ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

«10» жовтня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Обставини, якими обґрунтована скарга.

Скарга ОСОБА_3 обґрунтована тим, що 01 жовтня 2024 року ним, як головою ГО «НОН-СТОП», з використанням технологій електронної пошти, з накладенням ЕЦП (КЕП), з офіційної електронної пошти ГО «НОН-СТОП» на офіційну електронну пошту НАБУ було подано заяву про вчинення кримінальних правопорушень, встановлених в ході здійснення правозахисної діяльності, а саме про те, що ОСОБА_4 , будучи організатором, залучивши ряд фізичних, в тому числі підконтрольних, осіб, створив злочинну організацію, яка реалізовує шахрайські злочинні схеми по ошукування осіб, через колл-центри, що призводить до надходжень грошових коштів до бюджету рф та фактично до вчинення ряду кримінальних правопорушень проти основ Національної безпеки України. При цьому, всупереч положенням ст. 214 КПК України, на даний час відомості за вказаною заявою до ЄРДР не внесені, його не повідомлено про початок досудового розслідування, витяг з ЄРДР не надано, що заявник вважає протиправною бездіяльністю та укриттям злочину і просить зобов`язати уповноважених осіб НАБУ внести відомості за його заявою та розпочати розслідування.

Позиція сторін у судовому засіданні.

В судове засідання заявник ОСОБА_3 не з`явився, в прохальній частині скарги просив суд проводити судовий розгляд без його участі.

Представник НАБУ в судове засідання не з`явився. До суду надійшли письмові пояснення від представника НАБУ - ОСОБА_5 , зі змісту яких вбачається, що Національне бюро заперечує проти задоволення скарги ОСОБА_3 , вважає її безпідставною і необґрунтованою. Зазначає, що до Національного бюро надійшла заява ОСОБА_3 , яка зареєстрована 02 жовтня 2024 року за №299/27033-00, щодо можливих неправомірних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які виявились у здійснення незаконної діяльності, ухилення від сплати податків, бездіяльності з даного приводу посадових осіб органів контролю та правоохоронних органів, та з інших питань. Проте, за результатами розгляду цієї заяви, Національним бюро не було встановлено підстав для внесення відомостей до ЄРДР, про що ОСОБА_3 було поінформовано відповідним листом від 03 жовтня 2024 року. Представник просив у задоволенні скарги відмовити, а її розгляд проводити без представника НАБУ за наявними письмовими запереченнями.

Положеннями ч. 3 ст. 306 КПК України визначено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає за можливе здійснювати розгляд скарги за відсутності представників НАБУ, які були повідомлені про розгляд належним чином, та за відсутності заявника, який просить здійснювати такий розгляд без нього.

Встановлені обставини, мотиви і оцінка слідчого судді.

Дослідивши матеріали скарги з додатками та письмові заперечення представника особи бездіяльність якої оскаржується, враховуючи не виконання органом досудового розслідування положень ст.214 КПК України, що в свою чергу свідчить про різне бачення/тлумачення учасниками процесуальних норм права, слідчий суддя вважає за доцільне надати оцінку таким взаємовідносинам, як в процесуальному аспекті, так і в частині обґрунтованості поданої заяви до правоохоронного органу.

Слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України (ст. 26 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого (детектива), прокурора в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України).

За змістом ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Виходячи з аналізу кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Тобто, стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання його завдань, зазначених в ст. 2 КПК України, і покликана з одного боку забезпечити оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення осіб в сферу впливу кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів. Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати її з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, задля досягнення власних інтересів. Запобіжниками цьому є, зокрема встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (ст. 383 КК України) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК України.

Із зазначеного вище слідує, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про вчинення кримінального правопорушення. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є існування об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак відповідного злочину. Якщо таких даних немає, то відповідні відомості не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

У своїй заяві про злочин від 01 жовтня 2024 року ОСОБА_3 зазначає, зокрема, що, на його думку, за викладених у заяві обставин, ОСОБА_4 , будучи організатором, залучивши ряд фізичних осіб, в тому числі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 (СЕО/директор), ОСОБА_11 (affiliate-manager), ОСОБА_12 (СЕО/директор колл-центру), а також ряд інших підконтрольних фізичних осіб, створив злочинну організацію, яка реалізовує ряд шахрайських злочинних схем по ошукування осіб, через ряд колл-центрів, в тому числі за адресою АДРЕСА_1 ). ОСОБА_4 разом з іншими учасниками злочинної організації, за допомогою вказаного колл-центру, шахрайським способом, використовуючи схеми «представлення банківськими працівниками» та «пропонуючи інвестиції, які дають надприбутки», здійснюють ошукування фізичних осіб, в тому числі громадян України, країн Європи та країн НОМЕР_1 . Крім того, ОСОБА_4 разом з іншими учасниками злочинної організації, перебуваючи у злочинній змові з організаторами інших шахрайських колл-центрів, з корисливою метою, займаються діяльністю MediaCraft, а саме купляють, перепродають і створюють трафіки для вказаних шахрайських колл-центрів, за що отримують грошові кошти від організаторів шахрайських колл-центрів, фактично виступаючи пособниками у вчиненні шахрайських дій вказаними колл-центрами. Вказані учасники злочинної організації, також купляють, перепродають і створюють трафіки для шахрайських коллцентрів на території рф, в тому числі, які ошукують громадян України, а для виводу грошових коштів, використовують російські платіжні системи, банківські установи рф, що призводить до надходжень грошових коштів до бюджету рф та фактично призводить до вчинення ряду кримінальних правопорушень проти основ Національної безпеки України. ОСОБА_4 разом з іншими учасниками злочинної організації, в рамках легалізації грошових коштів, отриманих в ході шахрайської діяльності колл-центрів, за допомогою дроп-сервісів, підставних банківських карт, переводять у крипто-валюту та в подальшому розподіляють між учасниками злочинної організації. За діяльність MediaCraft, учасники злочинної організації, отримують грошові кошти одразу у вигляді крипто-валюти, в подальшому, за допомогою крипто-обмінників, переводять у готівку та легалізують. Для легалізації грошових коштів, отриманих злочинним шляхом ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 використовують власних родичів, зокрема ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , на яких реєструють нерухоме та рухоме майно, яке було придбане за зниженими цінами, що також призводить до ухилення від сплати податків. Злочинну діяльність ОСОБА_4 та інших учасників злочинної організації, вказаних колл-центрів, зловживаючи службовим становищем покривають посадові особи Національної поліції України, ГУНП в м. Києві, ДСР НП України, УСР в м. Києві ДСР НП України, Служби безпеки України, ГУ СБ України у м. Києві та Київській області, Департаменту кіберполіції Національної поліції України, Офісу Генерального прокурора, Київської міської прокуратури, Державного бюро розслідувань, ТУ ДБР у м. Києві, за що систематично, щомісяця, отримують неправомірну вигоду від учасників злочинної організації. На переконання заявника, в діях зазначених суб`єктів вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2, ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 258-5, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України. Вказані корупційні і зухвалі схеми можуть негативно вплинути на міжнародний авторитет України, що, в свою чергу, завадить залученню міжнародної допомоги у військовий час.

Втім, на думку слідчого судді, викладені у заяві ОСОБА_3 обставини не є такими, що зумовлюють початок досудового розслідування, який в свою чергу розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, а як вбачається з самої заяви, у ній не наведено конкретних відомих заявнику відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, про які він зазначає у своїй заяві. При цьому, заявник не наводить будь-яких об`єктивних даних, які б підтверджували зазначене, а лише висуває загальне припущення про можливе вчинення зазначених ним у заяві протиправних дій, ґрунтуючись виключно на суб`єктивному уявленні щодо правомірності таких дій та власному аналізі і бачені норм законодавства про кримінальну відповідальність.

Вказане, на думку слідчого судді, позбавляє орган досудового розслідування можливості провести перевірку конкретних фактів на предмет наявності/відсутності у діях/бездіяльності особи складу злочину, в той час, як така перевірка на стадії внесення відомостей покликана в тому числі для недопущення перевантаження правоохоронної системи безпідставними та абстрактними повідомленнями про кримінальні правопорушення, що в свою чергу не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь.

Ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Згідно з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду «Артіко проти Італії» від 13 травня 1980 року), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних.

За наведених обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що підстави для зобов`язання уповноважених осіб НАБУ виконати вимоги ст. 214 КПК України та внести до ЄРДР відомості про можливе вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_3 від 01 жовтня 2024 року, відсутні, а тому в задоволенні таких його вимог слід відмовити.

Вважаю за необхідне додатково зазначити, що кожне висловлене твердження у заяві про злочин (злочинна організація; шахрайські злочинні схеми; злочинна змова; легалізація грошових коштів; ухилення від сплати податків та інше) повинно бути підтверджено будь-якими розумними поясненнями, які можливо перевірити та/або доданими матеріалами, у тому числі в частині підслідності НАБУ та підсудності ВАКС.

Лише самих відомостей з відкритих джерел, викладених у заяві та не підтверджених конкретними фактами та доказами (розумними сумнівами) та власного їх аналізу (інтерпретації), на переконання слідчого судді, не достатньо на підтвердження наявності ознак скоєння злочинів, які підслідні НАБУ, інакше будь-які дії, за такою логікою, можливо піддати сумніву та неправомірній перевірці.

На подолання проявів корупції у нашій державі прикуто достатньо уваги, як правоохоронних органів, так і міжнародних організацій, але, на мою думку, заява про злочин на момент подачі до правоохоронного органу вже повинна містити важливу інформацію (детальні обставини, перелік та дані осіб, у тому числі службових, що мають відношення до приховування та сприяння злочинним діям, котрі описані у заяві), а не надаватися пізніше.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_19