1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/1531/24 1-кс/335/4747/2024
14 листопада 2024 року м. Запоріжжя
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 189 КК України,
13.11.2024 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_8 , про продовження щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів без права звільнення під заставу.
В обґрунтування клопотання слідчий послався на таке.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 , діючи умисно, з метою отримання наживи та незаконного збагачення шляхом вимагання чужого майна, не пізніше початку червня 2024 року, організував злочинну групу, яка під його керівництвом, діючи на території м. Запоріжжя до її викриття співробітниками поліції у вересні 2024 року, вчинила ряд тяжких та особливо тяжких злочинів, спрямованих проти життя, здоров`я, недоторканності, свободи і власності громадян.
Враховуючи складність та підвищений ризик одноособового незаконного впливу з метою вимагання, ОСОБА_9 послідовно, у різний період часу приблизно з середини початку червня 2024 року, перебуваючи у м. Запоріжжі, вступив у змову і залучив до злочинної діяльності ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за участі яких, з метою реалізації свого злочинного плану, направленого на протиправне швидке збагачення, створив організовану злочинну групу, яку він неформально очолював та керував нею.
Враховуючи, що із залученими до злочинної групи співучасниками ОСОБА_9 був знайомий заздалегідь, він був упевнений в їх досвіді, особистих якостях та можливостях для незаконних дій, направлених на незаконне отримання грошових коштів від третіх осіб.
Знаючи про мету створення вказаної групи незаконне збагачення шляхом вимагання із застосуванням психічного насильства над потерпілими шляхом погроз фізичної розправи, фізичного насильства над потерпілими шляхом завдання тілесних ушкоджень, побоїв та мордувань, обмеження прав потерпілих шляхом їх викрадення та позбавлення волі, прагнучи заволодіння майном потерпілих, коштами шляхом їх отримання від потерпілих у готівці або таких, що надходили б на рахунки співучасників у вигляді безготівкових переказів, ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , у різний час на протязі з червня 2024 року до початку липня 2024 року увійшли до складу організованої ОСОБА_9 групи та активно брали участь в її діяльності і злочинах, які вони вчинювали спільно.
Всі члени групи були об`єднані єдиним планом, з розподілом функцій її учасників, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім її співучасникам. Організовану групу, яку створив ОСОБА_9 , з метою вимагань грошових коштів характеризувалось стійкістю, що виражалося у його згуртованості і стабільності.
За час функціювання, члени організованої групи, з метою виконання узгодженого спільного плану, згідно відведених їм ролей разом або у визначеному ОСОБА_9 складі, брали участь в її діяльності: підшукували осіб у яких на банківських рахунках маються грошові кошти у великій сумі, з`ясовували інформацію про особу (соціальні зв`язки, моральні якості), що давало їм зрозуміти яку обставину можна було б використовувати як привід для вимагання, діяли відповідно до розробленого плану, відомого всім учасникам організованої групи.
При цьому ОСОБА_9 , діючи як керівних організованої групи спільно із її учасниками ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та невстановленими особами, з метою систематичного отримання чужого майна з погрозою насильства над потерпілими, обмеження їх прав, свобод та законних інтересів, висували потерпілим вимоги повернення боргів, зобов`язань по яким в дійсності потерпілі не мали.
Згідно з узгодженим планом вимагань співучасники повинні були отримати від потерпілих осіб, грошову винагороду як відступні кошти, під вигаданим приводом що грошові кошти не належать потерпілим.
Будучи організатором вказаної групи, ОСОБА_9 планував злочинну діяльність, розподіляв ролі і координував дії співучасників з метою досягнення спільної злочинної мети, і повинен був розподіляти між співучасниками здобуті злочинним шляхом кошти.
Крім того, ОСОБА_9 особисто, з відома інших співучасників, планував чинити на потерпілих постійний психологічний вплив, з метою схилити до виконання незаконних майнових вимог, а в разі протидії з їхнього боку, за участі співучасників організованої групи, шляхом психічного залякування з висловлюванням погроз застосування насильства, фізичної розправи стосовно потерпілих та їхніх близьких родичів і членів сімей, обмеження їх законних прав на свободу переміщення, схилити проти їх волі до передачі грошових коштів.
Для додання членам організованої групи мобільності під час вчинення злочинів, можливості утримання та перевезення потерпілих, а також для швидкого залишення місця злочинів, учасниками організованої злочинної групи було узгоджено використання транспортних засобів автомобілів марок: «BMW 550E XDRIVE», типу легковий седан, в кузові сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 та «DAAEWOO LANOS», типу легковий седан, в кузові сірого кольору д.н.з. НОМЕР_2 , право керування якими мав ОСОБА_5 ; «BMW 530I», в кузові легковий седан чорного кольору д.н.з. НОМЕР_3 , право керування яким мав ОСОБА_11 ; «AUDI A4», в кузові легковий універсал чорного кольору д.н.з. НОМЕР_4 , право керування яким мав ОСОБА_10 ; «DAEWOO LANOS» в кузові сірого кольору, д.н.з НОМЕР_5 , право керування яким мав ОСОБА_9 .
Одночасно з цим, ОСОБА_9 використовуючи ту обставину, що його знайомий ОСОБА_10 , як особа, яка притягнена за вчинення грабежу, розбійного нападу, вимаганні та викрадені людей, має відповідний кримінальний досвід, приблизно на початку червня 2024 року залучив його до складу організованої ним злочинної групи.
Після чого, ОСОБА_10 , надавши згоду на участь в організованій групі, діючи в корисливих інтересах інших співучасників, мав чинити психічний вплив на потерпілих і, шляхом залякування або застосування фізичного насильства, примусити їх до передачі коштів або майна.
Крім того, ОСОБА_9 , приблизно на початку червня 2024 року, з метою забезпечення оперативного виїзду для вчинення запланованих злочинів та уникнення затримання правоохоронцями на місці події, залучив до діяльності організованої групи: ОСОБА_5 , який як користувач автомобілів марок: «BMW 550E XDRIVE», типу легковий седан, в кузові сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 та «DAAEWOO LANOS», типу легковий седан, в кузові сірого кольору д.н.з. НОМЕР_2 , надавши згоду на участь в організованій групі, діючи в корисливих інтересах інших співучасників, мав забезпечувати доставку співучасників організованої групи з використанням цих транспортних засобів; ОСОБА_11 , який як користувач автомобіля «BMW 530I», в кузові легковий седан чорного кольору д.н.з. НОМЕР_3 , надавши згоду на участь в організованій групі, діючи в корисливих інтересах інших співучасників, мав забезпечувати доставку співучасників організованої групи з використанням цього транспортного засобу, а також в разі необхідності доставляти потерпілих у заздалегідь визначені місця для подальшого вчинення викрадення людей та вимагання, та в разі здобуття цінного майна транспортувати його до відповідних місць збуту.
Крім того, ОСОБА_9 , беручи до уваги, що членами організованої групи необхідно одночасно чинити фізичний та психологічний тиск на декількох потерпілих, використовуючи ту обставину, що його знайомі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 мають спортивну статуру, фізичну силу та значні антропометричні дані, не пізніше середини червня 2024 року, залучив їх до складу організованої ним злочинної групи.
Після чого ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , надавши згоду на участь в організованій групі, діючи в корисливих інтересах інших співучасників, мали чинити психічний вплив на потерпілих і, шляхом залякування або застосування фізичного насильства, примусити їх до передачі коштів або майна.
ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та невстановлені співучасники, будучи співвиконавцями запланованих злочинів і активними учасниками організованої та очолюваної ОСОБА_9 злочинної групи, надавши згоду останньому на участь в цьому об`єднанні, як на етапі його створення та у наступному, приєднуючись до нього, усвідомлювали, що всі вони входять у організовану злочинну групу, своїми діями, у тому числі під час вчинення вимагань, незаконного позбавлення волі громадян, підтвердили реальність своїх намірів, так як безпосередньо в активній формі брали участь у викраденнях та утриманні осіб, відповідно до плану і відведеним їм ролям, виконували конкретні дії, спрямовані на досягнення спільної злочинної мети, тобто брали безпосередню участь у вчиненні злочинів.
Учасники організованої групи впродовж усієї злочинної діяльності інформували один одного про злочини, які готувалися, під час вчинення яких діяли з розподілом ролей заздалегідь розробленим планом та схваленому усіма учасниками групи, при цьому усі співучасники усвідомлювали, що дії кожного з них є невід`ємною частиною загального обсягу дій при скоєнні злочинів.
Таким чином, ОСОБА_9 , не працюючий, не маючий легальних джерел отримання доходів для існування, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою отримання наживи та незаконного збагачення, з початку червня 2024 року організував та очолив організовану групу у складі: ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які за час спільної злочинної діяльності 10.07.2024 реалізували вимагання майна у ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , викрадення ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , відкрите викрадення майна ОСОБА_15 та ОСОБА_14 .
Так, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи у складі організованої групи з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та з невстановленими досудовим слідством особами, з метою отримання наживи та незаконного збагачення шляхом вимагання чужого майна, вчинили ряд тяжких та особливо тяжких злочинів, спрямованих проти життя, здоров`я, недоторканності, свободи і власності громадян.
Так, 10.07.2024, приблизно о 14 годині 30 хвилин, ОСОБА_9 діючи за попередньою змовою у складі організованої групи з ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та з невстановленими досудовим слідством особами, на автомобілях марки BMW 550E XDRIVE», типу легковий седан, в кузові сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , «DAAEWOO LANOS», типу легковий седан, в кузові сірого кольору д.н.з. НОМЕР_2 , «BMW 530I», в кузові легковий седан чорного кольору д.н.з. НОМЕР_3 , прибули до відділення «Райффайзен Банку», що розташоване за адресою м. Запоріжжя, проспект Металургів, 3, де зустрівши потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , з метою вимагання, висловлюючи явну готовність нанесення тілесних ушкоджень, застосувавши до ОСОБА_14 побої та утримуючи потерпілих під своїм контролем, всупереч їх волі, обмежуючи їх свободу, погрожуючи застосуванням фізичного насильства, з метою полегшення вчинення вимагання, викрали останніх, помістивши до автомобіля марки «BMW 530I», в кузові легковий седан чорного кольору д.н.з. НОМЕР_3 .
В подальшому, діючи у складі організованої групи ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , з відома ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та з відома та узгоджено із ОСОБА_9 , залишаючи під своїм контролем ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , погрожуючи їм застосуванням фізичного насильства та завдавши побоїв, використовуючи автомобіль марки «BMW 530I», в кузові легковий седан чорного кольору д.н.з. НОМЕР_3 , перевезли потерпілих проти їх волі до приміщення будинку АДРЕСА_2 , де незаконно утримували потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_16 під своїм контролем проти їх волі з метою вимагання.
Перебуваючи за вказаною адресою, діючи у складі організованої групи, ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та з невстановленими досудовим слідством особами, тримаючи потерпілих в обмежених умовах, за відсутності сторонніх осіб, продовжували висувати ОСОБА_14 свої незаконні вимоги про передачу їм грошових коштів на загальну суму 600 000 гривен.
Так, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , отримавши частину грошей від ОСОБА_14 , шляхом переводу грошей з банківського рахунку останнього на невстановлений досудовим слідством банківський рахунок, продовжуючи залишати під своїм контролем ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , погрожуючи їм застосуванням фізичного насильства та завдавши побоїв, від потерпілих отримали обіцянку виконати вимоги про передачу грошей в частині обумовленої суми з розстрочкою.
В подальшому ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 з відома та узгоджено з ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_5 , продовжуючи утримувати потерпілих проти їх волі та обмежуючи їх свободу в салоні автомобіля марки «BMW 530I», в кузові легковий седан чорного кольору д.н.з. НОМЕР_3 , відвезли потерпілих до будинку АДРЕСА_3 , де приблизно о 17 годині звільнили їх.
Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України, тобто вчинення незаконного позбавлення волі і викрадення людини, вчиненого організованою групою, з корисливих мотивів, щодо двох чи більше осіб, що супроводжувалось завданням фізичних страждань потерпілим.
Крім того, 10.07.2024 року приблизно о 14 годині 30 хвилин, ОСОБА_9 , діючи у складі організованої групи за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та з невстановленими досудовим слідством особами, на автомобілях марки BMW 550E XDRIVE», типу легковий седан, в кузові сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , «DAAEWOO LANOS», типу легковий седан, в кузові сірого кольору д.н.з. НОМЕР_2 , «BMW 530I», в кузові легковий седан чорного кольору д.н.з. НОМЕР_3 , прибули до відділення «Райффайзен Банку», що розташоване за адресою м. Запоріжжя, проспект Металургів, 3, де реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з метою отримання наживи та незаконного збагачення шляхом вимагання чужого майна, маючи відомості про те, що ОСОБА_14 має у своєму розпорядженні банківську карту, на якій маються грошові кошти в сумі понад 300 000 гривень, діючи з корисливих мотивів, під вигаданим приводом та з погрозою фізичного насильства, висунули ОСОБА_14 та ОСОБА_16 незаконні вимоги про погашення боргового зобов`язання у розмірі понад 600 000 гривень, якого у дійсності не існувало.
ОСОБА_9 , разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , продовжуючи протиправні дії спрямовані на вимагання грошових коштів, застосовуючи психічне насильство, що супроводжувалось залякуванням фізичною розправою, обмеженні у свободі, змусили потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_16 проти їх волі сісти до автомобіля марки «BMW 530I», в кузові легковий седан чорного кольору д.н.з. НОМЕР_3 та обмежуючи їх свободу, перевезли до приміщення будинку АДРЕСА_2 .
Тримаючи потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_16 в зачинених умовах за відсутності сторонніх осіб у приміщенні зазначеного будинку, ОСОБА_9 , разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та з невстановленими досудовим слідством особами, погрожували потерпілим застосуванням насильства, небезпечного для їх життя і здоров`я, висловлюючи явну готовність застосування предмету, який вони сприймали як ніж, завдали побої та мордування, погрожували тривалим обмеженням прав потерпілих шляхом викрадення та позбавлення волі, вимагали передати їм грошові кошти на суму 600 000 гривень.
Побоюючись за своє життя і здоров`я, ОСОБА_14 , знаходячись в зачинених умовах за відсутності сторонніх осіб у приміщенні будинку, діючи під протиправним впливом та виконуючи незаконні вимоги співучасників вимагання, в якості розрахунку по безпідставним борговим зобов`язанням, накладеним на нього ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , потерпілий був змушений повідомити пароль свого мобільного телефону та «банкінгу Райффайзен Банку», за допомогою якого, шляхом переводу грошей з банківського рахунку ОСОБА_14 на невстановлений досудовим слідством банківський рахунок, було переведено грошові кошти в сумі понад 300 000 гривень, на користь співучасників організованої групи.
Крім того, в зв`язку з тим, що отримана ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 сума грошових коштів, була не достатня для погашення безпідставних боргових зобов`язань, ОСОБА_14 побоюючись за своє життя та здоров`я, повідомив місцезнаходження цінного майна, що належить останньому та його співмешканки ОСОБА_15 .
Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, що кваліфікується як вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеження його прав, свобод або законних інтересів (вимагання), вчиненої організованою групою, з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, в умовах воєнного стану.
Крім того, за наведених вище обставин, 10.07.2024, приблизно о 16 годині, в ході вчинення вказаного вимагання та незаконного утримування потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_16 проти їх волі та обмежуючи їх свободу переміщення, ОСОБА_9 , діючи у складі організованої групи з ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з відома ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, прибули до квартири АДРЕСА_4 , де погрожуючи потерпілій ОСОБА_15 застосувати до неї з насильство, яке не є небезпечне для життя чи здоров`я потерпілого, проникли до приміщення вказаної квартири та відкрито викрали майно, що належить потерпілим ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , спричинивши останнім матеріальний збиток на суму понад 100 000 гривень.
В подальшому, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , розуміючи, що їх злочинні дії мають відкрий характер та розуміючи настання наслідків, з викраденим майном зникли з місця скоєння злочину, тим самим розпорядившись майном.
Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України, що кваліфікується як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, вчинений організованою групою, поєднаний з проникненням до житла, вчинений в умовах воєнного стану.
25.09.2024 ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
Клопотання про продовження щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під варту обґрунтовується наявністю ризиків, зазначених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала, пославшись на факти та доводи, викладені у ньому, однак уточнила, що сторона обвинувачення просить продовжити запобіжний захід в межах строку досудового розслідування, який продовжений до 25.12.2024.
Підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував, пояснень по суті клопотання не надав, підтримав думку адвоката.
Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_6 , також заперечував проти задоволення клопотання. Зауважив, що повідомлена його підзахисному підозра викликає обґрунтовані сумніви, оскільки вона не враховує, що принаймні один потерпілий є військовослужбовцем і перебуває у розшуку через самовільне залишення військової частини, і через це може перебувати у залежності від правоохоронних органів. Також встановлено, що гроші, які віддавав потерпілий, йому не належали, а тому кваліфікація діяння підозрюваного є неправильною. В сукупності, на думку захисника, це може свідчити про штучність доказової бази та необґрунтованість підозри. Також захисник посилався на те, що заявлені стороною обвинувачення ризики, покладені в основу клопотанні, є лише припущеннями і не підтверджені жодними доказами. Крім того, ОСОБА_5 позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий. Тримання його під вартою позбавлене сенсу, оскільки за весь час з моменту повідомлення про підозру за участю ОСОБА_5 не було проведено жодної процесуальної дії. При цьому підозрюваний раніше не судимий і навіть не притягався до кримінальної відповідальності. Відтак, цілком достатнім було б поміщення підозрюваного під цілодобовий домашній арешт з використанням електронного засобу контролю.
Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Щодо обґрунтованості підозри.
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).
При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи
Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
Як випливає з доданих до клопотання матеріалів кримінального провадження, станом час вирішення питання про запобіжний захід обґрунтованість підозри підтверджується такими доказами:
протоколами допитів, потерпілих: ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 ;
протоколом впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_14 ;
протоколом впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_16 ;
протоколом впізнання за фотознімками за участі потерпілої ОСОБА_15 ;
протоколом допиту свідка ОСОБА_17 ;
протоколом впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_17
протоколом обшуку за адресою мешкання ОСОБА_9 , а саме за адресою: АДРЕСА_5 ( АДРЕСА_6 );
іншими матеріалами кримінального провадження, в тому числі матеріалами проведення НСРД, з яких знято гриф таємності.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, зазначених вище, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Щодо наявності ризиків.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що на теперішній час існують такі заявлені органом досудового розслідування судом ризики, що визначені у ст. 177 КПК України:
- ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду;
- ризик незаконного впливу на потерпілого;
- ризик вчинення нового кримінального правопорушення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створитимуть загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Зокрема, доказами на обґрунтування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується, - можуть бути документи, довідки про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.
Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що окремі з вказаних у клопотанні ризиків продовжують існувати, а ступінь їх вірогідності, необхідна та достатня для продовження тримання підозрюваного під вартою, не зменшилась.
Щодо ризику переховування від досудового розслідування та суду.
Діяння, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , є умисними тяжкими злочинами насильницької і корисливої спрямованості. Ця обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.
Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (Clooth v. Belgium (Клоот проти Бельгії), § 40).
У зв`язку з цим слідчий суддя зауважує, що під час обрання запобіжного заходу було встановлено, що ОСОБА_5 офіційно непрацевлаштований, заробляє на життя тим, що неофіційно отримує дохід від тренування підлітків східним єдиноборствам, власного житла не має, проживає у приміщенні, що належить його матері, міцних соціальних зв`язків, які б утримали його від переховування, не має.
При цьому, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання слідчого, підозрюваний не може не розуміти, що потерпілі вказали на нього як на особу, яка безпосередньо застосувала насильство і погрози для заволодіння майном, що істотно підвищує вірогідність пред`явлення обвинувачення та в подальшому засудження, що, у свою чергу, може підштовхнути підозрюваного до переховування.
Щодо ризику незаконного впливу на потерпілих і свідків у цьому ж кримінальному провадженні
Оцінюючи можливість впливу на потерпілих і свідків, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).
За таких обставин ризик впливу на потерпілих свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від потерпілого та дослідження їх судом.
Разом із цим, маючи можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження в частині, що стосуються клопотання про обрання запобіжного заходу, а отже і з протоколами допиту свідків, підозрюваний знатиме як їх персональні данні, так і зміст наданих ним свідчень на стадії досудового розслідування.
Також слідчий суддя враховує, що у справах щодо даної категорії кримінальних правопорушень встановлення дійсних обставин їх вчинення часто залежить виключно або переважно від показань потерпілих, через що є вкрай важливим убезпечити їх від будь-якого стороннього впливу.
Однак ОСОБА_5 підозрюється у діяннях, пов`язаних саме з нехтуванням правом людини на особисту недоторканість, подавленням волі іншої особи, що надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного на потерпілих і свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.
З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає доведеним наявність вказаного ризику, а його ступінь таким, запобігти якому на початковій стадії досудового розслідування можливе шляхом ізоляції підозрюваного від суспільства.
Щодо ризику вчинення нових кримінальних правопорушень.
Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 раніше не судимий, будь-яких відомостей про його причетність взагалі до будь-яких інших протиправних діянь сторона обвинувачення не надала.
Відтак, як і при обранні запобіжного заходу, у слідчого судді відсутні підстави для висновку про існування істотного ризику вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень.
Отже, незважаючи на це, в даному випадку сама тяжкість підозри вказує на те, що на початковій стадії досудового розслідування, на період активного збирання доказів його причетності, продовження тримання підозрюваного під вартою буде співмірним меті охорони суспільних відносин від насильницьких посягань. У свою чергу, це не виключає, що в подальшому підстави для продовження тримання підозрюваного під вартою зміняться або припинять існування.
Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, такого як особисте зобов`язання, застава або домашній арешт, свідчить той факт, що вказані заходи не здатні забезпечити ізоляцію підозрюваного в тій мірі, яка була б достатньою для запобігання вказаних вище ризикам.
Неможливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки обґрунтовується таким.
Відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу, і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.
Слідчий суддя також зауважує, що стороною захисту не було надано доказів на підтвердження того, що перебування підозрюваного під вартою є несумісним із станом його здоров`я або іншими об`єктивними обставинами.
Доводи підозрюваного та його захисника слідчий суддя відхиляє, оскільки вони не спростовують наведених вище висновків.
Більше того, додані до клопотання матеріали НСРД, з яких знято гриф таємності, свідчать про те, що ОСОБА_9 і ОСОБА_5 у подіях, що покладені в основу повідомлення про підозру у цьому кримінальному провадженні, відігравали найактивнішу і вирішальну роль, що може свідчити про їх підвищену суспільну небезпечність.
Відтак, беручи до уваги характер та ступінь суспільно небезпечності інкримінованих підозрюваному діянь, що пов`язані із застосуванням насильства та погроз його застосування, слідчий суддя на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України не вбачає підстав не визначення розміру застави як умови звільнення підозрюваного з-під варти.
Також слід враховувати, що ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.11.2024 строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні був продовжений до 25.12.2024, у зв`язку з чим запобіжний захід може бути продовжений лише до вказаної дати
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 задовольнити частково.
Продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з триманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», в межах строку досудового розслідування, без визначення застави.
Строк дії цієї ухвали та строк тримання під вартою ОСОБА_5 обчислювати з 14.11.2024 по 25.12.2024 включно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особою, що перебуває під вартою, - протягом п`яти днів з дня отримання повного тексту ухвали..

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали оголошений о 12 год. 45 хв. 18.11.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1