Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/5439/20
Провадження № 1-кп/490/93/2021
У Х В А Л А

«20» серпня 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

його захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Спорноє Ягідинського району Магаданської області Російської Федерації, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 296 Кримінального Кодексу України

встановив:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1. Захисник заявив клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за спливом строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі відносно нього.

Обвинувачений у суді клопотання захисника підтримав.

2. Прокурор у суді проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі не заперечував.

Встановлених судом обставин із посиланням на докази

Відповідно до статті 49 Кримінального Кодексу України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули встановлені у пунктах 1-5 частини 1 вказаної статті строки.

Об`єднана палата Касаційного Кримінального Суду у складі Верховного Суду сформулювала висновок про застосування норм права, відповідно до якого:

Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового розслідування або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, котра вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цьому разі перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. Одночасно факт умисного вчинення особою будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства або суду є обставиною, яка зупиняє диференційовані строки, визначені в ч. 1 ст. 49 КК.

Якщо особа, що ухилилася від досудового розслідування або суду, буде затримана чи з`явиться із зізнанням до моменту закінчення загального (недиференційованого) строку давності (до спливу 5-річного строку з дня вчинення кримінального проступку чи 15-річного строку з дня вчинення злочину), то диференційовані строки давності, визначені у ч. 1 ст. 49 КК, відновлюються. У цьому разі час, який минув з дня вчинення кримінального правопорушення, до дня, коли особа стала ухилятися від досудового розслідування або суду, а також час, який минув із дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання до дня набрання вироком законної сили, зараховується у диференційований строк давності.

Якщо відновлення диференційованих строків давності, визначених у ч. 1 ст. 49 КК, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності виявиться для неї менш сприятливим, застосуванню підлягає загальний строк давності, визначений у ч. 2 ст. 49 КК: п`ять років з дня вчинення кримінального проступку, п`ятнадцять років з дня вчинення злочину. За таких обставин до загального строку давності зараховується і час, протягом якого особа ухилялася від досудового розслідування або суду (з дня ухилення до дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання)».

Отже, звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 Кримінального Кодексу України є можливим за наявності трьох умов:

1.закінчення зазначених у законі строків;

2.не ухилення особи від слідства або суду

3.не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеню тяжкості;

Вирішення питання про наявність таких у мов в цьому випадку призводить до такого.

А. Щодо закінчення зазначених законом строків.

Вирішуючи питання про те, чи сплили передбачені законом строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, суд, виходе з такого.

Відповідно до положень пунктів 1-5 частини 1 статті 49 Кримінального Кодексу України, питання при закінчення строків давності вирішується, виходячи з:

-початкового моменту перебігу строку давності;

-передбаченої законом тривалість строку давності.

Початковим моментом перебігу строку давності є день вчинення особою діяння, що містить елементи складу кримінального правопорушення, передбаченого Особливою частиною Кримінального Кодексу України.

Тривалість строків давності відповідно до пунктів 1-5 частини 1 статті 49 Кримінального Кодексу України визначається ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, в свою чергу, відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України, визначається відповідно до санкцій статей Особливої частини цього Кодексу.

Статті Кримінального Кодексу ж, санкції яких мають враховуватись при визначенні ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, визначаються відповідно до вчиненого особою діяння та наявності в такому діянні елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Таке доводить, що для вирішення питання про закінчення строків давності слід визначити:

I.сутність вчиненого особою діяння, час його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України;

II.ступінь тяжкості цього діяння;

III.тривалість строку давності

І……Вирішуючи питання про порядок визначення сутності вчиненого ОСОБА_7 діяння, часу його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України, суд виходе з такого.

1. Норма статті 49 Кримінального Кодексу України на відміну від норм, що регулюють звільнення від кримінальної відповідальності з інших підстав, не пов`язує звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із визнанням цією особою своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, її каяттям у такому або відшкодуванням нею завданої нею шкоди.

Норми §2 глави 24 Кримінального Процесуального Кодексу України, що регулюють порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності, зокрема, за цією обставиною, не передбачають, що для звільнення особи від кримінальної відповідальності за цією обставиною необхідними є встановлення внаслідок досудового розслідування або судового розгляду як самого факту вчинення кримінального правопорушення, так й усіх обставин його вчинення. При цьому відповідно до частини 1 статті 17 Кримінального Процесуального Кодексу України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Таким чином, діюче законодавство не пов`язує звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й з встановленням часу та характеру вчиненого особою кримінального правопорушення внаслідок кримінального провадження.

В той же час, у частині 2 статті 285 Кримінального Кодексу України зазначається про звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, як розтлумачив Верховний Суд України у пункті 3 своєї Постанові від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328 К/С-16, системно-структурний аналіз норм Кримінального Процесуального Кодексу доводить, що обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акта, що містить офіційну, сформовану на досудовому розслідуванні версію про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Таке доводить, що при вирішенні питання про можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності сутність вчиненого особою діяння, час його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України, слід визначати, на підставі версії державного обвинувачення про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, що викладена в обвинувальному акті.

2. В провадженні Центрального районного суду міста Миколаєва перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 296 Кримінального Кодексу України.

2.1. У наданому суду обвинувальному акті стверджується, що ОСОБА_8 вчинив кримінальний проступок за таких обставин.

22.07.2020 приблизно о 14:20 год., [він], знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебував неподалік військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, 27.07.2020 близько 14:20 год., більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 який знаходився на автостоянці військової частини НОМЕР_1 , діючи з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, підійшов до одного із припаркованих автомобілів, а саме до автомобілю "Мазда 6" сірого кольору, належного потерпілому ОСОБА_9 , та безпричинно став виламувати задній двірник вказаного автомобілю, бажаючи продемонструвати своє явне нехтування до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, на що сторонніми особами,з метою припинення його хуліганських дій було зроблено зауваження ОСОБА_4 . ОСОБА_4 побачивши, що до нього наближається чоловік, який зробив йому зауваження зник у невідомому напрямку.

Після чого, військовим нарядом по КПП було проінформовано власника автомобілю про обставини, що склалися. Потерпілий ОСОБА_9 , який є власником автомобілю, вийшов на автостоянку, виявив пошкодження заднього двірника автомобілю, сів до авто та попрямував у бік руху ОСОБА_4 , з метою встановлення причини та обставини, що спонукали ОСОБА_4 до вчинення вказаних дій, які полягали у пошкодженні автомобілю належного ОСОБА_9 .

ОСОБА_9 , попередньо опитавши громадян про місцеперебування ОСОБА_4 , почав рух у напрямку вул. Зелена Гірка у м. Миколаєві та зупинився навпроти будинку АДРЕСА_3 , де побачив ОСОБА_4 .

Після чого, ОСОБА_4 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, підійшовши до ОСОБА_9 , без будь-яких на те вагомих причин та спрямував у бік потерпілого ОСОБА_9 невстановлений в ході досудового розслідування предмет, схожий на балон зі сльозоточивим газом та розпилив його зміст в область обличчя ОСОБА_9 . Після цього, наніс удар невстановленим в ході досудового розслідування предметом, схожим на металеву палицю, в область голови та у лобну зону.

He припиняючи своїх дій, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи їх протиправність та суспільну небезпеку, свідомо, утримуючи невстановлений в ході досудового розслідування предмет, схожий на металеву палицю у правій руці, наносив ОСОБА_9 удари палицею в область спини, спричинивши ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді поверхневої рани лоба, синця спини справа, які по ступеню тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Після чого, ОСОБА_4 , проявляючи буйство та нахабне поводження, почав наносити хаотичні удари невстановленим в ході досудового розслідування предметом, схожим на металеву палицю по автомобілю "Мазда 6" сірого кольору, належного ОСОБА_9 , у результаті чого ОСОБА_4 розбив задні пасажирські вікна, лобове скло та заднє вікно, чотири фари, відірвав бокові дзеркала, пошкодив лакофарбове покриття, та пошкодив пасажирські передні та задні двері.

Довівши свій злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки та моральності, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ОСОБА_4 з місця вчиненого ним кримінального правопорушення зник.

2.2. Вказані дії ОСОБА_4 органами дізнання та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 1 статті 296 Кримінального Кодексу України як грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

За такого при вирішенні питання про можливість звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності сутність вчиненого ним діяння, час його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України, суд визначає на підставі версії державного обвинувачення, за якою

27 липня 2020 року той вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 296 Кримінального Кодексу України.

Таке дозволяє визначити початковим моментом перебігу строку давності в цьому випадку 27 липня 2020 року.

ІІ……Вирішуючи питання про ступінь тяжкості кваліфікованого за частиною 1 статті 296 Кримінального Кодексу України кримінального правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_4 , суд враховує санкцію цієї норми та положення статті 12 цього Кодексу.

Ці норми дозволяють вирішити питання про ступень тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких звинувачений ОСОБА_4 таким чином.

1. Санкція частини 1 статті 296 Кримінального Кодексу України передбачає максимальне покарання у вигляді обмеження волі строком на 05 років.

2. Відповідно до частини 1 статті 12 Кримінального Кодексу України за такого це кримінальне правопорушення є кримінальним проступком.

Отже, кримінальне правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_4 , є кримінальним проступком.

ІІІ……Вирішуючи питання щодо тривалості строків давності у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення ОСОБА_4 , суд виходе з приписів частини 1 статті 49 Кримінального Кодексу України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 цієї статті у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, строк давності становить три роки.

Таке доводить, що в цьому випадку строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності сплив 27 липня 2023 року.

Б. Щодо неухилення обвинуваченого від слідства та суду.

Матеріали справи поза розумним сумнівом свідчать, що під час здійснення цього кримінального провадження ОСОБА_4 не вчиняв дій, які могли бути кваліфікованими, як ухилення від слідства або суду; тривалість здійснення кримінального провадження ж зумовлена іншими причинами, зокрема обставинами, що склались в зв`язку із збройною агресією проти України.

В. Щодо невчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеню тяжкості.

Відповідно до частини 3 статті 49 Кримінального Кодексу України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частині першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

В зв`язку з цим суд відзначає таке.

1. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні 11 січня 2023 року кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального Кодексу України.

Проте, відповідно до процитованих вище приписів частини 3 статті 49 Кримінального Кодексу України у разі доведення його вини у вчиненні цього кримінального правопорушення (яке не є злочином) таке не потягне за собою переривання строку давності його притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, яке є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

2. З матеріалів кримінального провадження також вбачається, що наразі ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні 28 липня 2023 року кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України.

Проте, у разі доведення його вини у вчиненні цього кримінального правопорушення таке означатиме лише те, що злочин ОСОБА_4 вчинив, хоча й на наступний день, але - після сплинення строку давності його притягнення кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, яке є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

3. Відомостей про вчинення ОСОБА_4 тяжкого або особливо тяжкого злочину у період з 27 липня 2020 року до 27 липня 2023 року матеріали кримінального провадження не містять.

Таке доводить, що в цьому випадку перебіг давності не переривався.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали і положення закону, яким він керувався.

1. Відповідно до статті 286 Кримінального Процесуального Кодексу України суд розглядає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності за клопотання сторони кримінального провадження

Відповідно до частини 2 статті 288 цього ж Кодексу суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Ці норми дозволяють вирішити заявлене захистом клопотання таким чином.

2. Встановлені судом обставини доводять, що в цьому випадку з моменту вчинення стверджуваного кримінального правопорушення до моменту розгляду клопотання судом встановлені у частині 1 статті 49 Кримінального Кодексу України строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності в зв`язку із вчиненням вказаних автором обвинувального акту діянь сплинули.

3. Про наслідки звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 освічений.

Також йому роз`яснено його право на розгляд справи у повному обсязі та можливість під час такого розгляду за наявності до того підстав бути визнаним невинуватим у вчиненні інкримінованих злочинів.

Але таким правом підозрюваний скористатись не побажав та наполягав на задоволенні клопотання прокурора про закриття провадження у справі.

Отже, клопотання захисника про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності в зв`язку із спливом строків давності слід задовольнити, звільнити того від кримінальної відповідальності, а провадження у справі відносно нього - закрити.

Керуючись ст.ст. 369-372, 376 Кримінального Процесуального Кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання захисника - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності в зв`язку із вчиненням кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 296 Кримінального Кодексу України - в зв`язку з закінченням строків давності.

Провадження у справі про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 296 Кримінального Кодексу України - закрити.

Ухвала може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 7 (семи) днів.

Головуючий суддя = ОСОБА_10 =