорів, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, відомості про: відсутність цивільного позову, розміру завданої шкоди, потерпілого, захисника, викривача, розміру винагороди викривачу, підстав для застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, витрат на проведення судових експертиз, обставин, що обтяжують покарання; обставини, які пом`якшують покарання.

Із матеріалів судового провадження також слідує, що до обвинувального акту додано передбачені ч. 4 ст. 291 КПК України додатки реєстр матеріалів досудового розслідування, розписку підозрюваного про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, і до обвинувального акту додано передбачені процесуальним законом додатки, - колегія суддів визнає такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, у зв`язку з чим, висновки суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт не відповідає приписам КПК України, - визнаються необґрунтованими й такими, що не призводять до висновку про неможливість призначення обвинувального акту до судового розгляду.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що доказування фактичних обставин кримінального провадження не відноситься до стадії підготовчого судового засідання, а відноситься до стадії судового розгляду, в ході якого сторона обвинувачення доводить обставини, які викладені в обвинувальному акті шляхом дослідження доказів.

Висновки суду першої інстанції про те, що всупереч вимог п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті відсутні відомості щодо потерпілого, що є порушенням вимог п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України, а внаслідок цього і порушенням права обвинуваченого на захист у пред`явленому обвинуваченні. Вказані порушення прокурором вимог КПК України при складанні та затвердженні обвинувального акта, суд вважає такими, що призводять до порушення права особи на захист, та порушує права потерпілого в даному кримінальному провадженні, що унеможливлює призначення обвинувального акта до розгляду, апеляційний суд визнає необґрунтованими. При цьому, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що у обвинувальному акті міститься відповідна графа «Потерпілий у кримінальному провадженні» у якій зазначено, що такий не залучався. Прокурором в межах кримінального провадження вжито всіх необхідних і можливих заходів щодо забезпечення прав осіб, яким могла бути спричинена шкода (збитки). Проте, ні ДСГП «Ліси України», ні «Філія «Довжанське ЛГ» до слідчого чи прокурора під час проведення досудового розслідування уу даному кримінальному провадженні із заявою про залучення як потерпілого не звертались, письмову згоду про залучення в якості потерпілого не надали, як і не заявляли цивільний позов. Водночас, не набуття особою статусу потерпілого на досудовому розслідуванні у даній категорій кримінальних проваджень (не відноситься до категорії приватного обвинувачення), не перешкоджало зверненню прокурора до суду з обвинувальним актом, а також не є перешкодою особи звернутись з відповідною заявою до суду, та не є перешкодою для суду залучити як потерпілого під час судового розгляду обвинувального акту. Судом у підготовчому засіданні питання залучення потерпілого не з`ясовувались.

Не погоджуючись із висновками суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору із наведених в оскаржуваній ухвалі підстав, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Цією ж статтею передбачено порядок залучення у кримінальному провадженні особи в якості потерпілого. Так, права і обов?язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв?язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

Вказані норми процесуального закону визначають право саме особи на залучення її як потерпілої, яке ґрунтується на принципі добровільності, та, щонайменше, згоди особи на залучення її в якості потерпілої.

При цьому, кримінальним процесуальним законом не передбачено іншої процедури чи умов, ніж вказані вище, передбачені ч. 3 ст. 55 КПК України, а сторона обвинувачення (слідчий, дізнавач, прокурор), чи навіть суд позбавлені повноважень самостійно визначати потерпілого чи залучати у кримінальному провадженні особу як потерпілу.

Відповідно до матеріалів провадження, прокурором в межах кримінального провадження вжито всіх необхідних і можливих заходів щодо забезпечення прав осіб, яким могла бути спричинена шкода (збитки). Так, ДСГП «Ліси України» в особі його Філії «Довжанське ЛГ», матеріальні цінності (дизельне паливо у кількості 511,77 л. на суму 26898,63 грн.) якого були предметом злочинного посягання, достовірно знали про право на залучення у провадженні в якості потерпілого (та заявлення цивільного позову до обвинуваченого) у зв?язку з проведеними слідчими та процесуальними діями, листуванням із ними прокурором (зокрема, листом від 21.12.2023 за № 31-1800-23, яким роз?яснено зміст положень ст.ст. 55, 58, 128 КПК України).

Судом апеляційної інстанції, встановлено, що ДСГП «Ліси України», ні Філія «Довжанське ЛГ» до слідчого чи прокурора під час проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні із заявою про залучення як потерпілого не зверталась, письмову згоду про залучення в якості потерплого на надали, як і не заявляли цивільний позов.

Водночас, не набуття особою статусу потерпілого на досудовому розслідуванні у дані категорії кримінальної проваджень (не відноситься до категорії приватного обвинувачення), не перешкоджало зверненню прокурора до суду з обвинувальним актом, а також не є перешкодою особи звернутись з відповідною заявою до суду та не є перешкодою для суду залучити як потерпілу під час судового розгляду обвинувального акту. При цьому, судом у підготовчому засіданні питання залучення потерплого не з`ясовувались.

Тому, висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_7 вимогам п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України та неможливість призначення його до судового розгляду без усунення виявлених, на думку місцевого суду, недоліків, - апеляційний суд вважає необґрунтованими та спростованими доводами апеляційної скарги і прокурором під час апеляційного розгляду.

На будь-які інші порушення закону, які би давали підстави для повернення прокурору обвинувального акта в ухвалі суду не вказується і таких апеляційним судом не встановлено.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що повернення обвинувального акту із зазначених в ухвалі підстав, призведе до необґрунтованого затягування розгляду кримінального провадження, і як наслідок, до порушення передбачених ст. 28 КПК України розумних строків судового розгляду, що свідчить про обґрунтованість доводів апеляційної скарги і у цій частині.

Водночас, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, що є одним з основоположних принципів кримінального провадження та гарантією швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду кримінального провадження, який закріплений у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Про обов`язковість дотримання розумного строку розгляду кримінальних справ неодноразово наголошував та встановлював порушення і Європейський суд з прав людини (справи «Смірнова проти Росії» від 24 липня 2003 року, «Вітрук проти України» від 16 вересня 2010 року, «Юртаєв проти України» від 31 січня 2006 року та інші).

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції істотно порушені вимоги кримінального процесуального закону при прийнятті рішення про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_7 , у зв`язку із чим, оскаржувана ухвала як незаконна та необґрунтована підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду обвинувального акту в суді першої інстанції в іншому складі.

Керуючись ст. ст. 291, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_5 , задовольнити.

Ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 11 березня 2024 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань (далі ЄРДР) за №0000019 від 03.02.2023 року відносно ОСОБА_7 , що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, - скасувати, призначивши новий розгляд обвинувального акта в підготовчому судовому засіданні суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: