Номер провадження: 11-кп/813/1881/24
Справа № 500/3637/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції під час трансляції з ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор», клопотання захисника ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу обвинуваченим

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новосвітлівка Веселинівського району Миколаївської області, громадянин України, одружений, з вищою освітою, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

та

ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Ізмаїл Одеської області, громадянин України, одружений, з вищою освітою, працює уповноваженим з антикорупційної діяльності в ПрАТ «УДП», проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000043 від 29.06.2017 року, -

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.05.2024 року ОСОБА_10 та ОСОБА_11 визнані винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та кожному з них призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 3 роки, з конфіскацією всього майна та на підставі ст. 54 КК з позбавленням спеціального звання «капітан поліції».

До обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 судом першої інстанції був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши їх під варту в залі суду.

Строк покарання обвинуваченим відраховується з моменту їх затримання та взяття під варту, а саме з 02.05.2024 року, із зарахуванням на підставі ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону України №838-VIII від 24.12.2015) строк попереднього ув`язнення в строк покарання у виді позбавлення волі з 02.05.2024 року до набрання вироком законної сили, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено питання стосовно процесуальних витрат, речових доказів та із заходами забезпечення кримінального провадження.

Вимоги клопотань та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погоджуючись із вироком районного суду захисник ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 та захисник ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 подали апеляційні скарги.

Крім того, захисник ОСОБА_9 , в інтересах ОСОБА_11 подав клопотання, в якому просив змінити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , у нічний час доби з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Свої вимоги захисник ОСОБА_9 обґрунтував тим, що ОСОБА_11 є інвалідом ІІ групи, страждає на ряд хронічних захворювань.

Крім того, він одружений, від має двох дітей, які знаходяться на його утримання.

До застосування до ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді тримання під вартою останній був працевлаштований та належним чином виконував покладені на нього процесуальні обов`язки.

Аналогічне клопотання про зміну запобіжного заходу подав захисник ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 .

Захисник просив змінити ОСОБА_10 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Зазначив, що застосовуючи під час ухвалення вироку до ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою суд проігнорував відсутність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Крім того, суд проігнорував сумлінну поведінку ОСОБА_10 під час судового розгляду справи та наявну інформацію про те, що ОСОБА_10 є діючим військовослужбовцем ЗСУ, утримує та виховує двох неповнолітніх дітей.

Позиції учасників апеляційного провадження щодо заявлених клопотань.

Заслухавши суддю-доповідача, захисників та обвинувачених, які одноголосно підтримали заявлені клопотання про зміну запобіжного заходу, думку прокурора, який заперечував проти їх задоволення, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Апеляційний суд бере до уваги, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював (у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, Феррарі-Браво проти Італії, Мюррей проти Сполученого Королівства) що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях статей 177, 178, 183 КПК України.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Оскаржуваним вироком Ізмаїльського міського суду Одеської області від 02.05.2024 року ОСОБА_10 та ОСОБА_11 визнані винуватими у вчинені тяжкого корупційного злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та їм призначено реальне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 3 роки, з конфіскацією всього майна та на підставі ст. 54 КК з позбавленням спеціального звання «капітан поліції».

До обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 судом першої інстанції був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши їх під варту в залі суду.

Апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні, всупереч твердженням сторони захисту про міцні соціальні зв`язки засуджених беззаперечно існує, та під час апеляційного розгляду продовжує існувати ризик того, що з метою уникнення відбування терміну призначеного покарання обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 можуть вдатись до спроб переховуватись від апеляційного суду, змінити місце проживання, або взагалі залишити територію України (п. 1. ч. 1. ст. 177 КПК).

При цьому, апеляційний суд враховує, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїда проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

З урахуванням тяжкості призначеного ОСОБА_10 та ОСОБА_11 покарання жодні більш м`які запобіжні заходи у даному випадку не дадуть змогу контролювати місце знаходження обвинувачених.

Приймаючи до уваги вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для зміни обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 запобіжного заходу, тому у задоволенні клопотань захисника ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 про зміну обвинуваченим запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000043 від 29.06.2017 року слід відмовити.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 193, 194, 376, 405, 407, 418, 419, КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Відмовити в задоволенні клопотань захисника ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 про зміну обвинуваченим запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000043 від 29.06.2017 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4