СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1966/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання -ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003659 від 21.11.2024 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Масівці, Хмельницького району, Хмельницької області, українки, громадянки України, з середньою освітою, офіційно працюючої в Калинівському академічному ліцеї кухарем, розлученої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей: 11.12.2013 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої заадресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 190 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор - ОСОБА_4

обвинувачена - ОСОБА_3

захисник - ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

ОСОБА_3 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 21.02.2024, під час дії воєнного стану, введеного згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», строк якого неодноразово продовжувався і триває на теперішній час, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, невстановлена у ході досудового розслідування особа умисно, з корисливих мотивів, з метою шахрайського заволодіння чужим майном, вступила з нею та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами у попередню змову. Реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння шахрайським шляхом об?єктом нерухомого майна, ОСОБА_3 , та невстановлені особи, діючи за попередньою змовою групою осіб, серед громадян, яких можна віднести до соціально вразливої категорії населення, дізнались про власницю квартири АДРЕСА_3 , яка, відповідно до наявної інформації в Київському міському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності належала ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка згідно актового запису про смерть № 10413 від 15.05.2022, виданого Київським відділом державної реєстрації смерті ЦМУ МЮ України, померла 03.03.2022.

Після цього, особа № 1 запропонувала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виступити фіктивним власником квартири АДРЕСА_3 . ОСОБА_3 будучи обізнаною щодо злочинних намірів особи № 1, погодилась на пропозицію за грошову винагороду, та надала особі № 1, копії власних документів, а саме: паспорт громадянина України, картку платників податків, для виготовлення підробленого договору дарування та фото свого підпису.

Продовжуючи свої протиправні дії, попередньо отримавши відповідну інформацію щодо зазначеного об?єкту нерухомості та його власника в Київському міському бюро технічної інвентаризації, діючи спільно, відповідно до розподілених ролей, невстановлена досудовим розслідуванням особа за невстановлених досудовим розслідуванням обставин придбала нотаріальний бланк серії НОМЕР_1 , який не відповідає за способом друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території країни виробника - України. Після чого невстановлена досудовим розслідуванням особа нанесла на бланк відтиск печатки приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_7 , та шляхом нанесення плоским способом друку з подальшим друкуванням електрографічним способом друку тексту договору дарування, квартири АДРЕСА_3 , який начеб то укладений 06.10.2009 між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , та посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_7 , 3 внесенням рукописного тексту та підпису від імені «ДАРУВАЛЬНИКА» та «ОБДАРОВУВАНА», підпису від імені нотаріуса ОСОБА_7 .

В подальшому, з метою реалізації злочинного наміру щодо заволодіння шахрайським шляхом вказаного нерухомого майна, настановлена досудовим розслідуванням особа у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 21.02.2024, передала пакет документів, у тому числі з підробленим договором Дарування, державному нотаріусу 12-ї Київської державної нотаріальної контори м. Києва ОСОБА_8 , яка 21.02.2024 року зареєструвала право власності щодо квартири за адресою: АДРЕСА_4 , на підставну особу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння шахрайським шляхом об?єктом нерухомого майна, у невстановленому досудовим розслідуванням час та місці, невстановлена досудовим розслідуванням особа, підшукала іншу підставну особу № 2, роллю якої було перереєструвати квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , на себе і відразу, у найкоротший термін, здійснити її продаж добросовісному набувачу.

23.02.2024 року підставна особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі особи АДРЕСА_5 , прибули до офісу державного нотаріуса 12-ї Київської державної нотаріальної контори м. Києва ОСОБА_8 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , для укладення договору дарування квартири за адресою: АДРЕСА_4 .

Перебуваючи в офісі державного нотаріуса 12-ї Київської державної нотаріальної контори м. Києва ОСОБА_8 , вдаючи із себе власника квартири N АДРЕСА_3 , усвідомлюючи, що не є власником вищевказаного майна, ОСОБА_3 підписала договір дарування квартири АДРЕСА_3 на користь підставної особи № 2, яка в свою чергу набула право власності на вказаний об?єкт нерухомості.

У подальшому державним нотаріусом 12-ї Київської державної нотаріальної контори м. Києва ОСОБА_8 , було посвідчено вказаний договір, а відповідні відомості внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в результаті чого невстановлені досудовим розслідуванням особи заволоділи вищевказаним нерухомим майном, завдавши територіальній громаді міста Києва матеріальну шкоду в особливо великих розмірах у сумі у 1 500 100, 00 гривень, відповідно до ринкової вартості квартири станом на 21.02.2024, тобто в особливо великих розмірах.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за наведених вище обставин визнала у повному обсязі, щиро розкаялась і послідовно дала показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. Просила її суворо не карати.

Так, ОСОБА_3 пояснила, що в інтернеті познайомилась з чоловіком на ім`я ОСОБА_9 , який запропонував їй роботу, а саме підписати у нотаріуса папери щодо певної квартири, а саме про те, що в тій квартирі не зареєсровані її діти, за це обіцяв аванс 4000 гривень та через місяць після підписання документів - ще 6000 гривень. Так як вона не передбачала, що робить щось незаконне, була в кредитах, мала заборгованість по квартплаті, один з синів потрапив до лікарні, вона вимушено погодилась на пропозицію. В лютому 2024 вони з ОСОБА_9 зустрілись у ОСОБА_10 , поїхали до м. Києва на маршрутках, приїхали на ОСОБА_11 , знайшли вулицю ОСОБА_12 , і будівлю, де була вивіска "Адвокати". Ій дали підписати документи, значення яких не пояснили, на її запитання, люди з офісу повідомили, що документи про те, що її діти не зареєстровані в якійсь квартирі. Через день її знову привезли до Києва, але вже в нотаріальну контору, там ще знаходилась жінка і кілька чоловіків, вона підписала якийсь документ, надавала свій паспорт, ідентифікаційний код, завіряла копію свого паспорту; решту обіцяних коштів їй не виплатили. Через деякий час до неї прийшли поліцейські, пояснили, що відбулося шахрайство з квартирою за її участі, вона добровільно дала покази, розповіла все чесно, являлась за кожним викликом. Пізніше, коли слідство ще велося, до неї приїхав адвокат, назався ОСОБА_13 , розповів про ОСОБА_9 , запропонував правову допомогу, але вона відмовилась і повідомила все слідчого. Адвокат ще кілька разів навідував її, схиляв змінити покази, сказати, що квартиру їй подарувала бабуся, а потім вона вирішила її подарувати іншій людині, на що вона знову згоди не надала і розповіла все слідчому.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_3 обвинувачується у пособництві у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчинене за попередньою змовою групою осіб, у період дії воєнного стану, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 190 КК України, її вина повністю доведена доказами. Також, просить врахувати, що ОСОБА_3 свою вину визнала, надала покази, які відповідають обставинам справи та матеріалам кримінального провадження. При призначенні покарання прокурор просить урахувати, що ОСОБА_3 раніше не судима, має на утриманні двох малолітніх дітей, не стоїть на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, а тому призначити йому покарання у виді 5-ти років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, встановивши іспитовий строк 3 роки, без конфіскації майна; процесуальні витрати на залучення експерта в цьому, виділеному, кримінальному провадженні, покласти на рахунок держави так як щодо їх стягнення буде вирішуватись питання в основному провадженні. Також, питання речових доказів буде вирішено за результатами судового розгляду основного кримінального провадження.

Представник потерпілого ОСОБА_14 про час і місце судового засідання повідомлена належним чином 25.11.2024 року, в судове засідання не з`явилась, цивільний позов не подала. Суд, урахувавши думку сторін кримінального провадження, керуючись ст. 325 КПК України, провів судовий розгляд у відсутність представника потерпілого «КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ».

Таким чином, допитавши обвинувачену ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у пособництві у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, у період дії воєнного стану, в особливо великих розмірах, та кваліфікує її дії за ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 190 КК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 у відповідності до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином; обставину, яка пом`якшує та відсутність обставин, які обтяжують її покарання, дані про особу обвинуваченої, а саме те, що вона має постійне місце проживання та реєстрації, працює на двох роботах, на одній з яких - офіційно, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, що свідчить про її осудність; раніше не судима, розлучена, має на утриманні двох малолітніх дітей.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченою, так і іншими особами є призначення покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 5 ст. 190 КК України, а саме п`ять років позбавлення волі, без конфіскації майна.

З урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, фактичних обставин справи та характеру злочинного діяння, а саме відсутність настання тяжких наслідків, з огляду на особу винної, наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що його обтяжують, приймаючи до уваги ставлення обвинуваченої до вчиненого, яка обіцяла в судовому засіданні не допускати в подальшому протиправної поведінки та просила надати їй шанс стати на шлях виправлення без позбавлення волі, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_3 зможе довести своє виправлення без реального відбування покарання, і тому вважає за можливе звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку та покладенням певних обов`язків, встановлених ст. 76 КК України.

В силу вимог ст. 77 КК України судом не застосовується обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Витрати на залучення експерта в даному кримінальному провадженні слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 190 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Витрати на залучення експертів в розмірі 12115 (дванадцять тисяч сто п`ятнадцять) грн. 48 коп. - віднести на рахунок держави.

Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Святошинський районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1