Справа № 444/2235/24
Провадження № 1-кп/444/267/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2024 року Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

номер кримінального провадження за № 0000163 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.04.2024 року

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Норинці, Народицького району, Житомирської області, зареєстрований та фактично проживаючий АДРЕСА_1 , одружений, не інвалід, освіта середня, паспорт СТ 027890, ІПН НОМЕР_1 , не являється депутатом, чи адвокатом, чи нотаріусом, українець, громадянин України, такий раніше не судимий, не працює,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

з участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовкві Львівської області зазначене кримінальне провадження,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , 05 квітня 2024 року, близько 09 години 30 хвилин, діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, який в подальшому затверджено Законом Верховної Ради України №2102-ІХ від 24.02.2022 (з подальшими змінами та доповненнями) у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, знаходячись у АДРЕСА_2 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, відкрито, усвідомлюючи, що за його діями спостерігає потерпіла, заволодів мобільним телефоном марки IPhone 11 Pro вартістю 10000 гривень із встановленню сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_2 вартістю 225 гривень, який знаходився у правій зовнішній кишені куртки потерпілої ОСОБА_9 , після чого покинув місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 10225 гривень.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, визнав повністю та пояснив, що потерпіла є жінкою яку він тривалий час кохає. День перед подією він з нею дуже посварився через ревнощі. Зустрівши наступного дня, тобто 05.04.2024 р. бля 9-10 год. на вулиці ОСОБА_8 , а саме по АДРЕСА_2 , підійшов до неї та попросив, щоб вона передала йому свій телефон. Вона відмовила, а тому він знаючи в якій кишені знаходиться телефон, сам його витягнув та пішов у своїх справах. На її прохання повернути нічого їй не відповідав, оскільки бажав їй купити новий телефон. Згоди на те, щоб він взяв телефон у ОСОБА_8 , вона йому не давала, навпаки, просила повернути телефон. Щиро розкаюється у вчиненому, жаліє про вчинене та просить його суворо не карати, не позбавляти волі.

Крім повного визнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, його вина доведена дослідженими в судовому засіданні доказами.

Дапитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що тривалий час знайома з ОСОБА_3 та має з ним приязні стосунки. Так, дійсно 05 квітня 2024 року, близько 09 години 30 хвилин, вона йшло у АДРЕСА_2 де до неї підійшов ОСОБА_3 та попросив, щоб вона передала йому свій телефон подивитися, на що вона йому відмовила. Після цього ОСОБА_3 , сам з кишені витягнув телефон та пішов в невідомому напрямку. Вона просила повернути телефон, однак ОСОБА_3 не реагував. Телефон з кишені було видно, оскільки він в кишені повністю не поміщався. Після цього вона відразу ж подзвонила в поліції та повідомила про вчинене. На запитання суду повідомила, що не просила в ОСОБА_3 іншого чи нового телефону. Дійсно, через деякий значний час ОСОБА_3 їй надав інший телефон, однак такий був гірший за той, що він у неї забрав. На даний час вона не має до нього претензій, він їй усе відшкодував, вона пробачила йому вчинене, просить не позбавляти волі ОСОБА_3 .

З витягу ЄРДР вбачається, що відомості відносно ОСОБА_3 внесені 05.04.2024 р. за правовою кваліфікацією ст. 186 ч. 4 ККУкраїни, потерпіла ОСОБА_10 .

Із рапорта працівника поліції ОСОБА_11 від 05.04.2024 р. вбачається, що 05.04.2024 р. о 09 год. 39 хв. надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_8 яка повідомила, що односельчанин ОСОБА_3 у неї з кишені витягнув телефон та з місця події побіг.

Із протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 05.04.2024 р. вбачається, що такою прийнято заяву від ОСОБА_8 яка просить прийняти міри до ОСОБА_3 який 05 квітня 2024 року, близько 09 години 30 хвилин, знаходячись у АДРЕСА_2 витягнув з кишені її куртки належний їй мобільний телефоном марки IPhone 11 Pro, чим спричинив матеріальну шкоду.

Із протоколу невідкладного обшуку від 05.04.2024 р. вбачається, що такий було проведено 05.04.2024 р. в період часу з 11:15 год. до 11:46 год. за адресою АДРЕСА_1 та в ході якого було виявлено та вилучено телефон марки IPhone 11 Pro.

Із протоколу затримання від 05.04.2024 р. вбачається, що ОСОБА_3 був затриманий 05.04.2024 р. о 12 год. 45 хв.

Із постави про визнання речовим доказом від 05.04.2024 р. вбачається, що таким є телефон марки IPhone 11 Pro із встановленною сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_2 .

Із ухвали слідчого судді від 10.04.2024 р. (провадження 1-кс/444/276/2024) вбачається, що такою накладено арешт на телефон марки IPhone 11 Pro із встановленною сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_2 .

Із ухвали слідчого судді від 10.04.2024 р. (провадження 1-кс/444/277/2024) вбачається, що такою надано дозвіл на проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 .

Із висновку експерта № СЕ-19/114-24/8151-ТВ від 15.04.2024 р. вбачається, що ринкова вартість телефону марки IPhone 11 Pro становить 10 000 грн.ою сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_2 .

Із протоколу проведення слідчого експерименту від 18.04.2024 р. вбачається, що такий проведено за участі потерпілої ОСОБА_8 в ході якого остання розповіла та показала де та в який спосіб відносно ОСОБА_3 забрав у неї телефон.

Із протоколу огляду предмета від 22.05.2024 р. вбачається, що таким здійснено огляд аудіозапису звернення ОСОБА_8 в поліцію з приводу викрадення у неї телефону.

Із протоколу про визнання речовим доказом вбачається, що таким визнано диск із аудіозаписом звернення ОСОБА_8 в поліцію з приводу відкритого викрадення її телефону.

Відповідно до вимог ст. 84-86 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких серед інших суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню. Доказ визнається допустимим , якщо він отриманий у порядку встановленому КПК України.

Аналізуючи та оцінюючи усі докази надані стороною обвинувачення та стороною захисту в їх сукупності та кожен зокрема з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що кожен доказ, а саме покази обвинуваченого, потерпілої, витяг ЄРДР, рапорт працівника поліції ОСОБА_11 від 05.04.2024 р., протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 05.04.2024 р., протокол невідкладного обшуку від 05.04.2024 р., протокол затримання від 05.04.2024 р., постави про визнання речовими доказами, ухвали слідчого судді, висновок експерта, протокол проведення слідчого експерименту, протоколу огляду предмета є належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності усі ці докази перебувають у логічному та послідовному взаємозв`язку, не є взаємосуперечливими та доповнюють і підтверджують ті об`єктивні обставини, які мали місце під час вчинення пред`явленого обвинувачення обвинуваченому ОСОБА_3 .

Суд також приходить до висновку, що здобутих судом доказів є достатньо для того, щоб прийти до висновку про визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винним у вчиненні пред`явленого йому обвинувачення.

Суд приходить до висновку, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , мало місце, це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України і обвинувачений виннен у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення, оскільки відсутні будь-які підстави для закриття кримінального провадження чи звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Так, вина обвинуваченого ОСОБА_3 полягає в тому, що він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану, і тому суд такі його дії кваліфікує за ч. 4 ст. 186 КК України .

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини справи та дані, що характеризують його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також з врахуванням наведеного та перспективи його виправлення і перевиховання, та попередження з його боку нових злочинів.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 відсутні.

Щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої шкоди є обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 .

Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що, насамперед, повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.

Так як встановлено під час розгляду справи, зокрема, під час показів обвинуваченого, він свою вину визнав повністю, вказав, що жаліє про вчинене, попросив вибачення у потерпілої за вчинене і остання йому пробачила про що зазначила як в своїх поясненням в ході розгляду справи так і в судових дебатах, відшкодував потерпілій ОСОБА_8 завдану шкоду, що підтвердила в судовому засіданні потерпіла та зазначила, що не має до нього жодних претензій. Він усвідомив суспільний осуд вчиненого ним кримінального правопорушення.

Наведене, на думку суду, свідчить, що обвинувачений ОСОБА_3 усвідомив свою провину, засуджує вчинене ним і прагне виправитися, тобто щиро розкаявся у вчиненому.

Щодо активного сприяння розкриттю злочину, то необхідно відмітити, що ОСОБА_3 як на стадії досудового розслідування так і в судовому розгляді дав зізнавальні покази, чим сприяв слідству у збиранні доказів.

Вивченням особи винного ОСОБА_3 , встановлено, що він позитивно характеризується, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, також не перебуває на обліку у лікаря-нарколога, раніше несудимий.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Частиною 2 ст. 66 КК України передбачено, що при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Так, позитивні дані про особу, відсутність непогашених судимостей, суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Санкцією ч. 4 ст. 186 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

Судом враховуються вимоги ст. 69-1 КК України, а саме за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Ч. 1, 2 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

На підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд враховує, що з першого допиту обвинувачений ОСОБА_3 добровільно і щиро розповів всі деталі про вчинене ним

В судовому засіданні обвинувачений висловив щирий жаль та глибокий осуд своєї поведінки.

Враховуючи вищенаведене, є наявні обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , що передбачені пунками 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України.

В той же час як встановлено вище, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому відсутні та стороною обвинувачення не пред`явлені.

Також, суд вважає за необхідне відмітити і обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, оскільки потерпіла та обвинувачений перебувають у приязних стосунках, потерпілій повністю відшкодовано завдані збитки, вчинене вона пробачила ОСОБА_3 , не має до нього жодих претензій, просила не застосовувати до нього покарання пов`язане з позбавленням волі.

А тому призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує тяжкість вчиненого злочину та особу винного, який є особою пенсійного віку, раніше несудимий, бере до уваги наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_3 , щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував завдані збитки, позитивно характеризується за місце проживання, відсутність обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 і конкретні обставини справи, зокрема приязні стосунки обвинуваченого та потерпілої, суд визнає можливим при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 186 КК України застосувати ч. 1 ст. 69 КК України.

Також, при визначені виду прокарання, суд враховує те, що ОСОБА_3 не працює, є особою похилого віку, інших доходів як пояснив ОСОБА_3 в судовому засіданні не має, а тому суд не вбачає підстав застосування такого виду покарання як штраф, про який просив в судових дебатах захисник, оскільки ОСОБА_3 не взмозі такий сплатити.

Як наслідок суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити основне покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією частини цієї статті, а саме у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у зв`язку із ухваленням обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Суд бере до уваги, що з довідки про витрати на проведення хімічної експертизи вбачається, що вартість такої становить 757,28 грн.

Так як суд прийшов до висновку про ухвалення обвинувального вироку, а тому дана сума витрат на залучення експертів підлягає стягненню з обвинуваченого в користь держави.

Цивільний позов по справі не заявлений.

У даному кримінальному провадженні обвинуваченому було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, який неодноразово було продовжено, однак термін дії такого станом на день поставлення вироку сплив та прокурор не звертався з клопотанням про обрання запобіжного заходу, а тому на думку суду відсутні підстави для обрання такого.

Керуючись статтями 100, 124, 174, 370, 373, 376, 377 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу його фактичного затримання та складання протоколу про його затримання.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді від 10.04.2024 р. (провадження 1-кс/444/276/2024)

Речові докази:

- телефон марки IPhone 11 Pro із встановленною сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_2 , що знаходиться в камері зберігання речових доказів ВП 2 ЛРУП 1 ГУ НП У Л/о - повернути потерпілій ОСОБА_8 ;

- диск із аудіозаписом звернення ОСОБА_8 в поліцію з приводу відкритого викрадення її телефону, що знаходиться в матеріалах справи - залишити при матеріалах справи.

Стягнути з ОСОБА_3 , витрати на проведення експертизи №СЕ-19/114-24/8151-ТВ від 15.04.2024 року, яка проведена експертами Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, в сумі - 757,28 грн

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Жовківський районний суд Львівської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити учасникам право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суд також роз`яснює право обвинуваченого подати клопотання про помилування.

Суддя: ОСОБА_1