Справа № 738/741/24
№ провадження 1-кп/738/73/2024
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2024 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чернігівської області у складі:

судді - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 січня 2024 року за №0000107 про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Березна Менського (нині Чернігівського) району Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , неодруженого, раніше судимого: вироком Менського районного суду Чернігівської області від 13 квітня 2011 року за частинами першою та другою статті 185, частиною другою статті 190, частиною другою статті 186 КК України до 4 років позбавлення волі; вироком Менського районного суду Чернігівської області від 21 травня 2015 року за частиною другою статті 185, частиною другою статті 190, частиною першою статті 70 КК України до 3 років позбавлення волі; вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 серпня 2015 року за частиною другою статті 190, частиною четвертою статті 70 КК України до 3 років 10 місяців позбавлення волі; вироком Менського районного суду Чернігівської області від 25 липня 2019 року за частиною другою статті 185 КК України до 6 місяців арешту; вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 серпня 2024 року за частиною четвертою статті 185 КК України до 5 років позбавлення волі

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_3

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», статті 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022, у зв`язку з чим на території України запроваджено правовий режим воєнного стану, який діє дотепер.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09 червня 2022 року №162 солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_2 справи та посаду старшого сапера інженерно-саперного взводу аеромобільного батальйону прийняв та приступив до виконання обов`язків за посадою.

У вечірній час 05 січня 2024 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_2 , перебуваючи на території господарства за адресою: АДРЕСА_2 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи з прямим умислом, направленим на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, діючи повторно, в умовах воєнного стану, таємно, шляхом вільного доступу, викрав з господарської споруди велосипед марки Merida MTB Sport Line, діаметр колеса 26, який належить потерпілій ОСОБА_6 , чим спричинив майнову шкоду на суму 3150 гривень.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений.

Дії ОСОБА_2 підлягають кваліфікації за частиною 4 статті 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Позиції сторін кримінального провадження.

Позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті від 28 березня 2024 року, який підтримав прокурор та вважає установленим те, що ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 185 КК України.

Під час виступу у судових дебатах прокурор просив визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, зазначив, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому, зазначені в обвинувальному акті, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, обставиною, яка обтяжує покарання є рецидив кримінального правопорушення, просив призначити ОСОБА_2 покарання у виді 6 років позбавлення волі, на підставі частини першої четвертої статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Позиція сторони захисту.

Обвинувачений ОСОБА_2 під час судового розгляду вину у вчиненні кримінального правопорушення за пред`явленим обвинуваченням не визнав, оспорював фактичні обставини справи, надав показання.

Захисник обвинуваченого в судових дебатах просив призначити його підзахисному покарання в межах мінімальної санкції частини четвертої статті 185 КК України.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України.

Показання обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_2 під час судового розгляду вину у вчиненні кримінального правопорушення за пред`явленим обвинуваченням не визнав та показав, що Новорічні свята він провів разом з потерпілою ОСОБА_6 та її чоловіком ОСОБА_7 .. Оскільки останній заборгував йому гроші, то він (обвинувачений) запропонував ОСОБА_7 віддати йому за борг велосипед, який був неробочий та валявся в сараї, на що ОСОБА_7 погодився. ОСОБА_7 віддав йому велосипед та сказав, що дружині скаже, що велосипед сховав на горищі. Обвинувачений показав, що йому невідомо кому саме з подружжя ОСОБА_8 належить велосипед. Він забрав велосипед й відвіз його в селище Макошине, де подарував знайомому ОСОБА_9 .. Після того як він забрав велосипед, йому ніхто не дзвонив і не просив його повернути, потерпілу побачив через декілька днів, розповів їй усе, але вона йому не повірила й написала заяву в поліцію.

Показання потерпілої.

Потерпіла ОСОБА_6 під час судового розгляду показала, що ОСОБА_2 є її далеким родичем, напередодні Нового року він прийшов до них, оскільки йому не було де ночувати, то вона дозволила йому залишитись у них. До цього ОСОБА_2 не був знайомий з її чоловіком. Велосипед стояв у коморі, а коли вона прибирала у будинку перед Новим роком, то винесла його у дровник, бо він їй заважав, велосипед був несправний. Це бачив ОСОБА_2 . Вони всі разом поїхали святкувати Новий рік до матері її чоловіка у село Бігач, а коли повернулися, то ОСОБА_2 забрав свій рюкзак і сказав, що піде ночувати до знайомих. Наступного дня після цього вона виявила, що немає велосипеда. Її чоловік не міг без дозволу віддати велосипед ОСОБА_2 ..

Показання свідків.

Свідок ОСОБА_9 під час судового розгляду показав, що після Нового року, точної дати не пам`ятає, йому зателефонував знайомий ОСОБА_10 та запропонував купити велосипед за 400 грн, на що він погодився. В цей же день, ближче до обіду, ОСОБА_10 з ОСОБА_11 привезли велосипед, запевнили, що велосипед не крадений, він віддав гроші ОСОБА_2 .. Велосипед був спортивний, в розібраному вигляді, зняте колесо, не було всіх запчастин. Близько 21-00 години цього ж дня приїхали працівники поліції, яким він добровільно видав велосипед.

Свідок ОСОБА_7 під час судового розгляду показав, що ОСОБА_2 є родичем його дружини ОСОБА_6 , гостював у них перед Новим роком, разом з ними зустрічав Новий рік у селі Бігач. Після Нового року повернулися до смт. Березна, ОСОБА_2 забрав свої речі та пішов до свого знайомого, а наступного дня дружина виявила, що немає велосипеда. Він не мав ніякого боргу перед ОСОБА_2 , велосипед йому не віддавав.

Документи, висновки експертів, зібрані стороною обвинувачення.

У Протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 08 січня 2024 року зафіксовано прийняття від ОСОБА_6 заяви за фактом крадіжки з господарської споруди по АДРЕСА_2 велосипеду спортивного типу в період часу з 17-00 години 05 січня 2024 року до 08-00 години 06 січня 2024 року (а.к.п. 98).

08 січня 2024 року за заявою ОСОБА_6 до ЄРДР внесені відомості про вчинене кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.4 ст. 185 КК України, з коротким викладом обставин, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, про що зазначено у Витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження №0000107 (а.к.п.50).

У Протоколі огляду місця події від 08 січня 2024 року та фототаблицях до нього зафіксовано проведення огляду території господарства, розташованого по АДРЕСА_2 , з письмового дозволу власника ОСОБА_6 , під час якого оглянута територія даного господарства та розташування господарської будівлі на території господарства, звідки було викрадено велосипед (а.к.п. 99-102).

У Протоколі огляду місця події від 10 січня 2024 року та фототаблицях до нього зафіксовано проведення огляду прибудинкової території господарства, розташованого по АДРЕСА_3 , під час якого біля воріт даного господарства виявлено велосипед чорного кольору марки Merida з відєднаним переднім колесом. Під час проведення огляду ОСОБА_9 повідомив, що даний велосипед він придбав у свого знайомого ОСОБА_12 за 400 грн (а.к.п. 107-109).

Відповідно до заяви ОСОБА_9 від 10 січня 2024 року, останній добровільно видав працівникам поліції велосипед марки Merida чорного кольору, (а.к.п. 106).

У Протоколі огляду речей від 10 січня 2024 року зафіксовано огляд добровільно виданого ОСОБА_9 велосипеда марки Merida MTB Sport Line, чорного кольору рами з фірмовим маркуванням сірого та білого кольорів, з діаметром коліс 26 дюймів. Присутня під час даної слідчої дії потерпіла ОСОБА_6 за зовнішніми ознаками впізнала велосипед (а.к.п. 110-113).

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10 січня 2024 року вбачається, що свідок ОСОБА_9 впізнав особу, яка зображена на фотознімку №2, зазначивши, що це його знайомий на ім`я ОСОБА_12 , який 08 січня 2024 року продав йому за 400 грн чорний спортивний велосипед (а.к.п. 103-104).

Згідно з довідкою до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10 січня 2024 року на фотознімку №2 зображений ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.к.п. 105).

Згідно з висновком експерта №44/24-24 від 16 січня 2024 року, за результатами проведення судової товарознавчої експертизи встановлено, що вартість ринкова вартість велосипеду « Merida MTB Sport Line», діаметр коліс 26 дюймів на вторинному ринку України станом цін на 05-06 січня 2024 року складає 3150 грн (а.к.п. 118-119).

28 березня 2024 року з метою перевірки та уточнення відомостей про обставини вчинення крадіжки велосипеда слідчим було проведено слідчий експеримент за участю підозрюваного ОСОБА_2 , двох понятих та потерпілої, із застосуванням технічного засобу фіксації відеокамери НС-V260 (а.к.п. 123-124).

Під час слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_2 показав, що 05 січня 2024 року, перебуваючи по АДРЕСА_2 він побачив у сараї велосипед, який належить ОСОБА_6 , вирішив його викрасти. Після цього велосипед продав своєму знайомому у смт. Макошине, за що отримав гроші.

Під час розгляду справи у суді було відтворено відеофайли, які містяться на DVD-R диску, наданому прокурором. Відеозаписи на відтворених відеофайлах узгоджуються з відомостями, внесеними до протоколу слідчого експерименту від 28 березня 2024 року.

Сторони кримінального провадження під час судового розгляду не заявляли клопотання про визнання вищезазначених доказів недопустимими, відповідно до положень частини 3 статті 89 КПК України.

Оцінюючи досліджені під час судового розгляду вищезазначені докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року, N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

В обвинувальному акті від 28 березня 2024 року зазначено, що обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Щодо наявності обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , суд зазначає наступне.

Щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди, бажанні виправити наслідки вчиненого. Тобто, щире каяття припускає критичну оцінку особою своєї злочинної поведінки шляхом повного визнання своєї вини і готовності нести кримінальну відповідальність.

Будучи внутрішнім, морально-психічним процесом у свідомості особи, яка вчинила злочин, щире каяття підлягає встановленню у кожному конкретному випадку з урахуванням посткримінальної поведінки винного, правдивості його свідчень тощо. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак, у матеріалах кримінального провадження відсутні дані на підтвердження того, що ОСОБА_2 намагався будь-яким чином відшкодувати потерпілій завдану шкоду, вибачитися перед нею, чого не було зроблено і під час судового розгляду.

За таких обставин, суд не може врахувати щире каяття, оскільки сторона захисту об`єктивно нічим не підтвердила шкодування обвинуваченим про вчинене, засудження своєї протиправної поведінки, а лише намагається уникнути справедливого покарання.

Сприяння розкриттю злочину здійснюється добровільно у будь-якій формі: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів, надання доказів, іншої інформації про свою злочинну діяльність та/або таку діяльність інших осіб. Таке сприяння має бути активним, тобто певною мірою ініціативним та енергійним, в діях ОСОБА_2 , згідно з матеріалами кримінального провадження, такі ознаки відсутні.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, у обвинувальному акті зазначено рецидив кримінальних правопорушень.

Відповідно до частини четвертої статті 67 КК, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Відповідно до п.п.2 п.19 Постанови Пленуму ВС України від 4.06.2010 № 7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК, як ознака, що впливає на його кваліфікацію, то рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання, як обставину, що його обтяжує.

Отже, оскільки ОСОБА_2 за даним вироком підлягає кримінальній відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, за кваліфікуючою ознакою повторності, та засуджувався за попередніми вироками за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 185, частиною другою статті 190, частиною другою статті 186 КК України, а інших даних щодо засудження ОСОБА_2 за іншими статтями або частинами статті Особливої частини КК, що може бути підставою для визнання обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, а саме рецидив злочину не має, тому дана обставина не може бути врахована обтяжуючою його покарання обставиною, що зменшує сукупність негативних даних, що можуть вплинути на досліджуване питання щодо м`якості призначеного обвинуваченому покарання.

Вчинення ОСОБА_2 під час непогашеної судимості нового корисливого злочину проти власності є кваліфікуючою ознакою повторності кримінального правопорушення, за яке він був засуджений, що вже було враховано судом при юридичній оцінці його дій.

Мотиви призначення покарання.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з положень ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Статті 65-73 КК є кримінально-правовими нормами, які визначають загальні засади та правила призначення покарання.

Питання призначення покарання визначає форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином, раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів, останній раз вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 серпня 2024 року, злочини вчинив з корисливих мотивів та повторно протягом короткого проміжку часу один за одним, що свідчить про те, що він належних висновків для себе не зробив та про його схильність до вчинення кримінально-караних дій і небажання стати на шлях виправлення, дотримуватися норм закону, моралі та загальновстановлених правил суспільної поведінки, на обліку у лікаря-нарколога та на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, неодружений, не має на утриманні малолітніх чи/або неповнолітніх дітей, осіб похилого віку, є військовослужбовцем за призовом під час мобілізації з 17 травня 2022 року, з 03 липня 2023 року вважається таким, що самовільно залишив військову частину, не має постійного місця роботи, хоча є особою працездатного віку, і як наслідок не має стабільного джерела доходу, за місцем реєстрації не проживає тривалий час, за місцем проживання характеристика відсутня.

Згідно з досудовою доповіддю від 09 липня 2024 року, підготовленою Чернігівським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області, про обвинуваченого ОСОБА_2 , надано висновок про високий ризик вчинення ним повторного правопорушення та високий ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, зазначено, що обвинувачений не має готовності до зміни способу життя, поведінки та переконань, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Враховуючи особу обвинуваченого його вік, матеріальний та сімейний стан, соціальні зв`язки та схильності, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, наслідки, які настали від його вчинення, відношення обвинуваченого до вчиненого і його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання; з урахуванням позиції сторін кримінального провадження, в тому числі і думки потерпілої, яка при призначенні обвинуваченому покарання поклалися на розсуд суду, а також використовуючи дискреційні повноваження, суд дійшов висновку призначити ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі у межах, передбачених санкцією частини 4 статті 185 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 серпня 2024 року ОСОБА_2 засуджено за частиною четвертою статті 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

В межах даного кримінального провадження, ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, який був ним вчинений 05 січня 2024 року, тобто до ухвалення 20 серпня 2024 року вироку Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне застосувати положення ч.4 ст.70 КК України, призначивши ОСОБА_2 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 серпня 2024 року.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі за даним вироком ОСОБА_2 обчислювати з дати ухвалення даного вироку, тобто з 14 жовтня 2024 року.

Зарахувати ОСОБА_2 в строк відбування покарання фактично відбуту ним частину покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 серпня 2024 року з 21 вересня 2024 року по 13 жовтня 2024 року, а також строк попереднього ув`язнення з 08 березня 2024 року по 20 вересня 2024 року включно, з їх співвідношення: одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Підстави для звільнення обвинуваченого від відбування покарання відсутні.

Мотиви ухвалення рішення щодо цивільного позову.

У даному кримінальному провадженні цивільний позов потерпілою не заявлений.

Мотиви ухвалення рішення щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Суд вирішує питання щодо речових доказів відповідно до положень статті 100 КПК України.

Речові докази: велосипед «Merida MTB Sport Line», діаметр колеса 26 дюймів, переданий під зберігальну розписку ОСОБА_6 , вважати такими, що повернутий законному володільцю.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, пов`язані із залученням експертів, у розмірі 1514,56 гривень підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.

На підставі частини четвертої статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 серпня 2024 року остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 обчислювати з дати ухвалення даного вироку, тобто з 14 жовтня 2024 року.

Зарахувати ОСОБА_2 в строк відбування покарання фактично відбуту ним частину покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 серпня 2024 року з 21 вересня 2024 року по 13 жовтня 2024 року, а також строк попереднього ув`язнення з 08 березня 2024 року по 20 вересня 2024 року включно, з їх співвідношення: одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні, пов`язані із залученням експерта, у сумі 1514 гривень 56 копійок.

Речові докази: велосипед «Merida MTB Sport Line», діаметр коліс 26 дюймів, переданий під зберігальну розписку ОСОБА_6 , вважати таким, що повернутий законному володільцю.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1