Справа № 953/2149/24
н/п 1-в/953/390/24
"11" листопада 2024 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові подання начальника Київського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Харківській області , щодо засудженого:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньотехнічною освітою, не працюючого, неодружений, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
До Київського районного суду м. Харкова надійшло подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 про приведення вироку Київського районного суду м.Харкова у відношенні ОСОБА_3 , у відповідності до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ, яким вчинення шахрайства в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано.
Представник Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області не з`явився, повідомлявся належним чином.
Прокурор ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд подання за його відсутності.
ОСОБА_3 , у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином.
Перевіривши доводи подання, дослідивши матеріали справи засудженого, суд приходить до таких висновків.
Згідно із ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.
З матеріалів справи, вбачається, що вироком Київського районного суду м.Харкова від 23 березня 2024 року ОСОБА_3 , за вчинення шахрайства у 2024 році на суму 665 грн., засуджено за ч.1 ст. 190 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт..
Вирок набув законної сили та перебуває на виконанні у Київському районному відділу філії ДУ «Центр пробації» у Харківській області.

Разом з тим, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1514 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення ОСОБА_3 діяння (у 2024 році), за яке він засуджений, розмір вартості майна, яким він шляхом шахрайства заволодів, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України, становить 3028 грн (1514х2 ).

З урахування наведеного, діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_3 Київським районним судом м.Харкова від 27 березня 2024 року, наразі не може вважатись кримінальним правопорушенням, оскільки вартість майна, за заволодіння якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за заволодіння якого шляхом шахрайства, передбачено саме кримінальну відповідальність.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Оскільки на теперішній час за вчинення діяння ОСОБА_3 кримінальна караність усунута, останній підлягає звільненню від призначеного судом покарання.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,-

постановив:

Подання начальника Київського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Харківській області - задовольнити.

На підставі ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Київського районного суду м.Харкова від 27 березня 2024 року за ч. 1 ст. 190 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м.Харкова, протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1