13.08.2024 Єдиний унікальний номер 205/2665/21
1-кп/205/465/24
Провадження №1кп/205/465/24
Справа №205/2665/21
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року Ленінський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в м.Дніпро, кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0000030 від 08 лютого 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Розсохуватка Маловисківського району Кіровоградської області, громадянина України, освіта середня-спеціальна, одруженого, раніше неодноразово засудженого, останній раз: 26.05.2022 року Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська за ст.185 ч.2, 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим за ст.185 КК України та вчиняючи злочин повторно, 07 лютого 2021 року, близько 10 години, разом з особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, перебували на автостанцій «Центральна» в м.Дніпро, де вступили між собою у попередню змову на крадіжку чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_4 та особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, 07 лютого 2021 року, близько 11 години 45 хвилин, прибули до залізничної ст.Горяїнове РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця», яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , де переконавшись у тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, із корисливих міркувань, за попередньою змовою групою осіб, шляхом вільного доступу, за допомогою раніше підготовленого інструмента, демонтували та викрали складові частини дросель-трансформатора ДТ-0,6-1000 к.38, а саме:

- мідну шину з перетином вітка площею 256 мм?, вагою 15 кг (основна обмотка дросель-трансформатора), вартістю 3000 грн.;

- мідний дріт діаметром 0,71 мм, вагою 1,2 кг (додаткова обмотка дросель-трансформатора), вартістю 328 грн.;

- металеву конструкцію феромагнітної сталі, вагою 84 кг (сердечник дросель-трансформатора), вартістю 3920 грн.;

- металеву конструкцію феромагнітної сталі, вагою 15 кг (ярмо дросель-трансформатора), вартістю 700 грн., після чого з місця злочину зникли, завдавши структурному підрозділу «Дніпровська дистанція сигналізації та зв`язку» РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» майнову шкоду на загальну суму 7948 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся і пояснив суду, що дійсно, при зазначених в обвинувальних актах обставинах, 07 лютого 2021 року, близько 12 години, перебуваючи на території ст.Горяїнове, він, разом з ОСОБА_5 , демонтували та викрали складові частини дросель-трансформатора на загальну суму 7948 грн., після чого з місця злочину зникли.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин; у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним допит потерпілого та свідків в судовому засіданні, а також дослідження письмових доказів та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше засуджений, під наглядом у лікаря-нарколога не перебуває, має неповнолітню дитину.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбаченими ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що покаранням необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 , а також попередження нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачене законом, судом не встановлені, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 , вироком Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26.05.2022 року був визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.2, 186 ч.2 КК України і засуджений до 4 років позбавлення волі та до ухвалення зазначеного вироку вчинив інший злочин, у зв`язку з чим суд вважає необхідним призначити йому покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України, поглинувши призначене покарання покаранням, призначеним за вироком Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26.05.2022 року.

Вирішуючи питання щодо заявленого АТ «Українська залізниця» цивільного позову про стягнення майнової шкоди на суму 108 203,32 грн., суд виходить з наступного.

Згідно із положеннями ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.

Стаття 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст.ст.22, 1166 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Шкода завдана неправомірними діями майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Під час розгляду кримінального провадження встановлено, що під час вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 кримінального правопорушення, було викрадене майно, яке належить АТ «Українська залізниця» на загальну суму 7948 грн., що підтверджено документально, у зв`язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на зазначену вище суму.

На підставі ст.122 ч.2, 124 ч.2 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта при проведенні експертиз у сумі 653,80 грн.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення призначеного покарання покаранням у виді чотирьох років позбавлення волі, призначеним за вироком Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області 26 травня 2022 року, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

Строк покарання ОСОБА_4 відраховувати з 13 серпня 2024 року.

Зарахувати в строк частково відбуте покарання за вироком Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області 26 травня 2022 року, а саме: з 16 березня 2021 року до 12 серпня 2024 року, включно.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженню не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/104-21/4944-ТВ від 22 лютого 2021 року в розмірі 653 гривні 80 копійок.

Позовні вимоги АТ «Українська залізниця» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , в рахунок відшкодування майнової шкоди, на користь АТ «Українська залізниця» в особі РФ «Придніпровська залізниця» - 7 948 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Речові докази по справі:

- ярмо та сердечник дросель-трансформатора ДТ-0,6-1000 к.38; мідну нитку, мідний дріт, дві металеві конструкції - залишити у представника РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця»;

- CD-R диск залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1