Дата документу 14.10.2024 Справа № 336/3271/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/3271/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/757/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 4 ст. 185 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою (з урахуванням змін) заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, громадянин України, учень Запорізької гімназії № 77, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід по кримінальну провадженню не обирався.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

19 лютого 2023 року, в період часу з 16.10 по 16.30 год., у період дії воєнного стану, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, знаходячись у приміщенні торгового залу магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав майно, яке належить ТОВ «Вигідна покупка», а саме: портативний зарядний пристрій 10000mAh моделі RPP-96, в копусі білого кольору, вартість якого складає 410 гривень.

Після цього, ОСОБА_7 покинув місце вчинення злочину з викраденим майном та розпорядився ним на власний розсуд, тим самим спричинивши ТОВ «Вигідна покупка» матеріальну шкоду на суму 410 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію судом дій ОСОБА_7 , вважав вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок своєї суворості.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що суд першої інстанції не врахував вік обвинуваченого та добровільне відшкодування завданих збитків як обставини, що пом`якшують покарання.

Вважав, що усі пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обставин, що його обтяжують, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

За таких обставин суд першої інстанції мав можливість призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Просив вирок суду в частині призначеного покарання змінити, призначити ОСОБА_11 за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді 1 року позбавлення волі, зі звільненням на підставі ст. ст. 75, 104 КК України від його відбування з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, а в іншій частині вирок залишити без змін.

5 вересня 2024 року від прокурора надійшли зміни до апеляційної скарги, в яких він просить вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2024 року у відношенні ОСОБА_11 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

В обґрунтування змін до апеляційної скарги прокурор зазначає, що 9 серпня 2024 року набув чинності Закон України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» викладено в новій редакції, за якою адміністративній відповідальності підлягають особи, які здійснили дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, після набрання чинності Закону № 3886-IX з 9 серпня 2024 року, якщо вартість вкраденого на момент вчинення правопорушення не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян це адміністративне правопорушення, а якщо перевищувала кримінально карана крадіжка.

Отже, дії ОСОБА_7 , які інкримінуються як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, вчинені 19 лютого 2023 року на суму 410 грн. мають кваліфікуватись за ст. 51 КУпАП України, що виключає подальше притягнення його до більш суворого виду відповідальності - кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 185 КК України.

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора з урахуванням змін, обвинуваченого, його захисника та законного представника, які підтримали змінену апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора (з урахуванням змін) підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи вирок суду в межах апеляційної скарги прокурора (з урахуванням змін, які були підтримані прокурором у судовому засіданні) про необхідність скасування вироку суду першої інстанції та закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

9 серпня 2024 року набув чинності Закон України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП («Дрібне викрадення чужого майна»).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 1 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 вчинив 19 лютого 2023 року.

Станом на 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1342 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2684 грн. (1342 х 2 = 2684).

Як убачається з досліджених судом першої інстанції матеріалів кримінального провадження, діями ОСОБА_7 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілому в особі ТОВ «Вигідна покупка» в розмірі 410 гривень.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Ураховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_7 майна становила 410 гривень, тобто ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2684 гривень, то колегія суддів вважає, що його дії не можуть кваліфікуватись за ст. 185 КК України, що виключає подальше притягнення його до кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора (з урахуванням змін) та вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю на підставі п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 284, 404, 405, 407, 409, 417, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу (з урахуванням змін) заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2024 року у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, скасувати.

Кримінальне провадження закрити на підставі п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4