Єдиний унікальний номер 341/2680/23
Номер провадження 1-в/341/59/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

з участю сторін кримінального провадження та учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

начальниці Івано-Франківського

РС №2 філії ДУ «Центр пробації»

в Івано-Франківській області - ОСОБА_4

засудженого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальниці Івано-Франківського РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дубівці, Галицького р-ну, Івано-Франківської обл., фактично проживаючого та зареєстроване місце проживання якого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, засудженого 12 березня 2024 року Галицьким районним судом Івано-Франківської області за частиною 4 статті 185, частиною 1 статті 357 КК України, з врахуванням статті 70 КК України визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. Звільненого від відбування призначеного покарання в силу статті 75 КК України з призначенням іспитового строку 2(два) роки з покладенням обов`язків, визначених статтею 76 КК України -

в с т а н о в и в :

Начальниця Івано-Франківського РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області ОСОБА_4 звернулася в суд з поданням про приведення вироку Галицького районного суду Івано-Франківської області від 12 березня 2024 року щодо ОСОБА_5 у відповідність до ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року, мотивуючи тим, що з 09 серпня 2024 року викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян є адміністративним правопорушенням, передбаченим частиною 1 статті 51 КУпАП.

ОСОБА_5 вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 12 березня 2023 року засуджений:

- за частиною 1 статті 357 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень;

-за частиною 4 статті 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі частини 1 статті 70 КК України визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, з покладенням обов`язків, визначених статтею 76 КК України. Сума викраденого майна становить 346 грн. Таким чином, з метою вирішення питання правильності виконання вироку, із посиланням на Закон України №3886-IX від 18 липня 2024 року та частини 2 статті 74 КК України, вважає, що засуджений ОСОБА_5 підлягає звільненню від відбування покарання за частиною 4 статті 185 КК України, у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь, які завдали матеріальної шкоди на суму меншу, ніж 671 грн. (0,5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, встановлених на 2023 рік).

У судовому засіданні представник Галицького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області подання підтримала з підстав, викладених у ньому.

Засуджений ОСОБА_5 просив подання задовольнити.

Прокурор не заперечував щодо задоволення подання.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та матеріали особової справи засудженого, суд вважає, що подання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно із частини 1 статті 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 1 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частинами 2 і 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів клопотання та встановлено під час судового розгляду, вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 12 березня 2023 року ОСОБА_5 засуджений:

- за частиною 1 статті 357 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень;

-за частиною 4 статті 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі частини 1 статті 70 КК України визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, з покладенням обов`язків, визначених статтею 76 КК України. Вказаним вироком ОСОБА_5 засуджено за таємне викрадення 24 вересня 2023 року чужого майна на загальну суму 346 грн.

На час, до якого відноситься інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_5 діяння, положення частини 1 статті 51 КУпАП діяли в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна» №1449-VI від 04 червня 2009 року(далі - Закон України №1449-VI від 04.06.2009), згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Слід зазначити, що 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями частини 1 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 2 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (у 2023 році становило від 671 грн. до 2684 грн).

Аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статтею 51 КУпАП, а саме 2 (два) неоподаткованих мінімуми доходів громадян, про що наголосив Верховний Суд у постанові від 22 серпня 2024 року у справі № 567/507/23.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (частина 2 статті 4 КК України).

Згідно із частини 6 статті 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи зазначені зміни до законодавства, а також положення наведеної вище частини 2 статті 4 КК України та частини 1 статті 5 КК України, таємне викрадення чужого майна вартістю до 2 684 грн. на час, до якого відносять інкриміноване ОСОБА_5 діяння (24 вересня 2023 року), кваліфікувалося б за частиною статті 51 КУпАП, як дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, а таємне викрадення чужого майна вартістю понад 2 684 грн - за відповідною частиною статті 185 КК України.

Зважаючи на те, що вартість викраденого засудженим майна становила 346 грн., що на момент вчинення правопорушення не перевищувало двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, то ОСОБА_5 є засудженим за діяння, караність якого законом на теперішній час усунена, внаслідок чого він підлягає звільненню від призначеного судом покарання за частиною 4 статті 185 КК України відповідно до частини 2 статті 74 КК України.

Однак, ОСОБА_5 слід вважати засудженим вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 12 березня 2023 року за частиною 1 статті 357 КК України, із призначенням покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На пiдставi статті 58 Конституції України, статті 5, частини 2 статті 74 КК України, Закону України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись статтями 537, 539 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Подання начальниці Івано-Франківського РС №2 філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області ОСОБА_4

-задовольнити частково.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 , в частині призначеного покарання за частиною 4 статті 185 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

ОСОБА_5 вважати засудженим за частиною 1 статті 357 КК України із призначенням покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія ухвали негайно після її проголошення вручається учасникам процесу.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_6