МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/2435/24
Провадження № 1-кс/945/399/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , заступника начальника СВ ВП № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області в м. Миколаєві, розглянувши клопотання заступника начальника СВ відділення поліції №5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 жовтня 2024 року за № 0000397 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крива Балка Миколаївського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 15.09.2017 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ч. 71 КК України до покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.02.2019 року умовно - достроково з невідбутим строком 11 місяців 25 днів, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника СВ відділення поліції № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який підозрюється вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України строком на 60 діб, з визначенням підозрюваному застави у розмірі 80 (восьмидесяті) розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 07.10.2024 року близько о 21:10 годині ОСОБА_5 прибув до будинку АДРЕСА_2 з метою з`ясування особистих відносин із ОСОБА_7 .

07.10.2024 року близько о 21:10 годині ОСОБА_5 через незачинену хвіртку зайшов на територію двору домоволодіння АДРЕСА_2 , який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_7 та через незачинені двері, зайшов до зазначеного вище будинку, де перебувала остання. З метою з`ясування особистих неприязних відносин ОСОБА_5 почав висловлюватись у бік ОСОБА_7 лайкою, та в цей момент у нього виник умисел на заволодіння мобільним телефоном «Redmi A3», який ОСОБА_7 тримала у своїй руці. Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив та мету власного незаконного збагачення, ОСОБА_5 , знаходячись у приміщенні зазначеного будинку, вирвав з руки ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Redmi A3», який належить останній, вартістю 5000 гривень, та не реагуючи на прохання потерпілої повернути їй телефон, з місця скоєння кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим телефоном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_7 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому в умовах воєнного стану.

08.10.2024 року ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

08.10.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні прокурор Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 підтримала та просила слідчого суддю застосувати вказаний запобіжний захід строком на 60 (шістдесят) днів.

Підозрюваний ОСОБА_5 щодо застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував та просив слідчого суддю обрати відносно нього запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі - у вигляді домашнього арешту. Пояснив, що з ОСОБА_7 перебував у цивільному шлюбі з червня 2024 року, забрав телефон, щоб вона поїхала додому. Працює не офіційно водієм. Проживає з матір`ю пенсіонного віку (1953 р.н.), яка потребує його допомоги. Вважає, що фактично був затриманий з 22:00 07.10.2024.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити розмір застави у мінімальному розмірі, оскільки підозра є необґрунтованою, обставини вчинення кримінального правопорушення викладені не вірно, а відтак ОСОБА_5 винним себе не визнає. Прокурор не обґрунтував наявність ризиків, оскільки тяжкість покарання не є підставою для обрання запобіжного заходу, відповідно до практики ЄСПЛ. Інформація, що підозрюваний ніде не працює є не вірною. Він працює водієм на базі, що займається овочами. Проживає з матір`ю, ОСОБА_8 , 1953 р.н., яка має хворобу серця, що підтверджено довідкою № 163 від 15.04.2024, та потребує підтримки сина. Посилання на те, що підозрюваний може вчиняти вплив на свідків є необґрунтованими, оскільки свідок водій таксі, який може підтвердити лише, що ОСОБА_5 сів у таксі з телефоном; скарги, заяви свідка, що на нього здійснюється вплив з боку ОСОБА_5 відсутні. Посилання на можливість переховуватись та здійснити виїзд за межі України є безпідставним, оскільки є загальновідомою обставиною, що чоловіки призивного віку не можуть виїхати за межі України, а ОСОБА_5 стоїть на обліку в воєнкоматі. Розмір застави, що просить застосувати прокурор є непомірним, і застава у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб є достатньою. Звертає увагу, що фактичний час затримання не співпадає з тим, що вказаний в протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 08.10.2024.

Слідчий суддя заслухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого приходить до таких висновків.

Встановлено, що у провадженні СВ відділення поліції № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження № 0000397 від 08.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

08.10.2024 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Слідчий суддя також зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованості підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаyv.UnitedKingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Необхідно зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Відповідно до ч. 4 ст. 193 КПК України за клопотанням сторін або за власною ініціативою слідчий суддя має право дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу. В світлі конкретних обставин даного клопотання досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. Його причетність до оголошеної підозри підтверджується фактичними даними, що містяться у рапорті чергового відділення поліції №5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 07.10.2024, фактичними даними, що містяться у заяві ОСОБА_7 від 07.10.2024, фактичними даними, що містяться у протоколі огляду місця події від 07.10.2024, фактичними даними, що містяться у протоколі огляду місця події від 07.10.2024, фактичними даними, що містяться у показах потерпілої ОСОБА_7 від 08.10.2024, фактичними даними, що містяться у показах свідка ОСОБА_9 , фактичними даними, що містяться у протоколі впізнання особи за фотознімками від 08.10.2024.

Таким чином, наявні матеріали на думку слідчого судді свідчать, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за вчинення якого передбачено у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого підозрюваному правопорушення, на даний час існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Оцінюючи обґрунтованість даного ризику, слідчий суддя виходить із передбаченої кримінальним процесуальним законом процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК), оскільки жоден доказ не має наперед встановленої сили.

За таких обставин, оскільки допит свідків на стадії судового розгляду у цьому кримінальному провадженні ще не здійснено, то слідчий суддя погоджується з тим, що доведеним є ризик незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_5 на свідків в даному кримінальному провадженні, з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КК України.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КК України, на який посилається слідчий в клопотанні та прокурор у судовому засіданні не доведений. Оскільки, як вбачається з наданих доказів, до Миколаївського районного суду Миколаївської області направлено обвинувальні акти у кримінальних провадженнях щодо обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень у 2020, 2021, 2022 роках, але за цей час ОСОБА_5 не переховувався від органів досудового розслідування чи суду, або ж таких доказів не надано. Те саме стосується виїзду на непідконтрольну Україні територію. В той же час, виїзд за межі території України чоловікам призивного віку є обмеженим.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя приходить до переконливого висновку про те, що стороною обвинувачення не надано доказів, достатніх, щоб переконати суд у необхідності застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою, з урахуванням того, що відсутні дані про те, що обвинувачений може ухилятись від слідства та суду, чи іншим чином перешкоджати правосуддю, а ризик впливу на свідків та продовження вчинення кримінальних правопорушень може бути мінімізований за рахунок інших запобіжних заходів.

Водночас, слідчий суддя при вирішенні питання про застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу враховує те, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 5 ст. 9 КПК). Так, згідно правової позиції ЄСПЛ, викладеної у пункті 80 рішення від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, а тому при вирішенні питання про достатній та необхідний запобіжний захід, що може забезпечити належну процесуальну поведінку та запобігти встановленим ризикам, слідчий суддя враховує, що підозрюваний має постійне місце проживання, проживає з мамою пенсійного віку, яка відповідно до довідки, наданої стороною захисту страждає на хворобу серця та потребує нагляду, в той же час є раніше судимим, за місцем проживання характеризується негативно, офіційно не працевлаштований, а також те, що до Миколаївського районного суду Миколаївської області направлено обвинувальні акти у кримінальних провадженнях щодо обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень у 2020, 2021, 2022 роках.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Домашній арешт являє собою позбавлення свободи в розумінні підпункту «с» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини (пункт 17 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Вітторіо та Луіджи Манчіні проти Італії», «Лавентс проти Латвії»).

З урахуванням встановлених обставин, пояснень прокурора, підозрюваного та його захисника, практики ЄСПЛ, стану здоров`я матері підозрюваного, враховуючи наявний ризик, передбачений п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, слідчий суддя визнає за можливе, з урахуванням вимог ст.181 КПК України, застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід - домашній арешт, заборонивши підозрюваному цілодобово залишати житло та поклавши на нього обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України до 05.12.2024 року.

Керуючись статями 131, 132, 176-178, 181, 193-194, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені клопотання заступника начальника СВ відділення поліції № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 жовтня 2024 року за № 0000397 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною цілодобово залишати місце постійного проживання, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 - строком до 05.12.2024 (включно).

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися з місця постійного мешкання без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та місця роботи; у разі наявності здати на зберігання до СВ ВП № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області закордонний паспорт/інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; не спілкуватись у будь-який спосіб взагалі з свідками, понятими у провадженні, які були присутні під час проведення слідчих дій.

Дозволити ОСОБА_5 залишати місце проживання для переміщення та перебування у найближчому сховищі або укритті, під час оголошення повітряної тривоги на території м. Миколаєва, Миколаївської області.

Строк дії ухвали відносно ОСОБА_5 закінчується 05 грудня 2024 (включно).

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали негайно направити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, для виконання.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали.

Повний текст ухвали проголошений 10 жовтня 2024 року о 16 годині 30 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1

10.10.2024