Справа № 577/3455/24
Провадження № 1-кп/577/387/24

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 липня 2024 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -
Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.06.2024 близько 14:20 год. ОСОБА_4 перебуваючи в районі земельних ділянок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , помітив на бетонному стовпці мобільний телефон марки «Samsung Galaxy М31», залишений ОСОБА_5 , 1964 року народження, яка в цей час працювала неподалік на своїй земельній ділянці.
Усвідомлюючи, що за ним ніхто не спостерігає, у ОСОБА_4 виник злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення майна потерпілої.
Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, діючи умисно, в умовах воєнного стану, введеного на всій території України згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 (затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ) та продовженого до 12.08.2024, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу таємно заволодів мобільним телефоном «Samsung Galaxy М31» модельного ряду «Galaxy М31 Red (SM-M315F/DSN)», вартість якого згідно висновку експерта СЕ-19/119-24/8909-ТВ від 12.06.2024 становить 3436,00 грн., та разом з викраденим залишив місце скоєння злочину.
У подальшому викраденим ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 .1. майнову шкоду в розмірі 3436.00 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним злочину, зазначеного в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує. Щиро розкаюється у вчиненому та пояснив, що 01.06.2024 близько 14:20 год. перебуваючи в районі земельних ділянок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , помітив на бетонному стовпці мобільний телефон марки «Samsung Galaxy М31». Подивився, що поруч нікого не має забрав телефон собі. В чохлі телефону було декілька банківських карток, які він в подальшому викинув у смітник. Цього ж дня на телефон зателефонувала власниця і попросила повернути його. Він погодився віддати телефон, через два дні, за винагороду 1000 грн. В подальшому до нього приїхали працівники поліції.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, у суду відсутні сумніви в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого.
Потерпіла ОСОБА_5 подала до суду заяви, що претензій майнового чи морального характеру до обвинуваченого не має, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції. Роз`яснивши йому положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів (крім допиту обвинуваченого та дослідження документів, які характеризують особу обвинуваченого) стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглядає справу у відповідності до ст. 349 КПК України.
За таких обставин суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.
Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.
Згідно ст. 12 КК України обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення віднесене до тяжкої категорії.
Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків.
Обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України судом не виявлено.
Вивчаючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, посередньо характеризується за місцем мешкання, не працює.
Ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_4 складену Конотопським міськрайонним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області Міністерства юстиції України «беручі до уваги інформацією, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень , а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у.т.ч. окремих осіб). У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації.
Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд ураховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було «свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».
Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, а саме виходить з принципів справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність декількох пом`якшуючих обставини, позицію потерпілої сторони, повне відшкодування завданих збитків, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а дискреційність повноважень суду, яка повинна відповідати принципу верховенства права, надає можливість застосувати до обвинуваченого положення ст. 69 КК України і перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 185 КК України, яке буде необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів, а саме покарання у виді громадських робіт, яке буде співмірним скоєному та достатнім для запобігання вчиненню нових злочинів.
Речові докази визначити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою заявлений не був.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати по справі, а саме: на залучення експертів в розмірі 1135 грн. 92 коп., підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України,-
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_4 залишити особисте зобов`язання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в сумі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) грн. 92 коп. (а.с.26).
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06.06.2024 року, на мобільним телефоном «Samsung Galaxy М31» модельного ряду «Galaxy М31 Red (SM-M315F/DSN)» - скасувати (а.с.25).
Речовий доказ по справі мобільним телефоном «Samsung Galaxy М31» модельного ряду «Galaxy М31 Red (SM-M315F/DSN)», який зберігається під збережною розпискою у потерпілої ОСОБА_5 їй і залишити (а.с.24).
Вирок може бути оскаржено в Сумський апеляційний суд через Конотопський міськрайсуд протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - в той саме строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1