Провадження № 1-кп/761/3305/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 420 221 113 500 001 89 від 14.11.2022, у якому

гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Санкт-Петербург Російської Федерації, громадянин України, українець, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , старший солдат, зареєстрований та мешкає за адресою - АДРЕСА_1 , не судимий,

обвинувачується за ч. 5 ст. 407 КК України,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 314, ч. 1 ст. 315 КПК України у разі, якщо відсутні підстави для прийняття інших рішень, суд у підготовчому судовому засіданні призначає судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Прокурор вважав за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду, вважаючи вказаний процесуальний документ таким, що відповідає вимогам ст. 291 КПК. Крім того, державний обвинувач просив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що у даному кримінальному провадженні існують ризики, передбачені ст. 177 КПК, оскільки, з огляду на покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, обвинувачений може вчинити дії, спрямовані на переховування від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Захисник не заперечував проти призначення обвинувального акта до судового розгляду, однак просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи необґрунтованістю визначених ризиків.

Обвинувачений не заперечував проти призначення обвинувального акта до судового розгляду. Просив відмовити прокурору у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосувавши при цьому домашній арешт.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, дійшов висновку про таке.

Статтею 314 КПК визначено, що обвинувальний акт повертається прокурору у разі невідповідності цього документу вимогам КПК.

Відповідно до ст. 291 КПК обвинувальний акт має містити, серед іншого, викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

З огляду на зазначене суд вважає, що прокурором дотримані вимоги ст. 291 КПК, обвинувальний акт містить дані, обов`язкова наявність яких визначена законом.

Кримінальне провадження відповідно до ст. 32, 33, 615 КПК підсудне Шевченківському районному суду м. Києва, обвинувальний акт складено у відповідності до положень КПК, підстав для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч.3 ст. 314 КПК судом під час підготовчого судового засідання не встановлено, а тому суд дійшов висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, у силу ч. 6 цієї статті суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

На підставі вказаних засад кримінального провадження, а також згідно з ч. 2 ст. 318 КПК, суд, з`ясовуючи питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, вважає, що такими особами мають бути прокурор, який здійснює процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні, обвинувачений, його захисник.

Вирішуючи питання щодо застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, суддя бере до уваги, що частиною 1 статті 194 КПК на суд під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу під час досудового розслідування покладений обов`язок встановити існування таких складових:

- чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;

- чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК;

- чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Водночас Главою 28 КПК визначено, що судовий розгляд кримінального провадження здійснюється з метою встановлення, чи доведена вина особи поза розумним сумнівом. Тобто, оцінка обґрунтованості підозри на цій стадії судового провадження виключається.

Таким чином, суд, розглядаючи питання щодо доцільності застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки цієї особи, а також, чи може запобігти існуючим ризикам застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Зокрема, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, що свідчить про наявність ризику вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від суду.

Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ «Бекчієв проти Молдови» ризик переховування оцінюється також з урахуванням характеру людини, її моральних принципів, місця проживання, місця роботи, статків, сімейних стосунків, відносин з державою.

Водночас, обвинувачений не має сім`ї, утриманців, тобто тих вагомих стримуючих факторів, які б могли зупинити його від вчинення дій з метою переховування, суд вважає, що наведений вище ризик є актуальним.

Також, не виключено, що обвинувачений з метою уникнення покарання може вчинити дії, спрямовані на здійснення незаконного впливу на свідків, з метою зміни останніми раніше наданих показань, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Сукупність викладеного, приводить суд до переконання, що доводи сторони обвинувачення про відсутність підстав для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу є обґрунтованими.

Враховуючи наведе, суд дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, підстав для застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 - суд не вбачає.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, зокрема, ст. 407 КК.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 9, 22, 177, 182, 183, 194, 291, 309, 314, 315, 334 КПК України, суд

у х в а л и в :

Призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням гр. ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 407 КК України на 11 год. 00 хв. 27.06.2024 у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Києва.

Про час та місце судового розгляду повідомити сторони кримінального провадження.

Забезпечення присутності свідків обвинувачення покласти на прокурора.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 15 серпня 2024 року включно.

Місцем тримання ОСОБА_5 під вартою визначити гауптвахту ІНФОРМАЦІЯ_2 (по АДРЕСА_2).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду в частині рішення щодо застосування запобіжного заходу упродовж п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1