Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/668/22
Провадження № 1-в/499/32/24
У Х В А Л А

про звільнення засудженого від покарання

11 листопада 2024 року смт Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 (далі прокурор), провідного інспектора Березівського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_4 (далі інспектор), розглянув у відкритому судовому засіданні, в залі суду, подання про звільнення ОСОБА_5 (далі також засуджений, особа), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Знам`янка, Іванівського району, Одеської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 від призначеного покарання у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь,

В С Т А Н О В И В:

1.Суть питання, що вирішується ухвалою таке

22 жовтня 2024 року інспектор звернулася до Іванівського районного суду Одеської області з поданням про звільнення засудженого від призначеного покарання у зв`язку із декриміналізацією вчинених діянь (далі також подання від 22 жовтня 2024 року, подання).

Суд вирішує питання за поданням.

2. Обставини такі

2.1. Інспектор у судовому засіданні просила задовольнити подання.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання.

Потерпіла в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення подання.

Засуджений, потерпіла ОСОБА_6 (далі також потерпіла) до судового засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв та клопотань до суду не подавали, повідомлені належно про дату, час та місце розгляду справи.

2.2. Іванівський районний суд Одеської області вироком від 12 грудня 2022 року: визнав засудженого винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК), та призначив покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років; на підставі статті 75 КК засуджений звільнений від відбування покарання з іспитовим строком два роки п`ять місяців та покладенням обов`язків передбачених статтею 76 КК: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; офіційно працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу) (далі також вирок від 12 грудня 2022 року, покарання).

Одеський апеляційний суд постановою від 16 червня 2024 року змінив вирок від 12 грудня 2022 року доповнивши абзац 1 мотивувальної частини вказівкою «»що злочин вчинено в умовах воєнного стану», в іншій частині вирок залишено без змін.

За вироком від 12 грудня 2022 року, засуджений з метою направленою на викрадення майна, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлював протиправність своїх дій, в умовах воєнного стану 05 червня 2022 року здійснив крадіжку належних потерпілій глибинного насосу «Wetron», сріблястого кольору, та обприскувача садового на 8 літрів, жовтого кольору, загальною вартістю 1830 гривень.

3. Положення закону, якими суд керувався такі

3.1. Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи (частина 1 статті 58 Конституції України).

3.2. Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (пункт 13 частини 1 статті 537 КПК).

Питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом (частина 1 статті 539 КПК).

3.3. Законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права (частина 1 статті 3 КК).

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК).

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (частина 2 статті 4 КК).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (частина 1 статті 5 КК).

Звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом (частина 1 статті 74 КК).

Особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання (частина 2 статті 74 КК).

3.4. Якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року (пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України).

Сума податкової соціальної пільги становить розмір, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року (підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України).

3.5. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено, що в 2023 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2022 року складав 2481 гривню.

3.6. 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ (далі також Закон № 3886-ІХ), яким встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за статті 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

4. Мотиви постановлення ухвали такі

4.1. В процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання.

Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, що закріплене в частині 2 статті 74 КК. Застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях статті 58 Конституції України про зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів та статті 5 КК про зворотну дію кримінального закону в часі.

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута способом: 1) виключення з чинного КК певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини КК певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Натомість зазначена в частині 2 статті 74 КК підстава застосовується, коли особу вже засуджено за вчинення діяння, після набрання законної сили обвинувальним вироком суду і незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні.

4.2. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за частиною 2 статті 74 КК завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено.

Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи.

Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні статті 5 КК для тих діянь, які до набрання ним чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого статті 51 КУпАП.

Відтак зміни, внесені Законом № 3886-IX мають зворотну дію в часі.

Суд зазначає, що Законом № 3886-IX внесені зміни до статті 51 КУпАП, яким її дію поширено на заволодіння, викрадення, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (далі НМ).

Суд наголошує, що статті 185, 190, 191 КК фактично містять відсилку до статті 51 КУпАП, яка встановлює верхню межу вартості майна для кваліфікації його як дрібного викрадення (заволодіння), та у такий спосіб визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Очевидно, що кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до двох НМ безпосередньо вплинула на суть таких кримінальних правопорушень, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, оскільки в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначений та вказаний законодавцем у статті 51 КУпАП.

Тому, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо такий розмір перевищує 2 НМ. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією статті 51 КУпАП.

Відтак, зважаючи на приписи Закону № 3886-IX, для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190, 191 КК, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала двох НМ, скасовується кримінальна протиправність діяння в значенні статті 5 КК.

Водночас суд наголошує, що визначення суми, яка дорівнює двох НМ має здійснюватися з врахуванням розміру НМ, який діяв на час вчинення відповідного діяння.

Заразом під час з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений статтею 51 КУпАП, має враховуватися розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ та підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України.

4.3. Суд констатує, що особа засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК, а саме вчинив в умовах воєнного стану таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

За вироком від 12 грудня 2022 року кримінальне правопорушення вчинене засудженим 05 червня 2022 року, а вартість майна, яке викрав засуджений становить 1830 гривень.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість майна, з якого настає кримінальна відповідальність за частиною 4 статті 185 КК, у 2022 році становила 2481гривень.

Оскільки вартість майна, яке викрав засуджений становить 1830 гривень, що на момент вчинення правопорушення не перевищувало двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тому особа є засудженим за діяння, кримінальна караність якого законом натепер усунена.

Того засуджений має бути звільнений від призначеного судом покарання за частиною 4 статті 185 КК, на підставі частини 2 статті 74 КК, через усуненням законом караності діяння, за яке його засуджено.

5. Суд застосовує таку практику Верховного Суду

Такі висновки, узгоджуються з правовою позицією, яку виклав Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2024 року за справою № 278/1566/21.

6. Висновок суду такий

З огляду на зазначене, суд доходить висновку щодо необхідності задоволення подання.

Керуючись статтею 74 КК, статтями 372, 537, 539 КПК, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Задовольнити подання від 22 жовтня 2024 року.

Звільнити ОСОБА_5 від покарання, яке призначив Іванівський районний суд Одеської області вироком від 12 грудня 2022 року, на підставі частини 2 статті 74 Кримінального кодексу України, через усунення законом караності діяння, за яке він засуджений.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Іванівський районний суд Одеської області способом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складений 14 листопада 2024 року.

СуддяОСОБА_7