Житомирський апеляційний суд
Справа №277/1341/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/607/24
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі матеріали провадження №277/1341/24 за апеляційною скаргою прокурора Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ємільчинського районного суду Житомирської області від 01.10.2024,

в с т а н о в и в:

зазначеною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Покладено на ОСОБА_8 такі обов`язки:

- заборонити ОСОБА_8 цілодобово залишати місце фактичного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 ;

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за їх першою вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі їх наявності;

- утримуватися від спілкування зі свідками по справі;

- носити електронний засіб контролю за наявності у підрозділі поліції за місцем проживання.

Строк дії ухвали - 60 діб, до 29 листопада 2024 року.

В поданій апеляційній прокурор ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб до підозрюваного ОСОБА_8 . При цьому, зазначає, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України - можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконний вплив на потерпілого та свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення. Наголошує, що про існування таких ризиків та обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою надано докази про встановлені обставини кримінального провадження: ОСОБА_8 обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за що передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років позбавлення волі; останній хоча і має постійне місце проживання, однак ніде не працює, проживає самостійно, не має міцних соціальних зв`язків, тобто не має стримуючих факторів, які б могли його утримати від не залишення свого місця проживання, зловживає алкогольними напоями, будучи раніше судимим за вчинення умисних злочинів, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин; враховуючи такі обставини та тягар можливого покарання, з метою уникнення покарання він матиме реальну можливість виїхати як за межі Звягельського району, так і за межі Житомирської області, і переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Всі наведені в сукупності обставини та тягар можливого призначення покарання у виді реального позбавлення волі дають підстави обґрунтовано стверджувати про наявність вищевказаних ризиків. Наголошує, що з метою запобігання наведеним ризикам, наявні усі підстави у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який співрозмірний з існуючими ризиками та відповідає особі підозрюваного, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час досудового розслідування ризикам, визначених ч.1 ст.177 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, доводи підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 в заперечення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд вправі обрати підозрюваній менш суворий запобіжний захід.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання (зміну) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, відмовляючи у застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обранні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладанням відповідних обов`язків, не в повній мірі дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження №277/1341/24, в провадженні СВ ВП №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000113 від 23.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Згідно змісту клопотання слідчого, досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений слідством час, але не пізніше 22.08.2024 року, за невстановлених слідством обставин та у невстановленому місці ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою збуту бойових припасів, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, не маючи відповідного дозволу, незаконно придбав 1113 набоїв, які є боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї - бойовими 7,62 мм проміжними патронами зразка 1943 року з кулею «ПС» зі сталевим осердям. Далі, ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, з указаного мотиву та мети, не пізніше 22.08.2024 року, за невстановлених слідством обставин, без передбаченого законом дозволу, перемістив вказані бойові припаси до невстановленого слідством місця та почав зберігати. В подальшому, ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, з указаного мотиву та мети, в серпні 2024 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, в ході спілкування з громадянином ОСОБА_10 , запропонував останньому купити у нього бойові припаси, які він придбав незаконно, тобто запропонував збути такі. У свою чергу, ОСОБА_10 , розуміючи суспільно-небезпечний характер дій ОСОБА_8 , погодився на пропозицію останнього. Надалі, ОСОБА_11 , діючи з прямим умислом, з указаного мотиву та мети, 14.09.2024 близько о И год., усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, перебуваючи на польовому масиві між смт Ємільчине та с. Середи Звягельського району Житомирської області під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, незаконно збув ОСОБА_10 , який був залучений до конфіденційного співробітництва, і діяв під контролем правоохоронних органів, 1113 набоїв, які є боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї - бойовими 7,62 мм проміжними патронами зразка 1943 року з кулею «ПС» зі сталевим осердям за грошові кошти у сумі 2000 гривень. Того ж дня, ОСОБА_10 , перебуваючи в приміщенні ВП №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області, що по АДРЕСА_2 , під час проведення ОМП в період часу з 11 год. 22 хв. по 13 год. 15 хв. 14.09.2024 добровільно видав працівникам Національної поліції України придбані в ОСОБА_8 1113 набоїв. Крім цього, ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на збут бойових припасів, у невстановлений слідством час, але не пізніше 14.09.2024 року, за невстановлених слідством обставин та у невстановленому місці, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, не маючи відповідного дозволу, незаконно придбав дві гранати РГД-5 та два підривані УЗРГМ, які належить до бойових припасів. Далі, ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, з указаного мотиву та мети, але не пізніше 14.09.2024 року, за невстановлених слідством обставин, без передбаченого законом дозволу, перемістив вказані бойові припаси до невстановленого слідством місця та почав зберігати. В подальшому, ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, з указаного мотиву та мети, в вересні 2024 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, в ході спілкування з громадянином ОСОБА_10 , запропонував останньому купити у нього бойові припаси, які він придбав незаконно, тобто запропонував збути такі. У свою чергу, ОСОБА_10 , розуміючи суспільно-небезпечний характер дій ОСОБА_8 , погодився на пропозицію останнього з метою викриття його злочинних дій. Надалі, ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, з указаного мотиву та мети, 29.09.2024 приблизно о 14 год. усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, перебуваючи на узбіччі по АДРЕСА_1 , під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, незаконно збув ОСОБА_10 дві гранати РГД-5 та два підривані УЗРГМ, які належить до бойових припасів, за грошові кошти у сумі 3000 гривень. Після цього, о 14 год. 19 хв. 29.09.2024 року злочинна діяльність ОСОБА_8 була припинена шляхом його затримання працівниками поліції поруч буд. АДРЕСА_2 , під час якого з лівої внутрішньої кишені куртки останнього вилучено отримані від свідка ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 3000 гривень.

29.092024 о 14 год. 19 хв. за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України, у порядку ст.208 КПК України ОСОБА_8 було затримано.

30.09.2024 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

01.10.2024 слідчий СВ ВП №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про зміну застосованого до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді застави на тримання під вартою. За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Наявні у провадженні докази, також на думку апеляційного суду, вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг вчинити вище зазначене кримінальне правопорушення.

При цьому, слідчий суддя також вказав, що прокурором на підставі доказів, долучених до клопотання, доведено обґрунтованість підозри у скоєнні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, разом з цим, не доведено відповідних процесуальних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, таким чином, не доведено неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Отже, з врахуванням зазначеного, слідчий суддя, встановивши відсутність процесуальних ризиків, дійшов висновку, що до підозрюваного ОСОБА_8 необхідно застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з покладанням процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Разом з цим, апеляційний суд не погоджується з таким висновком слідчого судді та вважає, що заявлені стороною обвинувачення ризики неможливо усунути при застосуванні такого запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт.

Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, тобто, відповідно до вимог ст.12 КК України, у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання виключно у виді позбавленням волі на строк від 3 до 7 років.

При цьому, слід врахувати і те, що підозрюваний ОСОБА_8 проживає самостійно, ніде не працює, не має сім`ї та утриманців (відсутні міцні соціальні зв`язки), тобто, є встановленою відсутність достатніх стримуючих факторів, які з високою вірогідністю утримували останнього від не залишення свого місця проживання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст.177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість кримінального правопорушення та наслідки вчинення протиправних діянь.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991року, особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення.

На думку апеляційного суду, характер та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 у вказаному кримінальному провадженні, суворість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному, в разі визнання його винним, свідчать про існування на час постановлення ухвали обґрунтованих підстав для висновку про існування ризику можливості переховування від органу досудового розслідування та суду. На думку апеляційного суду, цей процесуальний ризик є об`єктивно доведеним та дійсно існуючим.

Крім того, в даному випадку, є висока вірогідність того, що при застосуванні альтернативної міри запобіжного заходу підозрюваному, останній може незаконно впливати на відповідних учасників провадження з метою зміни показів, що в подальшому може негативно відобразитися на встановленні об`єктивної істини по провадженню.

В даному випадку слід врахувати і той факт, що ОСОБА_8 в попередньому притягувався до кримінальної відповідальності, згідно характеристики з місця проживання зловживає спиртними напоями, характеризується задовільно, що свідчить про високу ймовірність вчинення останнім інших - правопорушень (а.п.29-33).

Апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення доведено про існування ризиків зазначених в клопотанні слідчого, а саме переховування від органу досудового розслідування та суду, можливість протиправного впливу на учасників кримінального провадження, як і вчинення інших правопорушень, за встановлених в ході досудового розслідування обставин, а застосований слідчим суддею запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, не зможе запобігти виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню виникненню зазначених ризиків.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри, встановлених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора та доведеність того, що до ОСОБА_8 на даному етапі досудового розслідування доцільно застосувати саме виключний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

З урахуванням викладеного, відповідно до положень ч.3 ст. 407, 409, 411, 412 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід задовольнити клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави на тримання під вартою ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування, із визначенням відповідного розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу з огляду на положення ч.3 ст.183 КПК України.

Так, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, даних про особу ОСОБА_12 , а також ризиків, передбачених ст.177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на відповідних учасників провадження, як і вчинити інші правопорушення), апеляційний суд, відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, визначає заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на думку суду апеляційної інстанції, буде відповідати принципам достатності та виваженості і буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід застосувати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави, а відтак апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.376 ч.2, 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді слідчого судді Ємільчинського районного суду Житомирської області від 01.10.2024, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, з покладанням відповідних процесуальних обов`язків, з строком дії ухвали до 29 листопада 2024 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 04.11.2024.

Визначити заставу в у розмірі 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою на відповідний депозитний рахунок (Одержувач коштів: Житомирський апеляційний суд, код одержувача: 42261525, МФО: 820172, Банк: ДКСУ у м.Києві, рахунок: UA0085932).

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду, а саме - АДРЕСА_1 ,;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

4) утримуватися від спілкування з свідками визначеними слідчим/прокурором;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Строк дії обов`язків у разі внесення застави до 04.12.2024.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :