Справа №345/2122/21
Провадження № 1-кс/345/593/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.07.2024 року м. Калуш

Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову від 06.06.2024 старшого слідчого СВ Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000300 від 13.03.2018, -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з даною скаргою, в якій просить скасувати постанову старшого слідчого СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 06.06.2024 про закриття кримінального провадження № 70000300, а також просить зобов`язати слідчий відділ Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області та Калуську окружну прокуратуру відкрити нове кримінальне провадження по ст.382 ч.4 КК України та внести нові дані кримінального провадження в ЄРДР.

Дану скаргу мотивує тим, що рішенням Калуського міського суду Івано-Франківської області від 08.10.2003 року було вирішено поновити його на роботі на посаді генерального директора ЗАТ «Завод карбамідних смол» з 22.02.2002 року, а також стягнуто на його користь 19287,48 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В зв`язку з невиконанням даного рішення ОСОБА_3 в липні 2006 року звернувся із заявою до Європейського суду з прав людини, а у вересні направив заповнений циркуляр, що держава Україна не забезпечила виконання судового рішення про поновлення його на роботі на посаді генерального директора ЗАТ «Завод карбамідних Смол».

ОСОБА_3 були надані старшому слідчому ОСОБА_4 копії листів Європейського суду з прав людини від 17.02.2010, 01.02.2011, 25.10.2012, але, як зазначає скаржник, в постанові про закриття кримінального провадження ОСОБА_4 навів корупційні неправові тлумачення працівників Міністерства юстиції України про рішення Європейського суду з прав людини.

Зокрема, в листі від 17.02.2010 Голова Палати, який здійснював попередній розгляд заяви, прийшов висновку, що дана справа є аналогічною справі « ОСОБА_5 проти України», яка стосується тривалого невиконання судового рішення та вирішив зупинити провадження у справі на строк до 15.01.2011. Протягом цього строку Уряд України був зобов`язаний забезпечити належне та достатнє відновлення прав заявника, порушених внаслідок невиконання або виконання із затримкою національних рішень, включно із відшкодуванням шкоди.

Листом від 03.06.2014 в.о. урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини була надана ОСОБА_3 відповідь, в якій повідомлено, що 03.12.2013 Європейським судом з прав людини було винесено ухвалу у справі «Ірина Василівна Наклюжна та інші проти України», в рамках якої справу за заявою ОСОБА_3 визнано неприйнятною у зв`язку з не вичерпанням всіх національних засобів захисту та недотримання принципу ratione personae.

Скаржник зазначив, що голова уряду України вирішив не виконувати вимогу Європейського суду з прав людини про відновлення прав ОСОБА_3 , порушених внаслідок невиконання національних судових рішень, включно з відшкодуванням шкоди. Також скаржник вказав, що незаконні дії Уряду України сприяли в прийнятті нового судового рішення від 03.12.2013 Європейським судом з прав людини. У зв`язку з цим, просить скаргу задовольнити.

10.07.2024 старшим слідчим СВ Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 подано суду заперечення на скаргу, в яких зазначив наступне.

13.03.2018 поступило звернення ОСОБА_3 про те, що ЗАТ "Завод карбамідних смол" не виконує рішення суду по факту повернення останнього на посаді генерального директора товариства.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13.03.2018, кримінальне провадження № 0000300 від 13.03.2018 відкрито у зв`язку з: 13.03.2018 поступило звернення ОСОБА_3 про те, що ВАТ «Оріана» не виконує рішення Європейського суду з прав людини по факту повернення останнього на посаді генерального директора товариства.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_3 повідомив, що із 07.08.2001 він перебував у трудових відносинах із ЗАТ «Завод Карбамідних смоли», однак із незрозумілих для нього причин був відсторонений та звільнений із посади генерального директора. 05.02.2002 на підставі рішення суду ОСОБА_3 було поновлено на посаді генерального директора і того ж дня, знову звільнено з посади. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 08.10.2003 ОСОБА_3 поновлено на посаді генерального директора ЗАТ «Завод Карбамідних смол» із 21.02.2002, а також стягнуто на його користь 19 287, 48 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З даного приводу ОСОБА_3 звернувся до Європейського суду із прав людини, з метою поновлення його на посаді генерального директора ЗАТ «Завод карбамідних смол».

В ході проведеного досудового слідства було встановлено, що рішення Калуського міськрайонного суду від 08.10.2003 в частині виплати заборгованості по зарплаті виконано та на рахунок ОСОБА_3 перераховано заборгованість в сумі 18318,76 грн.

Щодо фактичного поновлення ОСОБА_3 на посаду директора ЗАТ «Завод карбамідних смол» встановлено, що державним виконавцем здійснювалась велика кількість заходів щодо поновлення ОСОБА_3 на роботу. 26.12.2008 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження щодо виконання по виконавчому листу № 2-1417 від 10.10.2003 про поновлення ОСОБА_6 на посаді генерального директора ЗАТ «Завод карбамідних смол» із юстиції, оскільки у зв?язку із ліквідацією боржника (у відповідності до ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 03.06.2008 N? Б-5/181) ЗАТ «Завод карбамідних смол» ліквідовано та припинено державну реєстрацію юридичної особи.

Постанова про закінчення виконавчого провадження у відділі примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області не оскаржувалась, а також для повторно на виконання до описаної вище інстанції не надсилалась: 28.02.2012 по закінченню строку зберігання виконавче провадження знищено, про що свідчить відповідний акт, а тому отримати детальну інформацію немає можливості.

Також, в ході проведення досудового розслідування було встановлено, що 25.09.2006, ОСОБА_3 звернувся до Європейського суду з прав людини щодо неправомірних дій відносно нього, головним чином на тривале невиконання рішень, винесених на його користь. Однак, суд оголосив заяву ОСОБА_3 номер 32137/06 від 25.09.2006, неприйнятною з причин того, що не було вичерпано національних засобів правового захисту.

Старший слідчий ОСОБА_4 зазначає, що доводи ОСОБА_3 , щодо не виконання пілотного рішення ЄСПЛ, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України не знайшли свого підтвердження, адже пілотними рішеннями ЄСПЛ є рішення цього суду, в яких зазначається природа системної проблеми, що призводить до порушень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року та вказується на заходи, які держава-порушник повинна зробити для усунення системних та грубих порушень, тобто має відношення до системних проблем й наданні Уряду чітких вказівок щодо типу заходів необхідних для її вирішення.

У зв`язку з цим, 06.06.2024 старшим слідчим ОСОБА_4 було прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із тим, що рішення на користь ОСОБА_3 , яке на його думку не виконали, не було, адже 25.09.2006, ОСОБА_3 звернувся до Європейського суду з прав людини, щодо неправомірних дій відносно нього, головним чином на тривале невиконання рішень, винесених на його користь. Однак, суд оголосив заяву ОСОБА_3 номер 32137/06 від 25.09.2006, неприйнятною з причин того, що не було вичерпано національних засобів правового захисту. Враховуючи вище викладене, у задоволені скарги ОСОБА_3 старший слідчий просить відмовити.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 підтримав скаргу та просив її задоволити, постанову старшого слідчого скасувати. Зазначив, що на даний час не виконано рішення суду від 08.10.2003. ОСОБА_3 не погоджується з правовою кваліфікацією правопорушення: повинно бути ч.4 ст. 382 КК України, а не ч.1 ст.382 КК України, в ЄРДР неправильно внесено статтю КК України. Однак вказав, що зараз не звертався з письмовою заявою до органу поліції про внесення відомостей про кримінальне правопорушення за ч.4 ст. 382 КК України. Також підтвердив, що не оскаржував постанову державного виконавця від 26.12.2008 про закінчення виконавчого провадження. Зазначив, що до Європейського суду з прав людини звертався з метою відновити закритий завод.

В судове засідання слідчий, рішення якого оскаржується, не з`явився, його неявка не перешкоджає розгляду скарги відповідно до ст. 306 КПК України.

Розглядаючи скаргу, заслухавши скаржника, ознайомившись із справою та матеріалами кримінального провадження № 0000300 від 13.03.2018, суд прийшов до такого висновку.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.

Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови, з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого чи прокурора, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими органами досудового розслідування, а й підстави його закриття.

В ході судового розгляду скарги, з метою з`ясування питання щодо дотримання старшим слідчим вимог законодавства про всебічне та повне дослідження всіх обставин, які підлягають доказуванню в даному провадженні, були досліджені матеріали кримінального провадження № 0000300 від 13.03.2018, відповідно до яких, слідчий суддя прийшов до висновку, що доводи скаржника ОСОБА_3 не знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду скарги.

Так, слідчим суддею встановлено, що слідчим відділенням Калуського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області, проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000300 від 13.03.2018, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснювалось Калуською окружною прокуратурою.

13.03.2018 поступило звернення ОСОБА_3 про те, що ЗАТ "Завод карбамідних смол" не виконує рішення суду по факту повернення останнього на посаді генерального директора товариства.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13.03.2018, кримінальне провадження № 0000300 від 13.03.2018 відкрито у зв`язку з таким обставинами: 13.03.2018 поступило звернення ОСОБА_3 про те, що ВАТ «Оріана» не виконує рішення Європейського суду з прав людини по факту повернення останнього на посаді генерального директора товариства. Правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч.1 ст.382 КК України.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_3 повідомив, що із 07.08.2001 він перебував у трудових відносинах із ЗАТ «Завод Карбамідних смоли», однак із незрозумілих для нього причин був відсторонений та звільнений із посади генерального директора. 05.02.2002 на підставі рішення суду ОСОБА_3 було поновлено на посаді генерального директора і того ж дня, знову звільнено з посади. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 08.10.2003 ОСОБА_3 поновлено на посаді генерального директора ЗАТ «Завод Карбамідних смол» із 21.02.2002, а також стягнуто на його користь 19 287, 48 грн., середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З даного приводу ОСОБА_3 звернувся до Європейського суду із прав людини, з метою поновлення його на посаді генерального директора ЗАТ «Завод карбамідних смол».

З матеріалів кримінального провадження слідчим суддею було встановлено, що рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.10.2003 в частині виплати заборгованості по зарплаті виконано та на рахунок ОСОБА_3 перераховано заборгованість в сумі 18318,76 грн.

Щодо фактичного поновлення ОСОБА_3 на посаду директора ЗАТ «Завод карбамідних смол» слідчим суддею встановлено, що державним виконавцем ОСОБА_7 вживались заходи щодо поновлення останнього на роботу, зокрема 14.03.2003 відкрито виконавче провадження, а 16.10.2003 отримано постанову представником боржника. 03.11.2003 державним виконавцем у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 не поновлено на роботу на посадову особу ЗАТ «Завод карбомідних смол» винесено постанову про накладення штрафу. У зв`язку з тим що ОСОБА_3 повторно не поновлено на роботі 10.11.2003 складено акт та винесено постанову про накладення штрафу у подвійному розмірі. 13.11.2003 державним виконавцем знову складено акт про подальше невиконання судового рішення. Після цього 21.11.2003 державним виконавцем направлялось подання до прокуратури м. Калуш про притягнення представника боржника за невиконання рішення суду щодо поновлення на роботі ОСОБА_8 05.01.2004 державним виконавцем повторно скеровано розпорядження скликати позачергове засідання спостережної ради ЗАТ «Завод карбамідних смол» до 22.01.2004, однак у зв`язку з тим, що засідання ради не відбулось 28.01.2004 складено акт. Після цього 27.02.2004 державним виконавцем повторно направлено розпорядження представнику боржника про скликання ради до 15.03.2004. У зв`язку з тим, що засідання Спостережної ради ЗАТ «Завод карбамідних смол» не зібралось, державним виконавцем скеровано до суду заяву про роз`яснення рішення в частині способу виконання призначення ОСОБА_3 директором підприємства.

Також, заступником начальника Державної виконавчої служби Івано-Франківської області проводилась перевірка вказаного виконавчого провадження. 22.12.2005 винесено постанову, згідно якої дії державного виконавця відділу ДВС Калуського міського управління юстиції визнано такими, що здійснені відповідно до вимог чинного законодавства.

17.08.2005 державним виконавцем на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Однак, рішенням судової палати в цивільних справах апеляційного суду від 10.03.2006 вищевказану постанову визнано незаконною та 03.04.2006 державним виконавцем відновлено виконавче провадження.

26.12.2008 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження щодо виконання по виконавчому листу № 2-1417 від 10.10.2003 про поновлення ОСОБА_6 на посаді генерального директора ЗАТ «Завод карбамідних смол» із юстиції, оскільки у зв?язку із ліквідацією боржника (у відповідності до ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 03.06.2008 N? Б-5/181) ЗАТ «Завод карбамідних смол» ліквідовано та припинено державну реєстрацію юридичної особи.

Постанова про закінчення виконавчого провадження у відділі примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області не оскаржувалась, а також повторно на виконання не надсилалась: 28.02.2012 по закінченню строку зберігання виконавче провадження знищено, про що свідчить відповідний акт, а тому отримати детальну інформацію немає можливості.

Скаржник в судовому засіданні підтвердив, що зазначена постанова про закінчення виконавчого провадження ним не оскаржувалася.

Також встановлено, що 25.09.2006, ОСОБА_3 звернувся до Європейського суду з прав людини, щодо неправомірних дій відносно нього, головним чином на тривале невиконання рішень, винесених на його користь. Вказане звернення було зареєстроване за номером справи 32137/06 та в ході подальшому розгляду було об`єднане до справи №2614/04.

В подальшому 03.12.2013 Європейським судом з прав людини було винесено ухвалу (рішення) у справі « ОСОБА_9 та інші проти України», в рамках якої справу за заявою ОСОБА_3 визнано неприйнятною у зв`язку з невичерпанням всіх національних засобів захисту та недотримання принципу ratione personae.

В даному рішенні зазначено наступне: Європейський суд з прав людини (п`ята секція), засідаючи 3 грудня 2013 року взявши до уваги заяву ОСОБА_3 №32137/06 та інші, подані в різні дати, застосувавши процедуру пілотного рішення, прийняте у справі ОСОБА_5 проти України, №. 40450/04, 15 жовтня 2009 р. вирішив, що заявники скаржилися головним чином на тривале невиконання рішень, винесених на їхню користь. Суд вважає, що відповідно до правила 42 § 1 Регламенту Суду, заяви, перелічені в доданій до цього рішення таблиці, мають бути об`єднані, враховуючи їх спільну правову основу. Уряд-відповідач повідомив Суд, що заяви не відповідають критеріям прийнятності Конвенції, і тому запропонував Суду визнати їх неприйнятними, із чим Заявники не погодилися. Суд уважно вивчив заяви та зазначав, що в кожній справі надіслані скарги на невиконання є неприйнятними на підставах, викладених у таблиці, що додається до вказаного рішення. Суд також зазначає, що у світлі всіх наявних у нього матеріалів і в тій мірі, в якій оскаржуване питання належить до його компетенції, усі інші скарги заявників не виявляють жодних ознак порушення прав і свободи, викладені в Конвенції або протоколах до неї. З цього випливає, що всі заяви, перелічені в таблиці, що додається до рішення, є явно необґрунтованими та мають бути відхилені відповідно до пунктів 1, 3 і 4 статті 35 Конвенції. З цих причин Суд одноголосно вирішив та оголосив заяви неприйнятними, зокрема заяву ОСОБА_3 номер 32137/06 від 25.09.2006, а саме з причин того, що заява не прийнятна та не було вичерпано національних засобів правового захисту.

Злочин, передбачений ст. 382 КК України є закінченим з моменту відмови виконати судове рішення (з початку ухилення від виконання судового рішення) або з моменту перешкоджання його виконанню: Невиконання судового рішення - це бездіяльність, що полягає у незастосуванні передбачених законом і судовим рішенням заходів, необхідних для його виконання, за умови якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судове рішення.

Таким чином, слідчим судом встановлено, що Європейським судом з прав людини не було винесено рішення на користь ОСОБА_3 , а відмовлено йому із причин того, що заява останнього не прийнятна та не було вичерпано національних засобів правового захисту.

Окрім цього, доводи ОСОБА_3 , щодо не виконання пілотного рішення ЄСПЛ, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України не знайшли свого підтвердження, адже пілотними рішеннями ЄСПЛ є рішення цього суду, в яких зазначається природа системної проблеми, що призводить до порушень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року та вказується на заходи, які держава-порушник повинна зробити для усунення системних та грубих порушень, тобто має відношення до системних проблем й наданні Уряду чітких вказівок щодо типу заходів необхідних для її вирішення.

Також в ході проведення досудового розслідування 23.09.2023 було допитано у процесуальному статусі свідка ОСОБА_10 та 28.09.2023 ОСОБА_11 , однак отримати відомості, які мають значення для кримінального провадження, не було.

Повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею, у випадках: ст. 276 КПК України передбачено у наступних випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, особа не затримувалася ні на місці вчинення кримінального правопорушення ні безпосередньо після його вчинення, а також до неї не обирався жодний із запобіжних заходів. Щодо п.3 вказаної вище статті, то в матеріалах відсутні достатні докази для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, в ході досудового розслідування не вдалося встановити свідків та очевидців вище вказаної події, а також вичерпано можливості отримання такої інформації.

У зв`язку з наведеним, старшим слідчим ОСОБА_4 06.06.2024 було прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Злочин, передбачений ст. 382 КК України є закінченим з моменту відмови виконати судове рішення (з початку ухилення від виконання судового рішення) або з моменту перешкоджання його виконанню: Невиконання судового рішення - це бездіяльність, що полягає у незастосуванні передбачених законом і судовим рішенням заходів, необхідних для його виконання, за умови якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судове рішення.

Слідчий суддя звертає увагу, що згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13.03.2018, кримінальне провадження № 0000300 від 13.03.2018 відкрито у зв`язку з: 13.03.2018 поступило звернення ОСОБА_3 про те, що ВАТ «Оріана» не виконує рішення Європейського суду з прав людини по факту повернення останнього на посаді генерального директора товариства. Правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч.1 ст.382 КК України.

Тобто кримінальне провадження № 0000300 від 13.03.2018 відкрито у зв`язку з невиконанням саме рішення Європейського суду з прав людини, а не рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області про поновлення ОСОБА_3 на роботі.

Слідчий суддя погоджується з висновком старшого слідчого ОСОБА_4 про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України (невиконання рішення Європейського суду з прав людини), оскільки 03.12.2013 Європейським судом з прав людини було винесено ухвалу у справі « ОСОБА_9 та інші проти України», в рамках якої справу за заявою ОСОБА_3 визнано неприйнятною у зв`язку з не вичерпанням всіх національних засобів захисту та недотримання принципу ratione personae. Тобто Європейським судом з прав людини не було винесено рішення на корись ОСОБА_3 .

У зв`язку з цим, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_3 в частині скасування постанови від 06.06.2024 старшого слідчого СВ Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000300 від 13.03.2018.

Щодо вимоги ОСОБА_3 про зобов`язання слідчого відділу Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області та Калуської окружної прокуратури відкрити нове кримінальне провадження по ч.4 ст.382 КК України та внести нові дані кримінального провадження в ЄРДР, то слідчий суддя роз`яснює наступне.

За змістом статті 214 КПК України, підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та початку досудового розслідування є подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або самостійне виявлення слідчим, прокурором з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Як повідомлено скаржником в судовому засіданні, він не звертався до Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області чи Калуської окружної прокуратури з заявою (повідомленням) про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.382 КК України. ОСОБА_3 не було відмовлено у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Тому слідчий суддя не має підстав для задоволення вимоги ОСОБА_3 про зобов`язання слідчого відділу Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області та Калуської окружної прокуратури відкрити нове кримінальне провадження по ч.4 ст.382 КК України та внести нові дані кримінального провадження в ЄРДР, та приходить до висновку про відмову в задоволенні даної вимоги.

Враховуючи вищевикладене, в судовому засіданні було встановлено, що органом досудового розслідування було проведено всі необхідні слідчі та процесуальні дії, спрямовані на встановлення об`єктивної істини у справі.

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів доводи оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження, в судовому засіданні встановлено не було. Слідчі та процесуальні дії, проведені органом досудового розслідування по встановленню об`єктивної істини у даному кримінальному провадженні, які містяться в наданих органом досудового розслідування матеріалах кримінального провадження № 0000300 від 13.03.2018, слідчий суддя вважає достатніми.

Посилання скаржника у скарзі на неправильне тлумачення старшим слідчим ОСОБА_4 рішення Європейського суду з прав людини не свідчать про об`єктивну доцільність проведення додаткових слідчих дій з огляду на ті висновки, які покладені старшим слідчим в основу оскаржуваної постанови.

Тому, слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувана постанова старшого слідчого про закриття кримінального провадження є обґрунтованою, вмотивованою та такою, що повністю відповідає матеріалам, зібраним в ході досудового розслідування, як це передбачено ч. 5 ст. 110 КПК України.

З урахуванням наведеного скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.303, 306-307, 309 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 : про скасування постанови від 06.06.2024 старшого слідчого СВ Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000300 від 13.03.2018 та про зобов`язання слідчого відділу Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області та Калуську окружну прокуратуру відкрити нове кримінальне провадження по ст.382 ч.4 КК України (невиконання судового рішення) та внести нові дані кримінального провадження в ЄРДР - відмовити.

Матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000300 - повернути за належністю, після набранням даною ухвалою законної сили.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до апеляційного суду Івано-Франківської області.

Повний текст ухвали оголошений о 14.00 год. 29.07.2024.

Слідчий суддя