Справа № 346/1871/24
Провадження № 1-кс/346/741/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Слідчий суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника скаржника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, в режимі відеоконференцзв язку, скаргу ОСОБА_4 від імені та в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження №0000086 від 21.03.2024 р.,-

ВСТАНОВИВ:

Cкаржник звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області із скаргою на постанову про закриття кримінального провадження №0000086 від 21.03.2024 р.

Скарга мотивована тим, що дізнавач не вжила всіх необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування, зробила необґрунтовані висновки, які містяться в постанові, щодо обставин, які повинні були встановлені слідством, та завчасність висновку про відсутність в діянні складу злочину.

Потерпіла сторона вважає, що за таких обставин дізнавачем не було досліджено усіх обставин даного кримінального провадження, зокрема: не вилучено заповіту, дійсність якого ставиться під сумнів, а саме від 1995 року зареєстрованого за №12; ??не проведено експертизи для встановлення наявності чи відсутності підробки документа; не допитано особу, яка складала та посвідчувала заповіт, а саме секретаря Воронецької сільської ради ОСОБА_5 ; ??позбавлено можливості потерпілої сторони надати інші докази; не допитано потерпілого.

В свою чергу, звертає увагу на те, що дізнавач не виконав ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду, зокрема в тому, що суд наголошував, що є сукупність письмових документів, які дійсно дозволяють прийти до обґрунтованого висновку про можливе підроблення заповіту, оскільки наявні у матеріалах справи копії заповітів дійсно мають очевидні розбіжності у почерку, яким виконано рукописний текст від імені ОСОБА_6 .

Скаржник вказує, що в оскаржуваній постанові немає інформації про проведення будь-якої експертизи щодо встановлення факту чи відсутності факту підробки заповіту та не встановлено чи заповіт наданий ОСОБА_7 є оригіналом.

Таким чином, дізнавач передчасно закрито кримінальне провадження.

Лише даний факт вказує на те, що дізнавач не провела всіх необхідних слідчих (розшукових) дій для повного та неупередженого досудового розслідування.

Зважаючи на викладене, з метою всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування, потерпіла сторона вважає постанову дізнавача такою, яка необґрунтована та передчасна, в якій відсутній належний аналіз здобутих доказів та мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування. В постанові не викладено суть заяви особи, яка звернулася метою захисту своїх прав, не зазначено відповіді на порушені нею питання та обставини, як виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, тому досудове розслідування за заявою ОСОБА_4 , необхідно провести повно та всебічно у відповідності до вимог кримінально-процесуального закону України.

У постанові дізнавача про закриття кримінального провадження не наведено належних і достатніх мотивів ухвалення процесуального рішення, а саме, не встановлені обставини, які дозволяють прийти до висновку, що в діях ОСОБА_7 , секретаря Воронецької сільської ради відсутній склад правопорушення за ч.1 ст.358, ст. 364 КК У країни, не вказані підстави для прийняття такого рішення та не наведені фактичні дані, підтверджують обґрунтованість таких висновків органу досудового розслідування.

Просить, скасувати постанову старшого дізнавача СД Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, капітана поліції ОСОБА_8 від 22.07.2024 р. про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000086 від 21.03.2024 р., за ознаками кримінального проступку, передбаченого за ч. 1 ст. 358 КК України.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги скарги підтримав, просив задовольнити.

Дізнавач в судове засідання не з?явився, про дату та час розгляду скарги повідомлявся належним чином, однак на адресу суду надав матеріали кримінального провадження №0000086 від 21.03.2024 р.

Проаналізувавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги та ознайомившись зі змістом постанови про закриття кримінального провадження, а також матеріалами кримінального провадження №0000086 від 21.03.2024 р., вважаю за необхідне зазначити наступне.

Статтею 22 Кримінального процесуального кодексу України (надалі «КПК України») передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

При цьому чинний КПК України не встановлює вичерпного переліку дій, які є обов`язковими до вчинення слідчим при здійсненні досудового розслідування за повідомленням про кримінальне правопорушення.

При проведені досудового розслідування слідчий, дізнавач чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, та, передусім, враховуючи закріплені статтею 2 КПК України завдання кримінального судочинства, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення в рамках відповідного кримінального провадження.

Відповідно до частини 2 статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Встановлено, що в провадженні старшого дізнавача сектору дізнання Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області перебувало кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000086 від 21.03.2024 р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 березня 2024 року.

Постановою старшого дізнавача сектору дізнання Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 22 липня 2024 року про закриття кримінального провадження, кримінальне провадження №0000086 від 21.03.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Вважаючи вищевказану постанову про закриття кримінального провадження незаконною, скаржник ОСОБА_4 від імені та в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з даною скаргою про скасування цієї постанови.

Як зазначено Вищим антикорупційним судом в ухвалі від 02 листопада 2023 року у справі № 991/9403/23 «… з метою виконання завдань кримінального провадження та дотримання загальних засад його здійснення, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, а саме здійснення всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у їх сукупності».

У іншій справі за №991/10650/23 в ухвалі від 18 грудня 2023 року Вищим антикорупційним судом зазначено наступне:

«26. Пунктом 2 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що однією з підстав для закриття кримінального провадження є встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

27. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

28. Водночас, за змістом ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається за загальним правилом на слідчого та прокурора.

29. Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

30. Частиною 1 ст. 94 КПК України передбачено, що, зокрема, слідчий, прокурор, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

31. Отже, вищенаведені положення кримінального процесуального законодавства передбачають, що рішення про закриття кримінального провадження може бути прийнято лише у результаті проведення ефективного, повного та всебічного досудового розслідування. Досудове розслідування може вважатись всебічним та повним лише, якщо під час його проведення слідством було об`єктивно встановлено всі обставини справи, проведено всі слідчі (розшукові) та процесуальні дії для встановлення таких обставин, надану належну правову оцінку встановленим фактам та на підставі положень закону і фактичних даних прийнято процесуальне рішення».

Встановлено, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000086 від 21.03.2024 р. дізнавачем, при наявності у сукупності письмових документів, які дійсно дозволяють прийти до обґрунтованого висновку про можливе підроблення заповіту, оскільки наявні у матеріалах справи копії заповітів дійсно мають очевидні розбіжності у почерку, яким виконано рукописний текст від імені ОСОБА_6 , не вжито вичерпних заходів для проведення досудового розслідування - не проведено вилучення заповіту, який ставиться під сумнів, а саме від 1995 року зареєстрованого за №12; не проведено експертизи для встановлення наявності чи відсутності підробки документа; не допитано особу, яка складала та посвідчувала заповіт - секретаря Воронецької сільської ради ОСОБА_5 .

На думку слідчого судді, у постанові від 22 липня 2024 року про закриття кримінального провадження відсутні дані, які свідчать про неможливість допиту особи, яка посвідчила заповіт, хоча наявні обставини по даному провадженню вимагали виконання таких слідчих дій, оскільки саме ця особа могла бути причетна до вчинення правопорушення.

У оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження не наведено належних і достатніх мотивів ухвалення процесуального рішення, а саме, не конкретизовано особу, стосовно якої прийнято рішення про закриття кримінального провадження, не встановлені обставини, які дозволяють прийти до висновку, що в діях такої особи відсутній склад правопорушення, не вказані підстави для прийняття такого рішення та не наведені фактичні дані, які підтверджують обґрунтованість таких висновків органу досудового розслідування, не обгрунтовано і не мотивовано посилання на статті ЦК України.

У разі закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення, орган досудового розслідування, повинен встановити які саме дії вчинила особа, стосовно якої прийнято відповідне рішення та належним чином обґрунтувати свої висновки про відсутність у вказаних діях певної ознаки, яка дозволяє кваліфікувати їх як конкретне кримінальне правопорушення.

Відсутність в постанові про закриття кримінального провадження належної мотивації висновків про необхідність закриття кримінального провадження призводить до того, що сторона позбавляється можливості обґрунтувати свою позицію під час оскарження вказаної постанови до суду, а суд перевірити належним чином правильність таких висновків та наявність підстав для закриття кримінального провадження.

Враховуючи вимоги статті 2 та частини 2 статті 9 КПК України висновок дізнавача про закриття кримінального провадження є передчасним та не може вважатися обґрунтованим та таким, що відповідає принципам кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя не вбачає підстав вважати оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження обґрунтованою та мотивованою.

Отже, дізнавачем у оскаржуваній постанові передчасно зроблено висновок про закриття даного кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини» (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, «Ґюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Частиною 2 статті 301 КПК України визначено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість вимог скарги та наявність підстав для її задоволення.

Згідно з частиною 3 статтею 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову старшого дізнавача сектору дізнання Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 22 липня 2024 року про закриття кримінального провадження №0000086 від 21.03.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та оголошено 08 серпня 2024 року о 17 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1