УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Управління СБ України у Вінницькій області майора юстиції ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, за відсутності фіксації судового розгляду технічними засобами, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділу Управління СБ України у Вінницькій області майор юстиції ОСОБА_3 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні № 0000139 від 21.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою виконання завдання спецслужб рф щодо збирання та передачі зс рф та їх представникам деталізованих даних військового характеру щодо дислокації, чисельності, озброєння, маршрутів пересування сил та засобів Збройних Сил України та інших військових формувань України, побудов фортифікаційних споруд на території Вінницької області вступив у співпрацю із зазначеними представниками, що виступають на боці рф у військовій агресії проти України.

На виконання вказаних вище поставлених спецслужбами рф завдань, ОСОБА_4 неодноразово, ініціативно та епізодично здійснював особисте листування (переписку) у вигляді діалогу в інтернет-месенджері «Telegram» із користувачем з ідентифікатором « ОСОБА_5 », який перебуває в користуванні співробітника федеральної служби безпеки, громадянина рф ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із прив`язкою до номеру оператору мобільного зв`язку « НОМЕР_1 ».

Для реалізації свого злочинного умислу, направленого на збір та передачу відомостей військового характеру стосовно місць постійної дислокації, проживання, навчання та переміщення підрозділів та техніки ЗС України, а також відомостей щодо дислокації фортифікаційних споруд в межах Вінницького, Тульчинського та Гайсинського районів Вінницької області, з метою надання їх іноземній державі, іноземній організації або їх представникам - зс рф, допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, діючи в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , використовуючи власний мобільний телефон невстановленої на даний час марки та моделі з номером оператору мобільного зв`язку НОМЕР_2 та встановленим на нього програмним забезпеченням інтернет-месенджеру «Telegram» із створеним акаунтом з ідентифікатором ( ОСОБА_7 ) (Sergei), шляхом особистого спостереження, пошуку даних у мережі Інтернет, особистого спілкування із третіми особами тощо, здійснював збір інформації щодо дислокації, чисельності, озброєння, маршрутів пересування сил і засобів Збройних Сил України, інших військових формувань України, розміщення фортифікаційних споруд на території Вінницької області, а також здійснював подальшу передачу вказаних вище відомостей користувачу інтернет-месенджера «Telegram» з ідентифікатором « ОСОБА_5 » з прив`язкою до номеру оператору мобільного зв`язку « НОМЕР_1 », який завідомо для ОСОБА_4 був діючим представником рф співробітником фсб рф, та використовував отримані від ОСОБА_4 . відомості для подальшого проведення підривної діяльності проти України з боку рф.

На підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 від 26.07.2024 № 127/24707/24 зав участі ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка являється дружиною ОСОБА_4 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході обшуку вилучено:

- ноутбук марки «Emachines» чорного кольору моделі PAWF5» ІС: 6317А-RTL8191SE із зарядним пристроєм, належний ОСОБА_4

- планшет марки «Samsung» 32 Gb IMEI 1 НОМЕР_3 , SN НОМЕР_4 , належний ОСОБА_4 ;

- мобільний телефон марки «Redmi» моделі C3MNG IMEI 1 НОМЕР_5 , IMEI 2 НОМЕР_6 з сім картами НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , належні ОСОБА_8 .

Зазначені вище ноутбук, планшет, мобільний телефон, 30.07.2024 на підставі ст. ст. 40, 98, 110 КПК визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом є тимчасове, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, тобто в даному випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи або за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Згідно ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У зв`язку з виявленням під час огляду вищевказаних речей та речовин, є достатні підстави вважати, що вони відповідно до п. 1, ч. 2 ст. 167 КПК України є підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Вказані речові докази, мають істотне значення для кримінального провадження, оскільки безпосередньо містять сліди злочину та можуть бути використані під час проведення судових експертиз, інших слідчих дій для з`ясування дійсних обставин події.

Частина 1 ст. 171 КПК України надає право прокурору, слідчому за погодженням з прокурором, звертатись до слідчого судді, суду з клопотанням про арешт майна.

Арешт вказаних речових доказів, які вже вилучені, необхідні для попередження зміни чи знищення їх властивостей в результаті використання третіми особами, що може призвести до втрати ними значення речового доказу та перешкодить встановленню істини у провадженні.

При цьому є достатні підстави вважати, що на виявлені та вилучені за результатами обшуку від 29.07.2024: ноутбук марки «Emachines» чорного кольору моделі PAWF5» ІС: 6317А-RTL8191SE із зарядним пристроєм, планшет марки «Samsung» 32 Gb IMEI 1 НОМЕР_3 , SN НОМЕР_4 , належні ОСОБА_4 , мобільний телефон марки «Redmi» моделі C3MNG IMEI 1 НОМЕР_5 , IMEI 2 НОМЕР_6 з сім картами НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , є пристосованим чи використаними як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, слідчий просив клопотання задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги клопотання підтримав у повному обсязі.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи, що вищезазначене майно являється джерелом доказів, при дослідженні яких необхідно буде встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, а також в подальшому виникне необхідність у проведенні ряду експертиз, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено необхідність накладення арешту на речі, які вилучені в ході обшуку 29.07.2024, за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вони мають значення речового доказу та доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, а тому клопотання про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу Управління СБ України у Вінницькій області майора юстиції ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на речі, які вилучені в ході обшуку 29.07.2024, за адресою: АДРЕСА_1 . н., а саме: ноутбук марки «Emachines» чорного кольору моделі PAWF5» ІС: 6317А-RTL8191SE із зарядним пристроєм, планшет марки «Samsung» 32 Gb IMEI 1 НОМЕР_3 , SN НОМЕР_4 , належні ОСОБА_4 ; мобільний телефон марки «Redmi» моделі C3MNG IMEI 1 НОМЕР_5 , IMEI 2 НОМЕР_6 з сім картами НОМЕР_7 , НОМЕР_8 .

Виконання ухвали доручити слідчому слідчого відділу Управління СБ України у Вінницькій області майору юстиції ОСОБА_3 .

На ухвалу судді може бути подана апеляція протягом п`яти діб з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Слідчий суддя