Справа № 138/265/24
Провадження №:1-в/138/58/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого, судді: ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду подання начальника Могилів-Подільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області про звільнення від призначеного покарання у випадках, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 74 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Немія Могилів-Подільського району Вінницької області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, засудженого 14.02.2024 Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 190, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки

ВСТАНОВИВ:

07.10.2024 начальник Могилів-Подільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області звернувся до суду з вказаним поданням, яке обґрунтоване тим, що вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 14.02.2024 ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. З 22.03.2024 останній перебуває на обліку в Могилів-Подільському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області. Відповідно до положення ст. 51 КУпАП, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Відповідно до вироку, ОСОБА_3 08.12.2021 заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайство), а саме грошовими коштами на суму 725 гривень; 17.06.2022 заволодів грошовими коштами на суму 3785 гривень; 29.06.2022 заволодів грошовими коштами на суму 830 гривень; 03.10.2022 заволодів грошовими коштами на суму 4460 гривень; 22.12.2022 заволодів грошовими коштами на суму 675 гривень. На час вчинення ОСОБА_3 протиправних дій, мінімальна сума вартості викраденого майна, як ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, повинна була становити на 01.12.2021 не менше 2481 гривень, з 01.01.2022 2481, з 01.07.2022 2600 гривень, а з 01.12.2022 2684 гривень. Таким чином, на ОСОБА_3 розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18.07.20524, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати по епізодам вчинених кримінальних правопорушень, а саме 08.12.2021 на суму 725 гривень, 29.06.2022 - 830 гривень, та 22.12.2022 675 гривень.

Представник органу з питань пробації підтримав подане клопотання.

Прокурор заперечував проти задоволення подання.

Засуджений ОСОБА_3 в телефонному режимі повідомив, що на даний час знаходиться у м. Києві та не заперечував щодо розгляду подання без його участі.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши зміст подання з доданими матеріалами, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Як вбачається з вироку Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 14.02.2024 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Цим вироком ОСОБА_3 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України, а саме:

- 08.12.2021 заволодіння чужим майном на суму 725 грн. (перший епізод);

- 17.06.2022 заволодіння чужим майном на суму 3785 грн. (другий епізод);

- 29.06.2022 заволодіння чужим майном на суму 830 грн. (третій епізод);

- 03.10.2022 заволодіння чужим майном на суму 4460 грн. (четвертий епізод);

- 22.12.2022 заволодіння чужим майном на суму 675 грн. (п`ятий епізод).

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Станом на 01.12.2021 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1 240,50 грн.

Станом на 01.01.2022 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 481 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1 240,50 грн.

Станом на 01.07.2022 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 600 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1 300 грн.

Станом на 01.12.2022 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 684 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1 342 грн.

З огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону України № 3886-IX та ст. 5 КК України, на теперішній час кримінально караними є крадіжки, шахрайство, привласнення чи розтрата майна, які мали місце у 2021 році, якщо вартість майна - предмету кримінального правопорушення - становить більше 2 481 грн. (1 240,50 х 2 = 2 481 грн.); які мали місце у 2022 році, якщо вартість майна - предмету кримінального правопорушення - становить більше 2 481 грн. (1 240,50 х 2 = 2 481 грн.), 2600 грн. (1 300 х 2 = 2 600 грн.), 2684 (1342 х 2 = 2 684 грн.).

Враховуючи те, що по другому та четвертому епізодах заволодіння чужим майно, за вчинення яких ОСОБА_3 засуджено вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 14.02.2024, вартість викраденого становить 3785 грн. та 4460 грн., що перевищує розмір 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (станом на 01.01.2022 - 2 481 грн., станом на 01.07.2022 2600 грн.), вказані діяння не можуть бути визнані дрібними крадіжками, а є кримінально караними правопорушеннями.

Крім цього суд враховує, що вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 14.02.2024 засудженому ОСОБА_3 було призначено одне загальне покарання за ч. 3 ст. 190 КК України (за усіма п`ятьма епізодами злочинної діяльності), а не за окремим епізодом, що унеможливлює застосування положень Закону № 3886-IX від 18.07.2024 до покарання за цим вироком суду.

За таких обставин, подання начальника Могилів-Подільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області є таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», ст. ст. 372, 376, 537,539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання начальника Могилів-Подільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області про звільнення від призначеного покарання у випадках, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 74 КК України ОСОБА_3 згідно вироку Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 14.02.2024.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1