ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/5465/24

Провадження № 1-в/210/830/24

21 жовтня 2024 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі - головуючої судді - ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_3 , який відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80»), звернувся до суду із вказаною заявою про перегляд вироку з урахуванням Закону України від 09.08.2024 № 3886-ІХ.

Представник Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання. Поза межами судового засідання від представника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» ОСОБА_4 надійшла заява, в якій останній просив суд проводити розгляд справи без його участі.

Засуджений ОСОБА_3 подав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі.

Прокурором подано клопотання щодо заяви про звільнення засудженого ОСОБА_3 у зв`язку з декриміналізацією вчинених ним діянь. Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання щодо звільнення засудженого від покарання за ті кримінальні правопорушення, які після набрання чинності Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024 вже не є кримінально караними діяннями.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до такого висновку.

Згідно із частиною 1 статті 539 КПК питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Згідно із пунктом 2 ч. 2 ст. 539 КПК клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами […] 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Заявник просить врегулювати питання приведення вироку у відповідність до Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ.

В силу ч. 2 ст. 74 КК особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно ч. 1, 3 ст. 26 КПК сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподаткованих мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, що відповідно станом на 2024 рік становить 3028 грн.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено висновок, що Закон України № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений 12.02.2021 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за вчинення злочину за ст. 185 ч.1 КК України до 100 годин громадських робіт.

11.05.2022 рокуОСОБА_3 засуджений Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за вчинення злочину за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки. Злочин вчинено 09.12.2021 року, можлива сума збитків 497 гривень 64 копійок не зміг довести злочин до кінця, з причин що не залежали від його волі. Злочин вчинено 01.01.2022 року, сума збитків 768 гривень 75 копійок.

13.12.2022 року ОСОБА_3 засуджений Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі.На підставі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком від 11.05.2022 року, остаточно призначено строк 5 років 1 місяць позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 13.01.2023 року. За даним вироком злочин вчинено 10.09.2022 року, сума збитків 10000 гривень

18.04.2023 рокуОСОБА_3 засуджений Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ст. 263 ч. 1 КК України до 4 років позбавлення волі.На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання призначеного поданому вироку, невідбутої частини покарання за вироком від 13.12.2022 рогу, остаточнийстрок 5 років 3 місяці позбавлення волі.Вирок набрав законної сили 30.05.2023 року.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 481 грн.

З огляду на приписи ч. 2 ст. 74 КК України, суд вважає можливим звільнити засудженого ОСОБА_3 від призначеного покарання за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11.05.2022 року за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння, оскільки по епізоду від 09.12.2021року, який охоплюються кваліфікацією за ч. 3 ст. 185 КК України, розмір матеріальної шкоди на дату вчинення крадіжки не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. По епізоду від 01.01.2022року, який охоплюються кваліфікацією за ч. 2 ст. 185 КК України, розмір матеріальної шкоди на дату вчинення крадіжки також не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (у 2022 році 2481 грн.).

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність частини діянь, за вчинення яких засуджено ОСОБА_3 усунута, суд приходить до висновку про те, що на підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_3 необхідно звільнити від призначеного покарання за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11.05.2022року за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

В цій частині клопотання засудженого ОСОБА_3 є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Разом із цим суд зазначає, що за злочином, передбаченим ч. 4 ст. 185 КК України, за вчинення якого засуджено ОСОБА_3 розмір матеріальної шкоди складає 10 000 грн., що станом на день вчинення крадіжки складає суму більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (більше 2 481 грн.).

За вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_3 не може бути звільнений судом від призначеного покарання за вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 13.12.2022 року за ч. 4 ст. 185 КК України, яке залишається кримінально-караним діянням, оскільки на день вчинення крадіжки розмір спричиненої матеріальної шкоди перевищує два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян (більше 2481грн.).

За таких обставин, клопотання засудженого ОСОБА_3 в цій частині задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, за вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 13.12.2022 року ОСОБА_3 вважається засудженим за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України (за сукупністю вироку Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 18.04.2023 року) до остаточного покарання у виді 5 (п`ять) років 3 (три) місяці позбавлення волі.

Керуючись ст.5, КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства задовольнити частково.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання, призначеного вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11.05.2022 року за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді трьох років одного місяця позбавлення волі у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що засуджений вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 13.12.2022року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засудженим за сукупністю вироку Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 13.12.2022року за ч. 4 ст. 185 КК України та вироку Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 18.04.2023 року за ч.1 ст. 263 КК України до остаточного покарання у виді 5 (п`ять) років 3 (три) місяці позбавлення волі.

У задоволенні інших вимог за клопотанням засудженої ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1