Провадження № 1-кп/932/363/22
Справа № 932/6313/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

представника потерпілого-захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000679, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Дніпропетровська, який має вищу освіту, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

19.08.2022 року приблизно об 11 годині 40 хвилин ОСОБА_7 в ході словесного конфлікту з потерпілим ОСОБА_6 , що виник на ґрунті особистих неприязних відносин, перебуваючи біля автомобільної стоянки, розташованої по АДРЕСА_2 , діючи необережно, не маючи прямого умислу на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків, які міг та повинен був передбачити, а також уникнути їх, діючи необережно, внаслідок злочинної недбалості, наніс один боковий удар кулаком правої руки в область підборіддя потерпілого ОСОБА_6 , від вказаного удару потерпілий не втримав рівновагу, впав на асфальтне покриття, вдарившись при цьому головою справа.

Внаслідок такого падіння потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 3-го ступеню з геморагічними вогнищами забиття речовини головного мозку в обох скроневих частках, гострої субдуральної гематоми лобно-скронево-тім`яно-потиличної ділянки зліва, субарахноїдального крововиливу, дислокаційного синдрому ( зміщення речовини головного мозку праворуч), переломів лобної, скроневої та тім`яної кісток праворуч, гематоми м`яких тканин скроневої ділянки справа, з розвитком в посттравматичному періоді мнестичної афазії по помірно вираженого астено-вегетативного синдрому, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Вищезазначені дії ОСОБА_7 , що виразилися в необережному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження, кваліфіковані за ст.128 КК України.

Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду.

Показами обвинуваченого ОСОБА_7 , який в суді свою провину визнав частково та пояснив, що до подій потерпілого він не знав, стосунків не підтримував.

19.08.2022 року він був вихідний та вони разом із сином ОСОБА_10 та собакою породи «Шарпей» пішли до магазину. По дорозі зайшли у відділення «Нової пошти» за посилкою. Після, зайшли до пекарні, де він став в чергу, а син із собакою та з придбаним товаром залишився стояти збоку від входу в пекарню.

Потерпілий, як потім дізнався ОСОБА_6 також перебував в приміщенні пекарні та стояв перед ним у черзі та після здійснення покупок, направився на вихід з пекарні та зупинився біля сина й став з ним спілкуватися.

Далі, дочекавшись замовлення він разом із сином залишили приміщення пекарні та по дорозі він запитав у сина з якого приводу з ним спілкувався ОСОБА_6 на що ОСОБА_10 повідомив, що ОСОБА_6 йому розповідав про шкоду тварин для людей.

Після чого, вони зайшли до супермаркету «АТБ», де син вказав на ОСОБА_6 , він підійшов до останнього з метою з`ясувати, з якого приводу він спілкувався із сином ОСОБА_10 . Під час спілкування, ОСОБА_6 став дуже емоційно реагувати на дану розмову та рукою вказав на сина та собаку сказав, що задушить їх.

При цьому, невідомий раніше йому чоловік, що стояв в черзі, звернувся до нього ( ОСОБА_7 ) та сказав, щоб він не «зв`язувався» з ОСОБА_6 .

Після вони залишили приміщення супермаркету «АТБ» та зайшли поруч до магазину з ковбасними виробами, де зробивши покупки, направились до дому.

По дорозі додому, їх наздогнав ОСОБА_6 , крикнув: «Йди сюди, ми не завершили розмову». На дану вимогу, він ( ОСОБА_7 ) сказав, що нам немає про, що балакати та пішов з сином далі. Однак, потерпілий продовжував кричати їм у слід, але він не звертав на нього уваги.

Пройшовши ще деякий шлях, потерпілий крикнув їм у слід, що він все одно його знайте, й після цих слів він ( ОСОБА_7 ) зрозумівши, що мова йде про його сина та відчувши для нього загрозу, поставив рюкзак, що був у нього на спині та підійшовши до потерпілого наніс йому один удар долонею правої руки по лівій щоці, від чого потерпілий впав на правий бік, а він пішов додому.

Приблизно через п`ять хвилин він повернувся до потерпілого, щоб допомогти йому, втім потерпілого на місці вже не було.

Додав, що потерпілий йому будь яких тілесних ушкоджень не наносив.

Цивільний позов потерпілого визнає частково, оскільки вважає розмір шкоди занадто великою для нього.

Показами потерпілого ОСОБА_6 , який в суді пояснив, що до подій 19.08.2022 року обвинуваченого ОСОБА_7 він не знав.

19.08.2022 року вранці він направився до магазину, розташованому поруч з місцем мешкання. Придбав в магазині хліб, він вийшов та на виході побачив собаку, яка лежала та перегороджувала йому вихід. ОСОБА_11 він переступити не міг через проблему з ногами. Біля цієї собаки стояв хлопчик років десяти, якого він попрохав прибрати собаку зі шляху, так як він може наступити на неї. Хлопчик підняв собаку, звільнивши йому вихід і він направився до супермаркету «АТБ» за продуктами. Коли він заходив до супермаркету, відчув, як позаду його штовхнули у спину та плечі. Після чого, чоловік, як потім дізнався обвинувачений ОСОБА_7 запитав у нього, чи це він говорив із хлопчиком за собаку. Він повернувся та підтвердив, що це був він. Потім, ОСОБА_7 став висловлюватися нецензурною лайкою, погрожував йому. На його питання, чи той хоче вбити його, ОСОБА_7 став щось діставати зі свого рюкзака, але оскільки поруч йшли люди, він нічого не дістав та направився в магазин. Він зайшов слідом за ним. Коли він взяв продукти та розрахувався, то вийшов з супермаркету, його наздогнав обвинувачений з тим хлопчиком та собакою. ОСОБА_7 став казати, що розбереться з ним, після чого пішов за хлопчиком, зупинився, зняв рюкзак та дістав з нього щось металеве, важке. Далі, ОСОБА_7 різко підбіг до нього та вдарив чимось в голову. Цей удар був з такою силою, що пробив йому голову, а тому вважає, що кулаком це зробити неможливо, але це лише його припущення, так як, що саме тримав обвинувачений в руці, він не бачив. Вказав, що був один удар, нанесений правою рукою в ліву частину голови, в результаті чого він впав та вдарився об асфальт. Лише через деякий час прийшов до тями та побачив двох поліцейських, які запитували в нього, хто він. На його прохання, поліцейські відвели його додому. Вдома він завжди спав, не пам`ятає, як його дивились лікарі, але на другий день донька викликала швидку допомогу та його відвезли до лікарні, де зробили операцію.

Не знає, чи бачив малолітній хлопчик, як йому спричинили тілесне ушкодження.

Вказав, що він жодним чином не ображав обвинуваченого та його сина, ніякому ударів не спричиняв.

Просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на його користь 69 375,58 грн. матеріальної шкоди, 37 000 грн. за надання правової допомоги та 2 000 000 грн. моральної шкоди.

Показами свідка ОСОБА_12 , який в суді пояснив, що є працівником супермаркету «АТБ», де працює охоронцем. Обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого знає як покупців, особистих стосунків не підтримував.

19.08.2022 року вдень він перебував на своєму робочому місці біля касової зони. До нього підійшла жінка та повідомила про конфлікт між двома чоловіками в зоні магазину, де розташовані овочі. З якого приводу був конфлікт, жінка не повідомила. Він підійшов до них, там був обвинувачений та потерпілий, як виявилося, конфлікт вже був вичерпаний, суті розмови він не чув, так як чоловіки розійшлися. Обвинувачений ОСОБА_7 направився до виходу, а потерпілий пішов далі за покупками.

Показами неповнолітнього свідка ОСОБА_9 , який в присутності педагога пояснив, що обвинувачений ОСОБА_7 - його батько. Потерпілого ОСОБА_6 не знає.

19.08.2022 року вдень він та батько ОСОБА_7 зайшли до магазину, він з собакою залишився біля входу. Поки він чекав на батька з магазину, до нього підійшов раніше невідомий чоловік та сказав, що цей пес хворіє і в мережі Інтернет він може глянути на що. Потім коли батьком вийшов, то спитав, про що він спілкувався з потерпілим, він розповів що вони говорили про те, що собака хворіє. Далі вони направилися за покупками до супермаркету «АТБ», де побачили потерпілого ОСОБА_6 . Так як він стояв подалі від батька, то не чув про що він розмовляє з потерпілим. Але потім бачив, як потерпілий став кричати та показувати на нього пальцем, казав, що батько ( ОСОБА_7 ) поганий. Про що саме вони спілкувалися не чув. Але, вони не штовхалися та не билися в приміщені супермаркету. Охоронець кричав батькові відійти від потерпілого, мовляв він «хворий».

Після цього вони покинули супермаркет та йшли попереду потерпілого. Але, по дорозі зайшли в магазин, і потерпілий опинився попереду них. Батько сказав йти швидше, вони обігнали потерпілого.

Рухаючись позаду них, потерпілий став щось кричати. Батько сказав йому йти вперед, щоб той потерпілий нічого не кинув в них. Він чув, як потерпілий кричав «я тебе знайду, а собаку вб`ю». Також, потерпілий кричав, що щось зробить з батьком, що саме не уточнював. Він боявся, що потерпілий може щось зробити з ним, боявся того, що може відбутися. Батько відпустив собаку, він став підіймати з землі повідок, і не бачив, що батько робив далі. Коли повернувся, то побачив, що батько вже йде до нього. В цей момент потерпілий лежав на землі. Коли батько підійшов, він не пояснював, чому потерпілий лежав, він передав йому повідець собаки та вони разом пішли.

Показами свідка ОСОБА_13 , яка в суді пояснила, що потерпілий ОСОБА_6 її батько, обвинуваченого до подій 19.08.2022 року не знала.

19.08.2022 року її батька під руки додому привели працівники поліції. Що сталося з батьком, поліцейські не повідомили. Спочатку батько був удома, але йому було зле, а тому ввечері вже викликала швидку. Батька забрали до лікарні, де він перебував спочатку в реанімації, а потім ще на лікуванні.

До 19.08.2022 року батько працював адвокатом, утримував сім`ю. Але після злочину, батько не працює, постійно скаржиться на погане самопочуття, його життя кардинально змінилось.

Показами експерта ОСОБА_14 , яка в суді пояснила, що виявлені у потерпілого тілесні ушкодження спричинені механічною дією тупого твердого предмету з необмеженою контактуючою поверхнею або ударів об такий/такі, що діяв/діяли в праву частину голови. ОСОБА_15 володіє характеристикою тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею або з обмеженою напівжорсткою поверхнею. Якщо на асфальті відсутні виступаючі частини, то асфальт володіє характеристикою тупого твердого предмету з необмеженою контактуючою поверхнею.

Виявлені у потерпілого тілесні ушкодження спричинені від однієї механічної дії, оскільки дані тілесні ушкодження розташовані в правій половині голови ( перелом кісток черепа, гематоми). Ще є гематома зліва це гематома протиударна, це не окрема механічна дія, так як, якщо дія тупих твердих предметів з необмеженою контактуючою поверхнею в область голови, речовина головного мозку зміщується і протиударні дії в подальшому відображаються на протилежній частині, тобто всі виявлені тілесні ушкодження у потерпілого могли бути спричинені від однієї механічної дії твердого предмету з необмеженою контактуючою поверхнею.

Вказала, що в даному випадку більш характерний удар прискорення, тобто якась механічна дія надала тілу прискорення і падіння тіла на тверду поверхню з необмеженою контактуючою поверхнею. При цьому, яка фізична сила необхідна для нанесення даного удару залежить від стану особи, якій були спричинені такі ушкодження.

Виявлені у потерпілого ОСОБА_6 тілесні ушкодження не могли бути спричинені кулаком, так як кулак має властивості тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею.

Потерпілий та обвинувачений в ході слідчих експериментів вказували на однаковий механізм спричинення тілесного ушкодження, але різниця в первинному ударі, який надав прискорення. Як в першому слідчому експерименті, так і другому, вказані механічні дії надали прискорення тілу, в результаті чого потерпілий отримав тілесні ушкодження від удару об предмет з необмеженою контактуючою поверхнею, тобто коли він впав та вдарився об асфальтне покриття. Таким чином, виявлені у потерпілого тілесні ушкодження не виникли від удару кулаком, оскільки він має характеристики тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею.

А також дослідженими письмовими доказами по справі:

Протоколом огляду місця події від 04.09.2022 року з фототаблицею, відповідно до якого предметом огляду є ділянка місцевості, розташована в районі будинку АДРЕСА_3 ( том 1 а.с.11-12).

Протоколом зняття показань технічних засобів, що мають функції відеозапису від 05.09.2022. (том 1 а.с. 27-28)

Відтвореним під час судового розгляду відеозаписом. (том 1 а.с. 29)

Протоколом від 05.09.2022 року з фототаблицею, в ході якого, за участю потерпілого переглянутий відеозапис із обставинами скоєного кримінального правопорушення ( том 1 а.с.30-35).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 06.09.2022 року, відповідно до якого на фотознімку під №4 потерпілий ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_7 , який 19.08.2022 року перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , наніс йому тілесні ушкодження ( том 1 а.с.36-38).

Висновком судово-медичної експертизи №2517е від 15.09.2022 року, відповідно до якого, за даними медичної документації та комп`ютерної томографії ( внесених у висновок спеціаліста №2492) і при огляді 13.09.2022 року у потерпілого виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 3-го ступеню з геморагічними вогнищами забиття речовини головного мозку в обох скроневих частках, гострої субдуральної гематоми лобно-скронево-тім`яно-потиличної ділянки зліва, субарахноїдального крововиливу, дислокаційного синдрому ( зміщення речовини головного мозку праворуч), переломів лобної, скроневої та тім`яної кісток праворуч, гематоми м`яких тканин скроневої ділянки справа, з розвитком в посттравматичному періоді мнестичної афазії по помірно вираженого астено-вегетативного синдрому.

Виявлені у потерпілого тілесні ушкодження в області голови, спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів) з необмеженою контактуючою поверхнею або при ударі об такий (такі), що діяв ( діяли) в праву половину голови.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані за тривалий час до надходження на стаціонарне лікування в КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І.Мечникова ДОР», тобто і в термін на який вказує обстежений.

За своїм характером виявлені у потерпілого тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння ( том 1 а.с.43-46, 47-50).

Протоколом слідчого експерименту від 06.09.2022 року, відповідно до якого, перебуваючи на місці події, потерпілий ОСОБА_6 розповів про обставини та продемонстрував механізм спричинення йому тілесного ушкодження ( том 1 а.с.57-65).

Даними судово-медичної експертизи №2518е від 15.09.2022 року, відповідно до висновків якої, локалізація та характер виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення встановлений при проведенні судово-медичної експертизи, не суперечить механізму, локалізації та характеру, на які вказує ОСОБА_6 в ході проведення слідчого експерименту за його участі ( том 1 а.с.55-56).

Протоколом від 05.09.2022 року з фототаблицею, відповідно до якого, за участю свідка ОСОБА_13 переглянуто відеозапис із обставинами скоєного кримінального правопорушення, на якому остання впізнала в потерпілому свого батька ОСОБА_6 (том 1 а.с.75-80).

Протоколом від 04.10.2022 року з фототаблицею, в ході якого за участю обвинуваченого та його захисника переглянуто відеозапис із обставинами скоєного кримінального правопорушення ( том 1 а.с.140-145).

Протоколом слідчого експерименту від 04.10.2022 року, відповідно до якого, перебуваючи на місці події, обвинувачений ОСОБА_7 розповів про обставини та продемонстрував механізм спричинення потерпілому тілесного ушкодження ( том 1 а.с.152-156).

Даними судово-медичної експертизи №2746е від 05.10.2022 року, відповідно до висновків якої, локалізація та характер виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення встановлений при проведенні судово-медичної експертизи, не суперечить механізму, локалізації та характеру, на який вказує ОСОБА_7 в ході проведення слідчого експерименту за його участі ( том 1 а.с.150-151).

Висновком судово-медичної експертизи №2948е від 20.10.2022 року, відповідно до якого, виявлені у потерпілого тілесні ушкодження в області голови, спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів) з необмеженою контактуючої поверхнею або при ударі об такий (такі), що діяв (діяли) в праву половину голови, тобто і при падінні з висоти власного зросту на тверду поверхню ( том 1 а.с.169-170).

Таким чином, суд вважає повністю доведеним дане обвинувачення ОСОБА_7 , оскільки досліджені вищезазначені докази, які є в матеріалах кримінального провадження, отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 свою провину визнав частково та не заперечував, що саме він наніс один удар потерпілому.

Однак, без огляду на дану позицію обвинуваченого, його провина повністю знайшла своє підтвердження дослідженими та перевіреними під час судового розгляду доказами щодо встановлених судом фактичних обставин скоєного правопорушення.

Так, будучи допитаним потерпілий ОСОБА_6 , як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні, надавав послідовні, детальні покази про обставини скоєння злочину, нанесення йому одного удару кулаком правої руки в область підборіддя зліва, наполягав на тому, що саме в результаті дій ОСОБА_7 він отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Про дані обставини потерпілий підтвердив і під час слідчого експерименту, в ході якого продемонстрував механізм нанесення йому тілесних ушкоджень.

Обвинувачений під час слідчого експерименту також продемонстрував механізм нанесення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Обставини нанесення одного удару потерпілому зафіксовані на долучених відеозаписах, що були відтворені під час судового розгляду.

Відповідно висновку судової медичної експертизи №2517е, у ОСОБА_6 встановлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 3-го ступеню з геморагічними вогнищами забиття речовини головного мозку в обох скроневих частках, гострої субдуральної гематоми лобно-скронево-тім`яно-потиличної ділянки зліва, субарахноїдального крововиливу, дислокаційного синдрому (зміщення речовини головного мозку праворуч), переломів лобної, скроневої та тім`яної кісток праворуч, гематоми м`яких тканин скроневої ділянки справа, з розвитком в посттравматичному періоді мнестичної афазії по помірно вираженого астено-вегетативного синдрому, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння. (том 1 а.с. 43-46)

При цьому, висновками судово- медичних експертиз № 2518е та 2746е підтверджено факт того що, локалізація та характер виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень не суперечить механізму їх утворення, на який як потерпілий ОСОБА_6 , так і обвинувачений ОСОБА_7 вказували в ході проведення слідчого експерименту. (том 1 а.с. 55-56, а.с. 150-151)

Так само про наявність виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, їх характер, локалізацію вказувала допитана в суді експерт ОСОБА_14 , яка підтвердила всі свої дослідження.

Про наявність словесного конфлікту з потерпілим ОСОБА_6 , що виник на ґрунті особистих неприязних відносин, підтвердив не тільки потерпілий, а не заперечував й обвинувачений. Також, про зазначені обставини вказував й допитаний свідок ОСОБА_12 , який повідомив суду, що між потерпілим та обвинуваченим в приміщенні супермаркету «АТБ» виникла суперечка, причина якої йому не відома.

Допитаний в присутності педагога неповнолітній свідок ОСОБА_9 , також підтвердив про конфлікт між його батьком, обвинуваченим по справі, та потерпілим ОСОБА_6 .

Всі ці покази не викликають у суда сумнівів, є достовірними, так як повністю знайшли своє підтвердження вищезазначеними доказами, оскільки, ані потерпілий, ані свідок із обвинуваченим до подій, тобто 19.08.2022, знайомі не були, будь яких стосунків не підтримували, а тому у них відсутні будь-які причини обмовляти обвинуваченого.

Суд критично відноситься до показів обвинуваченого ОСОБА_7 , що його дії були спровоковані самим потерпілим та він сприймав слова потерпілого, як реальну загрозу здоров`ю свого сину, оскільки, оцінюючи показання самого обвинуваченого, потерпілого та свідків, враховуючи місце події, на думку суду, обвинувачений мав реальну можливість уникнути конфлікту та пройти повз потерпілого, й тим самим залишити місце події.

Однак, як слідує із відтвореного відеоматеріалу, обвинувачений з сином рухались попереду потерпілого, а потім обвинувачений зупинився, повернувся та підійшов до потерпілого і наніс останньому один удар, від якого останній впав.

При цьому, статтею 36 КК України встановлено, що необхідна оборона - це правомірний захист охоронюваних законом прав та інтересів особи, суспільства або держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, необхідної і достатньої в даній обстановці шкоди, що відповідає небезпеці посягання й обстановці захисту.

Право на необхідну оборону виникає лише за наявності для цього певних умов, визначених законом. Такими, відповідно до частини першої статті 36 КК України, є будь-які дії особи, які безпосередньо спрямовані на заподіяння негайної і невідворотної істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам особи, яка захищається, та у зв`язку з цим вимагають свого негайного відвернення або припинення. А така необхідність виникає тоді, коли зволікання з боку того, хто обороняється, в заподіянні шкоди тому, хто посягає, загрожує негайною і невідворотною шкодою для охоронюваних законом прав та інтересів.

При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Під час судового розгляду, судом встановлено, що потерпілий не був озброєним, у нього були відсутні в руках будь-які сторонні предмети, він не наносив ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, чого не заперечував і сам обвинувачений.

При цьому, обвинуваченого ніхто не утримував, він вільно пересувався, і маючи реальну можливість уникнути конфлікту, цього не зробив, а наніс потерпілому удар, від якого останній впав та отримав тілесні ушкодження.

Доводи обвинуваченого про провокацію злочину з боку потерпілого, погроз та образ з боку потерпілого в їх адресу, також не знайшли свого підтвердження, оскільки поведінка потерпілого виражалася лише у емоційних словах по відношенню до обвинуваченого, а не в діях, які першим розпочав по відношенню до ОСОБА_6 саме обвинувачений.

Дані обставини підтверджуються не тільки показами потерпілого ОСОБА_6 , а і відтвореним під час судового розгляду відеозаписом із камер відеоспостереження на якому зафіксовано, як обвинувачений наніс один удар потерпілому в нижню частину обличчя, від даного удару потерпілий не втримав рівновагу та впав.

Вищезазначене свідчить, що потерпілий ОСОБА_6 не представляв для обвинуваченого будь-якої небезпеки, або ним було вчинено суспільно-небезпечне посягання, яке б загрожувало здоров`ю обвинуваченого або його неповнолітньому сину, чи з боку потерпілого по відношенню до обвинуваченого були агресивні, провокаційні дії.

Тобто та обстановка, яка склалася, не була такою, що вимагала від обвинуваченого захисту від суспільно небезпечного посягання потерпілого, оскільки дії обвинуваченого мали інші мотиви ніж захист, що тим самим виключає перебування обвинуваченого в стані необхідної оборони, а тому доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , в цій частині, судом не приймаються і розцінюються як спосіб захисту і вказують саме про необережне спричинення ним тяжкого тілесного ушкодження.

Доводи потерпілого щодо нанесення йому удару з використанням якось предмету, яким обвинувачений йому проломив голову, судом не приймаються, та є його припущенням, оскільки характер, кількість, розташування, локалізація та механізм утворення встановлені проведеними судово-медичними експертизами, що підтвердила й допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_14 .

Оцінюючи зібрані в справі докази, суд приходить до висновку, що провина обвинуваченого ОСОБА_7 доведена повністю , оскільки досліджені вищевказані докази, які є в матеріалах кримінального провадження, отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

При цьому, суд вважає за необхідне визнати неналежним та недопустимим доказом -протокол пред`явлення особи для впізнання від 15.09.2022 року за наданими фотознімками, під час якого свідок ОСОБА_12 впізнавав на фото особу чоловіка, який штовхнув іншого чоловіка в спину в супермаркеті «АТБ», оскільки даний процесуальний документ не містить інформації, на якому саме фото зображено даного впізнаного ним чоловіка. При цьому довідка до даного протоколу не є інформативною, т.я. за змістом протоколу не вбачається, що свідок ОСОБА_12 впізнав даного чоловіка саме на фото №4 (том 1 а.с.95-97).

Таким чином, суд оцінивши досліджені в суді докази приходить до висновку, що дії ОСОБА_7 , що виразилися в необережному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження, правильно кваліфіковані за ст.128 КК України.

Органом досудового розслідування, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення при наступних обставинах: 19.08.2022 року приблизно об 11.40 год. ОСОБА_7 перебуваючи біля автомобільної стоянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , разом із незнайомим йому потерпілим ОСОБА_6 , де у вказаний час між ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин та особистої неприязні одне до одного виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 виник прямий умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, ОСОБА_7 , підійшовши обличчям до потерпілого ОСОБА_6 , умисно наніс останньому боковий удар правою рукою зігнутою в кулак в область підборіддя потерпілого ОСОБА_6 .

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 3-го ступеню з геморагічними вогнищами забиття речовини головного мозку в обох скроневих частках, гострої субдуральної гематоми лобно-скронево-тім`яно-потиличної ділянки зліва, субарахноїдального крововиливу, дислокаційного синдрому ( зміщення речовини головного мозку праворуч), переломів лобної, скроневої та тім`яної кісток праворуч, гематоми м`яких тканин скроневої ділянки справа, з розвитком в посттравматичному періоді мнестичної афазії по помірно вираженого астено-вегетативного синдрому, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Після чого, ОСОБА_7 залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

Вказані дії обвинувачуваного ОСОБА_7 були кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, а саме, в умисному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

Однак, дослідивши надані суду сторонами докази, суд приходить до висновку про перекваліфікацію дій ОСОБА_7 щодо умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння з ч.1 ст.121 КК України на ст.128 КК України, як такі, що виразились в необережному тяжкому тілесному ушкодженні, та які повинні бути правильно кваліфіковані за ст.128 КК України, з наступних підстав.

Так, за нормативним визначенням умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК).

Необережне тяжке тілесне ушкодження (ст. 128 КК) характеризується аналогічними елементами об`єктивної сторони, а за суб`єктивною стороною проявляється в необережній формі вини у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості, визначення яких надано у ст. 25 КК.

Отже, розмежування умисного протиправного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень іншій людині (ч. 1 ст. 121 КК) і необережне заподіяння таких ушкоджень (ст. 128 КК) здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивними сторонами цих злочинів.

Так, під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 вказував, що він не думав, що його дії приведуть до таких наслідків.

При цьому, з установлених під час судового розгляду обставин справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 під час конфлікту з ОСОБА_6 , наніс один удар останньому кулаком в область підборіддя, від чого потерпілий не втримався на ногах, впав на асфальтове покриття, вдарившись головою, отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно з висновком експерта № 2517е, який ніким не оспорювався, виявлені у потерпілого тілесні ушкодження в області голови, спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів) з необмеженою контактуючою поверхнею або при ударі об такий (такі), що діяв (діяли) в праву половину голови.

В подальшому дане було підтверджено і у висновку судово медичної експертизи № 2948е, в якій зазначено, що виявлені у потерпілого тілесні ушкодження в області голови спричинені і при падінні з висоти власного зросту на тверду поверхню.

Обвинувачений та потерпілий стверджували, що під час конфлікту ОСОБА_7 завдав один удару в ліву частину обличчя ОСОБА_6 , від чого той упав та вдарився головою об асфальт.

Про ці обставини вони повідомили і під час слідчих експериментів на досудовому розслідуванні ( том 1 а.с. 57-65, 152-156), за результатами яких було проведено судово-медичні експертизи й зазначено, що локалізація та характер виявлених у потерпілого ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення встановлений при проведенні судово-медичної експертизи, не суперечить механізму, локалізації та характеру, на які вказували потерпілий ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 в ході проведення з ними слідчих експериментів ( том 1 а.с.55-56, 150-151)

Крім того, про вищенаведене свідчить і відтворений відеозапис подій 19.08.2022 року.

Будучи допитаною в суді експерт ОСОБА_14 , яка підтвердила висновки судово- медичних експертиз та вказала, що виявлені у потерпілого ОСОБА_6 тілесні ушкодження спричинені від однієї механічної дії, яка надала тілу прискорення і в подальшому падіння тіла на тверду поверхню з необмеженою контактуючою поверхнею. При цьому, виявлені тілесні ушкодження не могли утворитися від удару кулаком, оскільки кулак володіє властивостями тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею.

Тобто, потерпілий отримав виявлені тілесні ушкодження не від удару кулаком, а від удару об предмет з необмеженою контактуючою поверхнею - асфальтне покриття.

Також експерт вказала, що обвинувачений ОСОБА_7 вдарив потерпілого в ліву частину обличчя, а виявлені тілесні ушкодження розташовані в правій половині голови, при цьому для таких ушкоджень характерна гематома зліва, яка є протиударною.

Крім того, судом враховано, спосіб, обставини завдання, під час яких, окрім даного одного удару кулаком в область підборіддя, обвинуваченим будь-які інші удари потерпілому ОСОБА_6 не наносились, місце вчинення злочину територія біля автомобільної стоянки, розташованої по АДРЕСА_2 , яке представляє собою відкриту ділянку місцевості з асфальтованим покриттям без будь-яких виступаючих поверхонь і не є небезпечною .

Таким чином, тяжке тілесне ушкодження було не безпосереднім наслідком заподіяного ОСОБА_7 удару в область підборіддя потерпілого, а результатом падіння останнього й удару головою об тверду поверхню, чого обвинувачений ОСОБА_7 хоч і не передбачав, але повинен був і міг передбачити.

Отже, в конкретному випадку мало місце не умисне, а необережне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим дії ОСОБА_7 підлягають перекваліфікації з ч. 1 ст. 121 на ст. 128 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце мешкання якого рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17.12.2021 року суду визнано за батьком ОСОБА_7 .

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом не встановлені.

Обтяжуючих покарання обставин судом також не встановлено.

При цьому, судом не приймаються доводи прокурора про визнання обтяжуючою обставиною вчинення злочину щодо особи похилого віку, а також представника потерпілого про вчинення злочину в присутності дитини, оскільки дані обставини , які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, в висунутому обвинуваченні (обвинувальному акті) прокурором не зазначені, а тому з урахуванням ст.337 КПК України, судом не можуть бути враховані при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

Враховуючи вищенаведені обставини, характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, що буде в даному випадку законним та справедливим, відповідатиме загальним засадам призначення покарання та буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Розглядаючи цивільний позов потерпілого про стягнення із

обвинуваченого матеріальної, моральної шкоди, а також витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення порушеного права, у тому числі і доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, судом встановлено, що в результаті протиправних дій ОСОБА_7 потерпілим ОСОБА_6 понесені витрати на пошкоджене майно, лікування та придбання лікарських препаратів в розмірі 69 375, 58 грн.

А тому, суд вважає за необхідне задовольнити цивільний позов потерпілого в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 матеріальної шкоди, оскільки заявлений розмір шкоди підтверджено наданими суду документами, а отже суд вважає дані вимоги обґрунтованими та такими, що повністю знайшли своє підтвердження під час судового розгляду та підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_6 .

Також, суд вважає повністю задовольнити цивільний позов потерпілого в частині стягнення з обвинуваченого витрат на правову допомогу, враховуючи наступне.

Згідно ч.2 ст.120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Наявність зазначених витрат потерпілого в розмірі 31 500 гривень підтверджується відповідними актами та квитанціями за договором про надання правової допомоги.

Згідно ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійсненні ним документально підтверджені процесуальні витрати, до складу яких відповідно до п.1 ч.1 ст.118, ч. 2 ст.120КПК України відносяться витрати на правову допомогу.

За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_6 понесені останньою витрати на правову допомогу в розмірі 31 500 гривень.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди, суд приходить до висновку про їх часткове задоволення, з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, суд повинен виходити з принципів законності, зваженості і справедливості.

Обґрунтовуючи моральну шкоду у позові, потерпілий вказав, що у зв`язку із скоєним відносно нього кримінальним правопорушенням, він зазнав моральної шкоди, яка виразилася в психологічних (моральних) стражданнях, тимчасовій відсутності в соціальному житті, шкоди його здоров`ю, що спричинило тривалу втрату працездатності, шкоди його ділової репутації, погіршення зору внаслідок кримінального правопорушення, погіршення рівня життя.

Судом враховується, що потерпілому ОСОБА_6 була завдана моральна шкода внаслідок перенесених страждань, що стали результатом вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, і зазначена моральна шкода була завдана саме діями обвинуваченого, що було достовірно встановлено під час розгляду справи, при цьому на цей час потерпілий ОСОБА_6 не може бути реалізований в своїй професійній діяльності адвоката, оскільки його уклад життя повністю змінився .

При цьому, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому ОСОБА_6 , судом враховується характер кримінального правопорушення, глибина душевних страждань потерпілого, а тому виходячи із вимог розумності та справедливості, суд вважає, що розмір заявленого потерпілим грошового відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню та стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_6 1 500 000 гривень.

Керуючись ст. ст. 128, 368, 370-371, 373-376, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

Призначити ОСОБА_16 покарання за ст.128 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років випробувального терміну не скоїть нового кримінального правопорушення, зобов`язавши його відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту в певний період доби, обраний ОСОБА_16 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_6 69 375 грн. 58 коп. матеріальної шкоди та 31 500 грн. витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_6 1 500 000 грн. ( один мільйон п`ятсот тисяч гривень ) моральної шкоди.

На вирок суду може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1