Справа № 442/4649/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1080/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21.08.2024, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження,

встановила:

Цією ухвалою було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову начальника сектору дізнання Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 від 21.02.2024 про закриття кримінального провадження, внесеного 14.02.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000380 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що з врахуванням досліджених документів наявних в матеріалах справи, пояснень потерпілого ОСОБА_6 та дізнавача ОСОБА_7 , викладені у скарзі ОСОБА_6 факти не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовуються матеріалами кримінального провадження. Самі по собі твердження ОСОБА_6 щодо погроз йому вбивством не є абсолютним свідченням вчинення кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді; скасувати ухвалу слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21.08.2024 та постановити нову, якою задоволити його скаргу про скасування постанови про закриття кримінального провадження № 0000380 від 21.02.2024.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження зазначає, що повний текст ухвали він отримав лише 23 серпня 2024 року та у зв`язку із масованою атакою рф на енергетичну інфраструктуру, у тому числі і в Дрогобицькому районі, через відсутність електроенергії не зміг подати апеляційну скаргу вчасно.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_6 зазначає, що слідчим суддею не наведено достатніх підстав для залишення скарги про скасування постанови про закриття кримінального провадження без задоволення.

Вважає, що під час досудового розслідування не вчинено жодної слідчої дії, спрямованої на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження.

Зазначає, що не було допитано усіх свідків; слідчим не з`ясовано, яким чином вчинено кримінальне правопорушення.

Звертає увагу, що дізнавачем ОСОБА_7 не вказано, що ним надавалися документи про те, що він на момент вчинення кримінального правопорушення був громадським активістом та журналістом. Стверджує, що дізнавач, перевищуючи свої службові повноваження, умисно викинув зі справи копії документів (посвідчень) та не надав їх експерту, у зв`язку з чим останній не зміг належним чином провести експертизу та відповісти на поставлені запитання.

Вказує на умисне затягування дізнавачем строків досудового розслідування.

Зауважує, що в оскаржуваній ухвалі неправильно вказано його по-батькові, а саме: ОСОБА_8 замість ОСОБА_9 .

ОСОБА_6 був належним чином повідомлений про розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомив про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

З аналізу наведених процесуальних норм вбачається, що закриття кримінального провадження є закінченням досудового розслідування та одним із способів його остаточного вирішення, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

В силу завдань кримінального провадження слідчий повинен вчинити всі необхідні дії при проведенні досудового розслідування, які спрямовані на збирання, перевірку та оцінку доказів, версій у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 14.02.2018 до ЄРДР внесено відомості за № 0000380 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 189 КК України.

У поданій заяві про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 129 КК України ОСОБА_6 зазначив, що 13 лютого 2018 року близько 11 год. 20 хв.,перебуваючи на АДРЕСА_1 у нього виник словесний конфлікт з ОСОБА_10 , під час якого останній погрожував ОСОБА_6 вбивством та фізичною розправою.

Під час досудового розслідування начальник сектору дізнання Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 , провів усі необхідні слідчі дії, а тому дійшов обґрунтованого висновку про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Висновок дізнавача про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України ґрунтується на всебічному, повному дослідженні всіх обставин кримінального провадження, належної оцінки доказів, здійсненої відповідно до вимог ст. 94 КПК України, й з таким висновком слідчого колегія суддів погоджується.

При закритті провадження слідчим було дотримано процесуального порядку винесення постанови, оскаржувана постанова слідчого винесена з проведенням усіх необхідних для прийняття такого рішення слідчих і процесуальних дій.

Слідчий суддя при розгляді скарги ОСОБА_6 перевірив дотримання органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального законодавства, спростував наведені в скарзі ОСОБА_6 доводи та дійшов правильного висновку про законність винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги не містять правових підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Покликання апелянта на неповноту досудового розслідування та незаконність ухвали слідчого судді є безпідставними.

Диспозицією ч. 1 ст. 129 КК України передбачена відповідальність за погрозу вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

При цьому погроза вбивством має бути конкретною і реальною. Реальність погрози визначається достатністю підстав побоюватися її виконання. При визначенні реальності погрози значення має з`ясування форми, характеру попередніх взаємовідносин між винним і потерпілим, тощо. Особливе значення при цьому має сприйняття погрози самим потерпілим, а також і присутніми при цьому іншими особами.

Із суб`єктивної сторони погроза вбивством передбачає тільки прямий умисел: винний усвідомлює, що погрожує вбивством, що ця погроза здатна викликати у потерпілого побоювання за своє життя, і бажає цього.

Під час досудового розслідування слідчий провів необхідні слідчі та процесуальні дії для перевірки обставин, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України. Оскільки під час досудового розслідування такі обставини не підтвердилися, була винесена постанова про закриття кримінального провадження із зазначенням правової підстави.

У ході досудового розслідування слідчим було допитано ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Зокрема, ОСОБА_6 , серед іншого, пояснив, що 13.02.2018 перебував у с. Михайлевичі, де мав розмову із пані ОСОБА_13 , під час якої до них підійшов колишній сільський голова ОСОБА_10 , який проживає в ОСОБА_14 , та без жодних пояснень почав висловлюватися до нього ненормативною лексикою, погрожував вбивством та фізичною розправою (сказав, що вб`є, закопає та більше цією дорогою він ходити не буде). Даний конфлікт тривав не більше трьох хвилин. Також зазначив, що на його думку, агресивні дії ОСОБА_10 проявляються через те, що ним неодноразово були написані заяви у Дрогобицький ВП по факту неправомірних дій останнього на посаді голови Михайлевицької сільської ради.

Також було проведено додатковий допит потерпілого ОСОБА_6 який повідомив, що з 2008 року у нього з ОСОБА_10 неприязні відносини через те, що той, як сільський голова, вчиняв незаконні дії, а він, у свою чергу, звертався зі скаргами у правоохоронні органи.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_12 повідомив, що 13.02.2018, йдучи на роботу, він зустрів ОСОБА_6 , який розмовляв з невідомою йому жінкою. Відходячи від них, почув, як ОСОБА_6 сказав до невідомої жінки: «о, йде екс-голова, напевно вже п`яний, зараз буде спати в котельні, працює без посвідчення». Після цього він прийшов на роботу і приблизно за 2 хвилини зайшов ОСОБА_10 , якому він розповів про почуте. Останній направився до ОСОБА_6 , де між чоловіками відбулась розмова, яка тривала не більше хвилини. ОСОБА_12 доповнив, що неприязні відносини між вказаними особами тривають вже більше 10-ти років, оскільки, на його думку, ОСОБА_6 постійно зводить наклепи на ОСОБА_10 , так як той з 2006 по 2014 рік перебував на посаді сільського голови, а ОСОБА_6 був депутатом цієї сільської ради і весь час звинувачував ОСОБА_10 у незаконних діях на вказаній посаді.

Було також проведено одночасні допити ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , який, у свою чергу, зазначив, що до даної особи звертався із зауваженням, щоб не наговорював на нього, оскільки ОСОБА_12 розповів йому про почуте. Водночас, будь яких відносин зі ОСОБА_6 він не бажає мати.

Також, було проведено судову лінгвістичну (семантико-текстуальну) експертизу (висновок №141/23-22 від 17.01.2024), відповідно до якої у досліджених висловлюваннях міститься погроза насильством, при цьому, враховуючи відсутність аудіо- чи відеозапису, а також те, що висловлювання свідків відрізняються своїм лексичним значенням, експерт не встановив, чи міститься погроза саме вбивством.

В оскаржуваній постанові дізнавач серед іншого зазначив, що.враховуючи конфліктні відносини між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , які тривають вже довгий період часу, та те, що ніяких активних дій, застосування сторонніх предметів чи інших конкретних обставин ОСОБА_10 в сторону ОСОБА_6 не вчиняв, відповідно реальні погрози вбивством не висловлювалися та підстави для побоювання за своє життя внаслідок висловлених погроз у ОСОБА_6 були відсутні.

На підставі наведеного, начальник сектору дізнання Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 дійшов висновку, що у діях ОСОБА_10 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та відповідно до пункту 5 постанови про закриття кримінального провадження №0000380 від 14.02.2018, таку було скеровано начальнику Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області для притягнення ОСОБА_10 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП.

Зібрані органом досудового розслідування докази в своїй сукупності відповідають критерію достатності для висновку про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

Колегія суддів відкидає покликання ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що начальник сектору дізнання умисно не вказав у своїй постанові про факт надання ним документів на підтвердження того, що на момент вчинення правопорушення він являвся громадським активістом та журналістом, як необґрунтовані, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь які докази, які б вказували на те, що останній заявляв про здійснення ним журналістської діяльності чи подавав такі документи, про них не згадується в додатках до заяв.

При розгляді скарги слідчим суддею досліджені надані матеріали, повно та всебічно з`ясовані усі необхідні питання щодо перевірки законності прийнятого органом досудового розслідування рішення.

Викладені в ухвалі слідчого судді висновки відповідають фактичним обставинам.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення й тягли за собою скасування судового рішення, допущено не було.

Ухвала слідчого судді належним чином обґрунтована і вмотивована. Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя перевірив доводи заявника й обґрунтував викладені в ухвалі висновки.

З огляду на викладене колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими й до уваги їх не бере. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам закону й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги немає.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на наявну описку у вступній та резолютивній частині ухвали слідчого судді, а саме: неправильно зазначено по батькові ОСОБА_6 (« ОСОБА_8 » замість « ОСОБА_9 ») та рекомендує виправити таку в порядку ст. 379 КПК України.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст.ст. 303, 304, 392, 404, 407, 422 КПК України колегія суддів,

постановила :

Поновити ОСОБА_6 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 серпня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову начальника сектору дізнання Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 від 21.02.2024 про закриття кримінального провадження, внесеного 14.02.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000380 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України,залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді: