Справа № 487/6381/24
Провадження № 1-кп/487/705/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.06.2024 за №0000971 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, Херсонської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, який має на утримані малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, востаннє засудженого 06.02.2018 Херсонським районним судом за ч. 2 ст. 186, ч. 5 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, звільненого з Дар`ївської ВК Херсонської області по відбуттю строку покарання 09.04.2019, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

21 червня 2024 року, в період часу з 13.00 год. до 15.30 год., ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 та виявивши відсутність потерпілої ОСОБА_5 за місцем свого мешкання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає піддався на злочинний, корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, тобто, на вчинення крадіжки. Реалізовуючи злочинний умисел, діючи таємно, повторно, розуміючи, що на території України введено військовий стан, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, проник в будинок потерпілої та таємно викрав зовнішній акумулят Power Bank марки Xiomi моделі NDY-02-AM, вартістю 259,67 грн., зовнішній акумулятор Power Bank марки XO моделі XO-PR188, вартістю 466,33 грн. та монітор марки LG FLATRON W2042T-PF чорного кольору вартістю 750 грн., які належать потерпілій ОСОБА_5 . Із викраденим з місця злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на суму 1476 гривень.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

На час розгляду справи прізвище головуючої судді змінено з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 .

Потерпіла ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленою про місце, день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилась.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав в повному обсязі, в скоєному щиро розкаявся, підтвердив фактичні обставини викладені в обвинувальному акті та зазначив, що ним вони не оспорюють ся.

Прокурор вважала за недоцільне дослідження доказів щодо обставин, які визнаються обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу. При цьому судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано, що вони усвідомлюють неможливість далі оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку з урахуванням положення ч. 3 ст. 349 КПК України.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:

- Показання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно яких він вчинив крадіжку з домоволодіння АДРЕСА_3 зовнішній акумулят Power Bank марки Xiomi моделі NDY-02-AM, зовнішній акумулятор Power Bank марки XO моделі XO-PR188 та монітор марки LG FLATRON W2042T-PF чорного кольору, які належать потерпілій ОСОБА_5 . Викрадене продав, потім викупив та повернув потерпілій. Крадіжку вчинив, проникши до будинку потерпілої, шляхом відтиску вікна. Розумів, що його дії протиправні.

- Довідки про витрати на проведення товарознавчих експертиз №СЕ19/115-

24/12359-ТВ від 09.07.2024, №СЕ-19/115-24/11442-Д, №СЕ19/115-24/12202-ТВ від 09.07.2024.

- Висновки експерта №СЕ19/115-24/12359-ТВ від 09.07.2024, №СЕ19/115-24/12202- ТВ від 09.07.2024, №3623/24 від 22.07.2024.

- Звіт про фактичні затрати на проведення судово-товарознавчої експертизи

№3623/24 від 22.07.2024.

- Постанови про визнання речовими доказами від 03.07.2024, від 22.07.2024.

- Довідка КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я»

Миколаївської міської ради №3385 від 12.07.2024, згідно якої обвинувачений на лікуванні у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебував і не перебуває.

- Довідка вимоги №337-04072024/48003.

Обвинувачений звернувся до суду з клопотанням в якому просив закрити кримінальне провадження щодо нього у зв`язку з декриміналізацією інкримінованого йому правопорушення.

Прокурор ОСОБА_8 зазначила, що є підстави для перекваліфікації на ч.1 ст.162 КК України, оскільки це не буде погіршувати становище обвинуваченого. З чим погодився обвинувачений ОСОБА_4 .

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд встановив наступне.

Згідно ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Водночас суд ураховує, що на день розгляду даної справи, а саме 09.08.2024, набули чинності зміни до законодавства України, що вплинули на розмір матеріальної шкоди, за заподіяння якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку. Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 внесено зміни, зокрема, до ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна», яку викладено в новій редакції. Даною статтею передбачена адміністративна відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Для кваліфікації кримінальних та адміністративних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги. Податкова соціальна пільга визначена підпунктами 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПКУ для відповідного року. Підпунктом 169.1.1 статті 169 визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

У 2024 році прожитковий мінімум для працездатної особи склав 3028 грн., а отже сума соціальної пільги становить 1 514 грн.

Оскільки вартість викраденого ОСОБА_4 майна на час вчинення діяння становила 1476 гривень, що не перевищує суми соціальної пільги та 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, до цього діяння має застосовуватися ст. 5 КК України, згідно якої: закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до вимог п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Однак, діяння ОСОБА_4 вчинене з проникненням у приміщення.

Згідно із абзацами 1, 2 пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 6 листопада 2009 року № 10 сформульовано таке правило кваліфікації: крадіжка, грабіж або розбій, поєднані з незаконним проникненням до житла, іншого приміщення чи сховища кваліфікуються відповідно за ч. 3 ст.185, ч. 3 ст.186, ч. 3 ст.187 КК. Додатково за ст. 162 КК такі дії кваліфікувати не потрібно. Якщо незаконне проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища поєднане зі вчиненням крадіжки, кримінальну відповідальність за яку з огляду на вартість викраденого законом не передбачено, вчинене належить кваліфікувати заст. 162 КК.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що дії ОСОБА_4 підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 162 КК України.

Частиною 3 ст. 337 КПК встановлено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваного мінімуму доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі (ч. 1 ст. 12 КК).

З огляду на зміст ч. 1 ст. 162 КК України дії, кваліфіковані за цією нормою, на відміну від кваліфікованих за ч. 4 ст. 185 КК України, є кримінальним проступком, а тому їх перекваліфікація покращує становище засудженого.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 162 КК, суд виходить із фактичних обставин.

Об`єктивна сторона ст. 162 КК полягає, серед іншого, в незаконному проникненні до житла чи іншого володіння особи, зокрема, у незаконному проникненні до приміщення.

Під незаконним проникненням до житла чи іншого володіння особи потрібно розуміти будь-яке вторгнення, здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав чи з порушенням у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 усвідомлював, що приміщення, до якого він протиправно проник, перебуває у володінні іншої особи.

На підставі наведеного, враховуючи положення ч. 3 ст. 337 КПК, суд уважає за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_4 із ч. 4 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України - незаконне проникнення до іншого володіння особи, і призначити покарання в межах санкції цієї частини статті.

Така позиція суду узгоджується з висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21.

Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Скоєне обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 162 КК України відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії кримінальних проступків.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

При обранні міри покарання ОСОБА_4 суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, неодружений, з його слів має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштований, раніше судимий, судимість в силу п. 8 ст. 89 КК України не погашена, та приходить до висновку, що покарання слід призначити у виді одного року обмеження волі, що передбачено санкцією ч. 1 ст. 162 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України документально підтверджені витрати в розмірі 8271,44 грн. на залучення експерта та проведення експертиз слід покласти на обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 337, 368 - 370, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Перекваліфікувати дії ОСОБА_4 з ч. 4 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України.

Визнати винним ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 162 КК України і призначити йому покарання у виді обмеженням волі строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта та проведення судових товарознавчих експертиз в розмірі 8271,44 грн.

Речові докази: зовнішній акумулятор Power Bank марки XO моделі XO-PR188, акумулят Power Bank марки Xiomi моделі NDY-02-AM, монітор марки LG FLATRON W2042T-PF чорного кольору, які повернені потерпілій ОСОБА_5 , вважати повернутими власникові.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його оголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1