Справа № 383/1965/23
Номер провадження 1-в/383/56/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

начальника Кропивницького районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області ОСОБА_4 ,

засудженої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області, в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області подання начальника Кропивницького районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області ОСОБА_4 про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024 рокувироку Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 02.04.2024 року в частині вирішення питання про звільнення від призначеного судом покарання за діяння, караність якого усунена закономвідносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Степанівка, Бобринецького району, Кіровоградської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, заміжньої, не маючої на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Начальник Кропивницького районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області ОСОБА_4 звернувся до суду з поданням про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024 року,вироку Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 02.04.2024 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільненої від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з іспитовим строком на 1 рік, в частині вирішення питання про звільнення від призначеного судом покарання за діяння, караність якого усунена законом.

Начальник Кропивницького районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області ОСОБА_4 , засуджена та прокурор подання підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити.

Суд, вивчивши матеріали подання, заслухавши думку учасників процесу вважає, що подання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Пунктом 13 ч.1 ст.537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд відповідно до ч.2 ст.539 цього Кодексу має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч.2, 3 ст.74 КК України.

Згідно ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Положеннями ч.ч.1, 6 ст.3 КК України визначено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права, при цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно вимог ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09.08.2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року.

Вказаним Законом внесені зміни, зокрема, до ст.51 КУпАП, згідно з якими, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата такого майна, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, відповідно до ст.51 КУпАП (в редакції Закону №3886-IX) крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення, не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом вищезазначених норм, зміни до законодавства, внесені Законом № 3886-IX, призвели до часткової декриміналізації діянь, зокрема передбачених ст.185 КК України, оскільки скасовують кримінальну відповідальність у разі заподіяння внаслідок правопорушення меншої матеріальної шкоди у вигляді вартості викраденого майна, ніж встановлено верхньою межею диспозиції ч.2 ст.51 КУпАП в розмірі 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Судом встановлено, що вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 02.04.2024 року ОСОБА_5 визнано винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за яким призначено їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 19.12.2023 року покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст.75 КК України звільнена від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до вироку ОСОБА_5 вчинила таємне викрадення чужого майна08.11.2023 року на суму 525 гривень 74 копійок.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2023 в сумі 2684 грн. Отже, податкова соціальна пільга у 2023 році складала 1342 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону №3886-IX, ст.5 КК України, на теперішній час кримінально караним є крадіжки, шахрайство, привласнення чи розтрата майна, які мали місце у 2023 році, якщо вартість майна становить більше 2684 грн. (1342х2=2684).

Водночас, як зазначалось вище, вартість майна, за крадіжку якого ОСОБА_5 засуджена вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 02.04.2024 року, становить 525 гривень 74 копійок, тобто менше двох розмірів неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який встановлено на моменти вчинення відповідного діяння.

Таким чином, зважаючи на те, що Закон №3886-IX поліпшує становище засудженого, оскільки усуває караність вчиненого ним діяння, суд вважає вказаний закон таким, що має зворотну дію у часі та підлягає застосуванню у порядку, передбаченому ч.2 ст.74 КК України.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_5 від призначеного їй покарання, на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням караності вчиненого ним діяння.

Керуючись ст.ст. 3-5, 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Кропивницького районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області ОСОБА_4 задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засуджену ОСОБА_5 від покарання, призначеного їй вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 02.04.2024 року по справі №383/1965/23, у зв`язку з усуненням караності вчиненого нею діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1