печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження № 0004959,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання ОСОБА_3 в порядку ст. 174 КПК України в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 21.11.2018, у кримінальному провадженні № 0000266 від 15.11.2018 на квартиру АДРЕСА_1 .

Мотивуючи означене клопотання, заявник вказує, що арешт на вказану квартиру накладався саме за її заявою з метою збереження речових доказів, оскільки вона була об`єктом злочину за ч.4 ст. 190 КК України. На даний час потреба у застосуванні такого виду заходу як арешт майна відпала, оскільки рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 14.07.2022 визнано недійсним протиправний договір купівлі-продажу вказаної квартири, виданий 03.05.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 . ОСОБА_3 зазначає, що вона є єдиним спадкоємцем, що має законні підстави для набуття права власності по спадщині на квартиру та на сьогоднішній день вказана квартира не є знаряддям вчинення злочину та не є доказом у вказаному досудовому розслідуванні, а тому арешт майна підлягає скасуванню для можливості реалізації її права на спадщину, оскільки без зняття арешту нотаріус не може внести відомості до реєстру речових прав на нерухоме майно.

До суду надійшла заява ОСОБА_3 про розгляд клопотання за її відсутності.

У судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, про розгляд клопотання повідомлялись належним чином, прокурор ОСОБА_5 подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

При розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить наступного висновку.

СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004959.

Так, 05.08.2019 відповідно до постанови прокурора кримінальне провадження №0000266 об`єднано з кримінальним провадженням № 0004959.

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 21.11.2018 у справі 756/15218/18-к, в межах кримінального провадження №0000266, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст., ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Окрім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 21.11.2018 у справі 756/15218/18-к, арешт накладено з метою забезпечення збереження речових доказів.

З матеріалів клопотання вбачається, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 14.07.2022 визнано недійсним протиправний договір купівлі-продажу вказаної квартири, виданий 03.05.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 .

Вказаним судовим рішенням встановлено, що за реєстровим номером договору купівлі-продажу №332 вчинена інша нотаріальна дія і в день зазначений, як дата вчинення нотаріальної дії 03.05.2012 року взагалі не вчинялось жодних нотаріальних дій, прослідковується явна фальсифікація для державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, арешт на квартиру накладався за ініціативою потерпілої у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , яка і звернулася з клопотання про скасування вказаного арешту на майно, після того, як фактично відпала потреба для його обтяження.

Протягом досудового розслідування не встановлено, що вказане майно є таким, що набуте внаслідок вчинення кримінального правопорушення, доказів, що б підтверджували такі обставини, також не надані, а отже застосування арешту у даній справі є безпідставним та необхідність у продовженні дії вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відпала.

Враховуючи вказане, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявника належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 170-175, 309, 392, 532, 535 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження № 0004959- задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21.11.2018 у справі 756/15218/18-к, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1