Справа №359/7759/24
Провадження №1-кп/359/599/2024
У Х В А Л А

за наслідками проведення підготовчого засідання

30 липня 2024 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

за наслідками проведення підготовчого провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією в кримінальному провадженні №000639, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.03.2024 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кудрівка Сосницького району Чернігівської області, українця, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, та

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Луганськ, громадянина України, українця, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , та проживаючого в АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні ними кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

розглянувши заявлені клопотання, -

в с т а н о в и в :

Під час підготовчого судового засідання в даному кримінальному провадженні не встановлено підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України.

Прокурор, обвинувачені та захисник зазначили про можливість призначення судового розгляду справи у відкритому судовому засіданні, відсутність підстав для закриття провадження у справі.

Окрім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про надання йому захисника, оскільки не може забезпечити його участь самостійно у зв`язку з відсутністю коштів.

Сторони судового розгляду щодо призначення захисника обвинуваченому ОСОБА_4 не заперечували.

Клопотань про виклик певних осіб або витребування будь-яких доказів та речей від учасників судового провадження не надійшло.

Запобіжний захід відносно обвинувачених не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено.

З урахуванням наведеного є всі підстави для призначення судового розгляду в кримінальному провадженні.

Так, у відповідності до статті 49 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо: відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника; підозрюваний, обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно; слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд вирішить, що обставини кримінального провадження вимагають участі захисника, а підозрюваний, обвинувачений не залучив його. Захисник може бути залучений слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом в інших випадках, передбачених законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 49 КПК України у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор виносить постанову, а слідчий суддя та суд постановляє ухвалу, якою доручає відповідному органу (установі), уповноваженому законом на надання безоплатної правової допомоги, призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням та забезпечити його прибуття у зазначені у постанові (ухвалі) час і місце для участі у кримінальному провадженні. Постанова (ухвала) про доручення призначити адвоката негайно направляється відповідному органу (установі), уповноваженому законом на надання безоплатної правової допомоги, і є обов`язковою для негайного виконання.

При цьому, суд, зважаючи на позицію обвинуваченого щодо залучення захисника в справі, та положення п. 3 ч. 1 ст. 49 КПК України вважає за доцільне залучити захисника обвинуваченому ОСОБА_4 для здійснення захисту за призначенням.

Окрім того, в судовому засіданні розглядалось клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , подане 26.070.2024 року про скасування арешту на майно, а саме автомобіль марки «ЗАЗ VIDA», номерний знак НОМЕР_1 , що був вилучений 16 березня 2024 року в результаті огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, арешт на який було накладено на підставі ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18.03.2024 року.

В обґрунтування клопотання адвокатом зазначено, що зазначений автомобіль «ЗАЗ VIDA», номерний знак НОМЕР_1 належить обвинуваченому ОСОБА_5 на праві приватної власності. На даний час по кримінальному провадженню по факту ДТП, з вилученим автомобілем проведені всі необхідні слідчі дії, а також проведена експертиза технічного стану автомобіля, висновок якої знаходиться в матеріалах кримінального провадження. Зі слів слідчого, який здійснював досудове розслідування по даному кримінальному провадженню, відомо, що він не заперечував проти повернення автомобіля, однак так як в рамках кримінального провадження, мається ухвала суду про накладення арешту на майно, то з відповідним клопотання необхідно звернутись до судді який здійснює судове провадження по справі. Крім того, потерпіла сторона з цивільним позовом не зверталась.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник в судовому засіданні клопотання про скасування арешту майна підтримали та просили задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував з приводу скасування арешту на автомобіль «ЗАЗ VIDA», номерний знак НОМЕР_1 , який належить обвинуваченому ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_4 щодо задоволення клопотання про скасування арешту майна не заперечував.

Заслухавши думку сторін провадження, ознайомившись зі змістом клопотань та матеріалами кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із статтею 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, транспортний засіб марки «ЗАЗ VIDA», номерний знак НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Майно, вилучене 16 березня 2024 року в результаті огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, а саме: транспортний засіб марки «ЗАЗ VIDA», номерний знак НОМЕР_1 у встановленому порядку визнано органом досудового розслідування речовим доказом у кримінальному провадженні №000639, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.03.2024 року.

Досліджені матеріали свідчать про те, що транспортний засіб відповідає критеріям ч. 1 ст. 170 КПК України, оскільки його було обґрунтовано визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Між тим, як встановлено судом, на момент розгляду клопотання про скасування арешту майна, в даному кримінальному провадженні по факту ДТП з вилученим автомобілем проведені всі необхідні слідчі дії, а також проведена експертиза технічного стану автомобіля, висновок якої знаходиться в матеріалах провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Окрім того, суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 вкрай необхідно користуватись автомобілем, для задоволення сімейних та побутових потреб, оскільки іншого транспортного засобу він та його родина не мають.

Відповідно до ст. 13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст.41 Конституції України).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-11). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

За вказаних обставин з урахуванням вказаних вимог закону, суд вважає, що клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , підлягає задоволенню, у зв`язку з чим, вважає за можливе скасувати арешт накладений на транспортний засіб марки «ЗАЗ VIDA», номерний знак НОМЕР_1 та передати вказаний автомобіль на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , попередивши його про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження речового доказу.

На підставі наведеного та керуючись ст. 31, 35, 49, 174, 290, 291, 314, 315, 350, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Закінчити підготовче провадження.

Призначити кримінальне провадження №000639, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.03.2024 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по обвинуваченню у вчиненні ними кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, - до судового розгляду на 10.00 год. 20.09.2024 року.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні за участю прокурора, обвинувачених, їх захисників, повідомити про час та місце проведення судового засідання потерпілу сторону.

Визначити графік проведення судових засідань на 11.00 год. 04.10.2024 року, на 11.00 год. 14.10.2024 року.

Клопотання адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт на транспортний засіб марки «ЗАЗ VIDA», н.з. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запроваджений на підставі ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18.03.2024 року (справа №359/2694/24).

Передати транспортний засіб марки «ЗАЗ VIDA», н.з. НОМЕР_1 , - на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , попередивши його про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження речового доказу.

Доручити Північному міжрегіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та забезпечити його ознайомлення за матеріалами провадження, конфіденційне спілкування з обвинуваченим, та подальше прибуття на 10.00 год. 20.09.2024 року в приміщення Бориспільського міськрайонного суду Київської області для участі в судовому розгляді.

Копію ухвали направити для виконання Північному міжрегіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 01.08.2024 року.

Суддя : ОСОБА_1