Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/391/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2024 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 липня 2024 року, якою стосовно,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зибкове Онуфріївського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, який має на своєму утриманні двоє неповнолітніх дітей, на обліку як безробітній в центрі зайнятості не перебуває, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

15.09.2020 року Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за вчинення кримінальних правопорушень передбачений ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки,

щодо якого до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області 22.09.2020 року направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, та 25.02.2021 направлено обвинувальний актом у кримінальному провадженні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою постійного місця проживання, а саме: АДРЕСА_2 , у межах строку досудового розслідування, тобто до 27.08.2024 року, з покладенням на нього обов`язків передбачених ч.5 ст. 194 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_11 , за погодженням з прокурором Онуфріївського відділу Олександрійської окружної прокуратури ОСОБА_12 , звернулась до слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_9 .

За наслідком розгляду вказаного клопотання у його задоволенні відмовлено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною відлучатися без дозволу слідчого, прокурора або суду з фактичного місця проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , з 21:00 год. до 06:00 год. наступного дня.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що ОСОБА_9 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за які передбачена ч.4 ст. 185 КК України. Також мають місце ризики поза процесуальної поведінки підозрюваного, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органу досудового розслідування та суду, та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Проте, слідчий суддя врахувавши всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи запобіжних заходів, прийшов до висновку, що у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, щодо нього слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні залишати місце проживання у визначений період доби, оскільки саме цей запобіжний захід повністю забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, визначених у клопотанні, прокурором при його розгляді не доведено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, прокурор в апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення слідчого судді, а за наслідком розгляду апеляційної скарги просить оскаржувану ухвалу слідчого судді щодо ОСОБА_9 скасувати та постановити нову, якою застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_9 строком на 60 днів.

В обґрунтування поважності пропущеного строку зазначає, що строк оскарження ухвали слідчого судді минув 10.07.2024. Однак, прокурором у кримінальному провадженні отримано вказану ухвалу лише наприкінці робочого дня 11.07.2024, у зв`язку з чим неможливо було у визначений законом час підготувати та подати апеляційну скаргу. Вважає підставу пропущення строку апеляційного оскарження поважною.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що не зважаючи на те, що слідчий суддя в мотивувальній частині ухвали фактично встановив наявність ризиків передбачених п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, проте у задоволенні клопотання сторони обвинувачення необґрунтовано відмовив.

Підставами прийняття зазначеного рішення є не доведення стороною обвинувачення ризику того, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також наявність на утриманні підозрюваного двох неповнолітніх дітей.

Прокурор вважає, що зазначені висновки є передчасними, і необґрунтованими, а рішення про відмову у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - не законним у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Так, судом встановлено з показань потерпілої ОСОБА_13 та з протоколу огляду місця події, що в ході досудового розслідування виявлено у підозрюваного лише частина викрадених у потерпілої грошових коштів. При цьому, інша частина грошових коштів та два металеві сейфи до цього часу не знайдено. Досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, і одним з головних його завдань на даному етапі є відшукання зазначених речей, з метою залучення їх у якості доказів. Виходячи з того, що частину викрадених у потерпілої грошових коштів виявлено саме у підозрюваного, то є усі підстави вважати, що він має доступ і до іншої частини грошових коштів та двох металевих сейфів, які, при вільному пересуванні може знищити або переховувати, у той час як зазначені предмети є предметами кримінального правопорушення. Таким чином, при встановленні слідчим суддею зазначених обставин кримінального провадження, слідчим суддею зроблено висновки, які цим обставинам не відповідають.

Також, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, слідчим суддею у резолютивній частині визначено місце його відбування підозрюваним за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому, контроль за виконанням цієї ухвали покладено на Олександрійський РВП ГУНП в Кіровоградській області, чим порушено положення ч.ч. 3 та 5 ст. 181 КПК України, які передбачають, що ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

При цьому, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Беручи до уваги, що повноваження працівників Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області не розповсюджуються на територію м. Кременчук Полтавської області, а місце проживання підозрюваного знаходиться поза юрисдикцією Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області, то контроль за виконання запобіжного заходу підозрюваним здійснюватися не буде.

Крім того, під час розгляду клопотання щодо ОСОБА_9 останній повідомив, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у квартирі, яку винаймає, проте стороною захисту не надано слідчому судді згоду власника кватири про відбування підозрюваним запобіжного у вказаному приміщенні.

Разом з цим, викладені у клопотання сторони обвинувачення обставини свідчать про неможливість запобігання наявним у кримінальному провадженні ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж як винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Фактичні обставини інкримінованого підозрюваному умисного злочину в умовах воєнного стану, свідчать про його суспільну небезпеку, і відношення до особливої категорії правопорушень, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу підозрюваного вказують на обґрунтованість заявленого клопотання.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного, наводить власні мотиви та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, захисників та підозрюваного про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, а тому необхідності залишення її без змін, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, поновленню, за клопотанням заінтересованої особи, підлягає строк, пропущений із поважних причин.

Відповідно до ст. 395 КПК України передбачено, апеляційна скарга на ухвали слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Відповідно до ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У випадку, коли слідчий суддя з посиланням на ч. 2 ст. 376 КПК постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, то строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня оголошення резолютивної частини ухвали. Такий висновок сформульовано у постанові об`єднаної палати ККС ВС від 27 травня 2019 року у справі № 461/1434/18 (провадження № 51-6470кмо18) та зазначено, що постановлення ухвали слідчим суддею не пов`язане з вирішенням справи по суті, а рівень складності скарг, які передаються на розгляд слідчим суддям, зазвичай не є таким, що потребує значного часу для складання ухвали щодо їх вирішення, оголошення слідчим суддею в порядку ч. 2 ст. 376 КПК лише резолютивної частини ухвали має місце переважно у виняткових випадках та жодним чином не впливає на визначений процесуальним законом порядок обчислення строку апеляційного оскарження. У випадку необізнаності у заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК

Зважаючи на викладене, колегія суддів приймає до уваги доводи прокурора про поважність пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді та вважає, що пропущений строк підлягає поновленню.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та наданих до апеляційного суду матеріалів судової справи, в провадженні СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області знаходиться кримінальне провадження №0001106 від 24.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що 23.06.2023 в обідній час доби, більш точної дати встановити не виявилося можливим, тобто в період дії відповідно Указу Президента України N64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-IX від 24 лютого 2022 року, воєнного стану, ОСОБА_9 прибув на власному автомобілі марки «Audi» в с. Куцеволівка, Олександрійського району, Кіровоградській області, з метою таємного викрадення майна із домоволодіння АДРЕСА_3 та належного ОСОБА_13 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 усвідомлюючи, що в країні введено воєнний стан, зупинив та залишив автомобіль, на якому прибув до АДРЕСА_3 . Далі, переконавшись, що його дії непомітні для власниці домоволодіння та інших осіб, незаконно, шляхом вільного доступу через відчинені металеві ворота проник на територію вказаного вище домоволодіння, після чого шляхом вільного доступу, через відчинену хвіртку вікна приміщення кухні проник до житлового будинку, пройшов до приміщення кімнати спальні, звідки таємно викрав два металеві сейфи, що зберігалися в шафі для одягу, в яких знаходилися грошові кошти в сумі 320 000 грн та 8500 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України, станом на 23.06.2023 становив 36 грн 86 коп за один долар США та складає 313 310 грн., а всього на загальну суму 633 310 грн.

Після цього ОСОБА_9 зник із місця вчинення злочину та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Дії ОСОБА_9 органом досудового розслідування кваліфіковано, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) з проникненням у житло, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

В межах даного кримінального провадження, 28.06.2024 року о 19 год. 06 хв. ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість підозри оголошеної ОСОБА_9 підтверджується доданими до клопотання письмовими доказами, а саме: витягом з ЄРДР №0001106 від 24.06.2023 року; протоколом прийняття заяви від ОСОБА_13 від 24.06.2023 року, ЄО №10839; протоколом огляду місця події від 24.06.2023 року, проведеного на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_13 від 24.06.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 25.06.2023 року; протоколом огляду місця події від 24.06.2023 року, під час якого було оглянуто приміщення актової зали, розташованої в будівлі СПД АДРЕСА_4 , в даному приміщенні знаходиться учасник огляду місця події ОСОБА_9 , котрий добровільно видав працівникам поліції грошові кошти, які як пояснив останній викрав 23.06.2023 року в обідній час із приміщення спальної кімнати житлового будинку по АДРЕСА_3 ; протоколом огляду предметів від 27.06.2023 року, а саме грошових коштів; висновок експерта від 10.07.2024 року №СЕ-19/112-23/6329-ПЧ; протоколом додаткового допиту малолітнього (неповнолітнього) свідка ОСОБА_15 від 26.06.2023 року; повідомленням ОСОБА_9 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання та технічного запису, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах. Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні органу досудового розслідування докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Таким чином, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_9 , підозри, чогось очевидно безпідставного чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Підчас судового розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Так, дослідивши матеріали провадження, слідчим суддею встановлено, що на даний час існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органу досудового розслідування та суду. При цьому інші ризики наведені у клопотанні слідчого не знайшли підтвердження під час розгляду клопотання слідчим суддею. Не надано об`єктивних доказів на підтвердження цих ризиків і суду апеляційної інстанції.

Крім того ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України в сукупності з тяжкістю злочину та даними про особу підозрюваного, не можуть слугувати виключною підставою для тримання ОСОБА_9 під вартою.

Згідно установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). А наявність лише обґрунтованість підозри та наявність ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, без наявності достатніх доказів щодо неможливості застосування біль м`якого запобіжного заходу, хоча і є визначеними елементами при обранні запобіжного заходу, однак не можуть бути самостійною і достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.(«Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia), § 106, «Летельє проти Франції», п. 43).

Таким чином, колегія суддів з урахуванням установлених обставин, а також тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється, які хоча і відноситься до категорії тяжких, проте з урахуванням даних про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, у зв`язку з чим вважає, що на даному етапі досудового розслідування достатнім стримуючим засобом неналежної процесуальної поведінки підозрюваного буде запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вказані обставини узгоджуються з положеннями ч. 4 ст. 194 КПК України, в якій зазначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання.

Враховуючи викладене, оскільки у клопотанні слідчого та прокурором під час розгляду слідчим суддею, а також в суді апеляційної інстанції не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж домашній арешт застосований до ОСОБА_9 не зможе запобігти встановленим ризикам, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.

Що стосується апеляційних доводів прокурора про визначення слідчим суддею не належного до місця проживання підозрюваного, органу Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області, яке на його думку не зможе здійснювати контроль за виконанням запобіжного заходу.

Так, у відповідності до п.1 Інструкції про порядок виконання органами Національної поліції ухвал слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та про зміну раніше обраного запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, затвердженої наказом МВС від 13.07.2016 № 654, Інструкція визначає порядок та організацію виконання органами Національної поліції ухвал слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та ухвал слідчого судді, суду про зміну раніше обраного запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту (далі - ухвала слідчого судді, суду), (надалі Інструкція № 654).

Відповідно до п.п. 1,2 Розділу ІІІ даної Інструкції № 654 визначено, що Начальник органу Національної поліції при отриманні ухвали слідчого судді, суду щодо підозрюваного, обвинуваченого, який проживає на території його обслуговування, з урахуванням особливостей кримінального провадження визначає підпорядкований структурний підрозділ, яким буде здійснюватися контроль за виконанням підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, покладених на нього ухвалою судді, суду, та невідкладно доручає його керівникові поставити на облік підозрюваного, обвинуваченого і забезпечити контроль за його поведінкою.

При надходженні ухвали слідчого судді, суду, у якій зазначено місце проживання підозрюваного, обвинуваченого, що не входить до територіальної юрисдикції органу поліції, його начальник зобов`язаний негайно вжити заходів щодо надсилання такої ухвали до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Виходячи з наведеного, доводи прокурора про неможливість виконання ухвали слідчого судді та неможливості здійснювати контроль за іі виконанням є безпідставним та необґрунтованими.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, а також яким дана належна оцінка, а тому апеляційна скарга прокурора, з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 376 ч.2, 177, 183, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про поновлення строку задовольнити.

Поновити прокурору у кримінальному провадженні ОСОБА_10 строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 липня 2024 року стосовно ОСОБА_9 .

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 липня 2024 року стосовно ОСОБА_9 без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4