Справа 759/6082/22 Головуючий в суді 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/1525/2024 Доповідач в суді 2 інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

18 липня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий),ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000728 від 12 травня 2022 року за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 на вирок Святошинського районного суду міста Києва від 09 червня 2022 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Святошинського районного суду міста Києва від 09 червня 2022 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 03.03.2021 вироком Тростянецького районного суду Вінницької області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;

засуджено за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік;

на підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 , звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України;

вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , у невстановлений час та спосіб, домовився з невстановленою особою про придбання психотропної речовини для особистого вживання, здійснивши оплату шляхом переказу коштів в сумі 300 гривень на вказаний йому картковий рахунок. Надалі, діючи за вказівкою зазначеної невстановленої особи, ОСОБА_8 , приблизно о 16 годин, того ж дня, прибув на ділянку місцевості, розташовану по АДРЕСА_2 , де з указаного йому місця забрав залишений в поліетиленовий пакет з пазовим замком з кристалоподібною речовиною білого кольору, схожою на психотропну речовину, який залишив на зберігання при собі, без мети збуту та продовжив його при собі незаконно зберігати. Надалі, 11 травня 2022 року, близько 16 години 30 хвилин, в АДРЕСА_3 , був викритий працівниками поліції, яким добровільно видав для подальшого вилучення поліетиленовий пакетик з пазовим замком з кристалоподібною речовиною білого кольору, масою 0,339 г, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено РVР (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), загальною масою в речовині 0,261 г.

В апеляційній скарзі прокурора указано на незаконність вироку у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості. В обгрунтування доводів скарги указав на те, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання з випробуванням не було належним чином враховано дані про підвищену суспільну небезпеку особи ОСОБА_8 , який, будучи раніше судимим за вчинення аналогічного кримінального проступку, звільнявся від відбування покарання з випробуванням, належних висновків для себе не зробив та вчинив нове кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним обігом психотропної речовини. Прокурор вказав на те, що у ході судового розгляду у суді першої інстанції не було здобуто жодного доказу, який обгрунтовано вказував на можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства. На думку прокурора, лише реальне відбування покарання призведе до наслідків у виді виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Апелянт звернув увагу на те, що матеріали кримінального провадження не містять даних, що підтверджують наявність обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченому як щире каяття, а визнання вини обвинуваченим після вчиненого кримінального правопорушення свідчить про те, що ОСОБА_8 під тиском беззаперечних доказів намагався уникнути справедливого покарання за вчинене. Просив вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який доводи апеляційної скарги прокурора підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

обвинуваченого, який апеляційну скаргу прокурора вважав необґрунтованою, просив залишити її без задоволення, а вирок без зміни;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Розгляд обвинувального акта у суді першої інстанції розглядався у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за правилами ст. 382 КПК України, у зв`язку із чим, встановлені досудовим розслідуванням обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, судом апеляційної інстанції не перевірялися. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги відповідно до ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не вбачає.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора в частині неправильного звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, то колегія суддів вважає їх не переконливими.

Відповідно до частин першої та другої ст. 65 КК України покарання призначається у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Умовами звільнення особи від відбування покарання із випробуванням на підставі ст. 75 КК України є переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання яке грунтується на даних про особу винного та інших обставина справи із урахуванням тяжкості кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 цих вимог закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі. Так судом першої інстанції обгрунтовано визнано за необхідне призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. При вирішенні питання про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням суд врахував те, що обвинувачений визнав вину та розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення. Сукупність указаних обставин призвела суд першої інстанції до обгрунтованого переконання про можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним покарання, у зв`язку із чим суд ухвалив рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання із випробуванням на підставі ст. 75 КК України, належним чином мотивувавши своє рішення.

На переконання колегії суддів, висновки місцевого суду щодо можливості перевиховання ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства, тобто призначення йому покарання з випробуванням, є належним чином мотивованими і обґрунтованими. Колегія суддів не вбачає процесуальних порушень застосування місцевим судом положень ст.75 КК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставне врахування місцевим судом при призначенні ОСОБА_8 покарання визнання вини останнім, що на переконання прокурора було обумовлене тиском беззаперечних доказів та намаганням обвинуваченого уникнути справедливого покарання за вчинене, є необгрунованими. Так, обвинувачений у повній мірі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення як у ході досудового розслідування, так і у ході судового провадження. Повне визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення дало підстави для розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні за правилами ст. 382 КПК України. Визнання обвинуваченим вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, у поєднанні із даними про особу обвинуваченого та його процесуальної поведінки у ході кримінального провадження, указує на доведеність щирого каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, про що судом першої інстанції зроблений обґрунтований висновок.

Посилання прокурора на те, що визнання обвинуваченим вини свідчить лише про те, що останній під тиском беззаперечних доказів намагався уникнути справедливого покарання за вчинення кримінального правопорушення, не можливо визнати належно обґрунтованим оскільки визнання обвинуваченим вини у будь-якому разі не може свідчити про намагання уникнути покарання. Щодо можливості у такому випадку пом`якшення покарання, то таке намагання обвинуваченого не суперечить вимогам закону, оскільки, визнання обвинуваченим вини може визнаватись судом обставиною, яка пом`якшує покарання.

Належних доводів для посилення призначеного судом першої інстанції покарання прокурором у апеляційній скарзі не наведено. Це указує на необґрунтованість апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Вирок Святошинського районного суду міста Києва від 09 червня 2022 року щодо ОСОБА_8 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду міста Києва від 09 червня 2022 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення.

СУДДІ

____________________ _________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4