Справа № 191/729/24
Провадження № 1-в/191/491/24
У Х В А Л А

іменем України

04 листопада 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого- судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Синельникове Дніпропетровської області подання Синельниківського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про приведення судового рішення відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність до чинного законодавства,-

В С Т А Н О В И В :

Синельниківський районний відділ №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області звернувся до суду з поданням про приведення судового рішення відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність до чинного законодавства мотивуючи його тим, що вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.04.2024 ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст.185, ст.75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік. Однак, 09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», №3886-ІХ від 18.07.2024, яким усунена караність вчиненого ОСОБА_4 діяння.

Представник Синельниківського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_5 до початку судового засідання надала заяву, в якій просить розглядати матеріал без участі представника відділу, подання підтримала.

Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду подання.

Прокурор проти задоволення подання не заперечував.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали подання дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.04.2024 ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Вирок набрав законної сили 16.05.2024 та 31.05.2024 прийнятий до виконання Синельниківським районним відділом №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області. Тобто, іспитовий строк, встановлений засудженому ОСОБА_4 , на даний час не закінчився та останнього не звільнено від призначеного йому покарання.

За загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст.4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення в ч.1 ст.5 КК України згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 було зроблено висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Положеннями ч.1 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною другою статті 51 КУпАП (у редакціїЗакону № 3886-IX) встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст.51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на вказане кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст.51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1пункту 169.1статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до підпункту 169.1.1пункту 169.1статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року

Відповідно до змісту зазначеного вироку, ОСОБА_4 15.01.2024 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене за ч.4 ст.185КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1390,94 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01.01.2024 встановлений на рівні 3028,00 грн.

Тобто для кваліфікації правопорушення адміністративного чи кримінального неоподатковуваний мінімум у 2024 році становив 1514,00 грн. Відповідно два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст. 51 КУпАП станом на 01.01.2024 складали 3028,00 грн.

Отже, на засудженого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, та яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до ч.2 ст.74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Таким чином, під час судового розгляду даного подання встановлено підстави, передбачені ч.2 ст.74 КК України, для негайного звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного судом покарання.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що подання Синельниківського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ст.58 Конституції України, ст.5, 74 КК України, ст.369, 372, 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Подання задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.04.2024, яким він засуджений за ч.4 ст.185, 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строк 1 рік, у зв`язку із усуненням караності вчиненого ним діяння, відповідно до положень Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024.

Роз`яснити засудженому, що від покарання або його частини, що їх особа законно відбула на підставі вищевказаного вироку суду до декриміналізації злочину, він не може бути звільнений, а понесені особою правообмеження у цьому разі не підлягають відшкодуванню чи компенсації.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1