КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/6790/2024 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваної: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, не заміжня, не працює, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 114-1 КК України, у кримінальному провадженні №0000945 від 10 вересня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено.

Застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжній захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, взявши її під варту в залі суду.

Строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постановлено рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 26 вересня 2024 року 15 год. 00 хв.

Визначено, що строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закінчується о 15 год. 00 хв. 24 листопада 2024 року.

Не погоджуючись з указаною ухвалою захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження; оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати підозрюваній ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання: АДРЕСА_1 .

Уважає, що ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що клопотання слідчого не містить жодних доказів на підтвердження наміру ОСОБА_7 переховуватися від слідства чи суду, прокурор також не довів перед судом, що існує реальна загроза втечі підозрюваної, також відсутні й інші ризики, а саме прокурор не довів можливості знищити чи приховати докази з боку підозрюваного, оскільки сторона обвинувачення вже отримала необхідні докази (вилучені при затриманні та обшуку), використала їх при проведенні експертизи та наразі ці докази зберігаються у сторони обвинувачення і будь-який вплив на них з боку підозрюваної виключений, при цьому наявність ризику продовження вчинення кримінальних правопорушень будь-якими доказами не підтверджено, адже ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася.

Посилається на те, що станом на 10 вересня 2024 року слідчий та оперативники СБУ вже мали всю необхідну інформацію щодо події злочину та доказову базу щодо ОСОБА_7 , але фактично затримали її лише 26 вересня 2024 року. тобто протягом 16 днів ОСОБА_7 проживала у батьків за їх адресою, ні від кого не переховувалася та не вчиняла навіть будь-яких інший дій, які б були спрямовані на перешкоджання проведення досудового розслідування.

Вказує, що ОСОБА_7 дійсно проживає постійно з батьками по АДРЕСА_1 .

Уважає, що слідчий суддя не врахував стану здоров`я підозрюваної ОСОБА_7 , а саме наявності у неї тяжких та довготривалих хвороб: ВІЛ та гепатиту, які потребують лікування та терапії за межами СІЗО.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваної ОСОБА_7 , її захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000945 від 10 вересня 2024 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 114-1 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 30 серпня 2024 року у громадянки України ОСОБА_7 , якій достовірно відомо про збройний напад російської федерації на Україну, з метою вчинення кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України та проти громадської безпеки, а також з корисливих мотивів, виник злочинний умисел на вчинення перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом підпалів транспортних засобів Збройних Сил України та інших військових формувань.

Також установлено, що ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 30 серпня 2024 року, перебуваючи у м. Київ, займалася пошуком підробітку в соціальних мережах та «Telegram-каналах», використовуючи власний мобільний телефон марки «Realme C25Y» із встановленою сім-картою з номером мобільного телефону НОМЕР_1 . У свою чергу аккаунт «Telegram» зареєстрований за номером мобільного телефону НОМЕР_1 та має ім`я користувача « ОСОБА_11 » ( НОМЕР_2 ).

Надалі, ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 30 серпня 2024 року, у програмі для обміну миттєвими повідомленнями «Telegram» надійшло смс-повідомлення від невстановленої в ході досудового розслідування особи з пропозицією заробітку, на що ОСОБА_7 погодилася.

У подальшому, ОСОБА_7 у ході листування з невстановленою в ході досудового розслідування особою, у програмі для обміну миттєвими повідомленнями «Телеграм», останньою було запропоновано підробіток у вигляді здійснення підпалу транспортних засобів, які відносяться до Збройних Сил України та інших військових формувань, за грошову винагороду. В подальшому, в ході обговорення відповідної пропозиції даної невстановленої досудовим розслідуванням особи в особистих листуванням у програмі для обміну для миттєвими повідомленнями «Telegram», ОСОБА_7 погодилася здійснити підпал відповідного транспортного засобу за грошову винагороду у розмірі 1 000 доларів США.

Згідно домовленості з вказаною невстановленою досудовим розслідування особою, ОСОБА_7 мала підшукати автотранспортний засіб, що за візуальними ознаками можна охарактеризувати, як автомобіль Збройних Сил України або інших збройних формувань, після чого зробити фотознімок такого автомобіля та направити його у програмі для обміну для миттєвими повідомленнями «Telegram» в особисті листування з невстановленою в ході досудового розслідування особою.

Надалі, ОСОБА_7 на виконання свого злочинного умислу, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 30 серпня 2024 року, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, дізналася про належність автомобіля «Volkswagen Transporter», д.н.з. « НОМЕР_3 », (Німеччина) військовослужбовцю ЗС України та вирішила вчинити підпал вказаного транспортного засобу, з метою перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Так, ОСОБА_7 , реалізуючи свій умисел, достовірно знаючи, що зазначений транспортний засіб належить військовослужбовцю ЗС України, 30 серпня 2024 року приблизно о 03 год. 30 хв., діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , маючи при собі заздалегідь підготовлені засоби для вчинення злочину, вчинила підпал автомобіля зеленого кольору «Volkswagen Transporter», державний номерний знак - « НОМЕР_3 » (Німеччина), тим самим довела до кінця свій злочинний умисел, скерований на здійснення перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

26 вересня 2024 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру за частиною першою статті 114-1 КК України, у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

26 вересня 2024 року до Солом`янського районного суду надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000945 від 10 вересня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено.

Застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжній захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, взявши її під варту в залі суду.

Строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постановлено рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 26 вересня 2024 року 15 год. 00 хв.

Визначено, що строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закінчується о 15 год. 00 хв. 24 листопада 2024 року.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно частин першої, другої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 114-1 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 114-1 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами в їх сукупності, долученими до матеріалів клопотання.

Окрім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Так, слідчим суддею встановлено існування ризиків переховування від органів досудового розслідування, оскільки з моменту повідомлення ОСОБА_7 про підозру пройшов незначний проміжок часу, а також те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який відносяться до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 років, тому з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого їй правопорушення, може переховуватися від слідства та суду.

Також слідчим суддею визнано доведеним існування ризику продовження кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , оскільки остання вчинила кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України, з метою перешкоджання діяльності Збройних Сил України в особливий період, за вчинення якого невідома особа обіцяла грошову винагороду, тому підозрювана з метою отримання незаконного доходу може продовжувати вчиняти аналогічне правопорушення, в якому підозрюється

При цьому, слідчим суддею враховано особу підозрюваної ОСОБА_7 , яка раніше не судима, її майновий та сімейний стан, стан її здоров`я, обставини вчиненого нею кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, що має суспільний резонанс, оскільки дане правопорушення вчинене в період дії воєнного стану України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання ОСОБА_7 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 114-1 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів.

Також місцевим судом обґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави з посиланням на абзац 8 частини четвертої статті 183 КПК України, згідно якої під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваної ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то, з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про недоведеність наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, колегія суддів уважає безпідставними.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваної ОСОБА_7 в їх сукупності, колегія суддів доходить висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, оскільки достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про протилежне, у матеріалах справи відсутні.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваної, тяжкістю інкримінованого їй кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих їй дій, дані про особу підозрюваної у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

Доводи скаржника, що ОСОБА_7 дійсно проживає постійно з батьками по АДРЕСА_1 , тобто має постійне місце проживання, не є достатньою підставою для застосування щодо підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу.

Також колегією суддів в ході судового розгляду досліджено усі надані стороною захисту відомості про стан здоров`я підозрюваної та наявність у неї ряду захворювань, відомості про назви яких містяться в матеріалах судової справи.

Разом з тим, надані відомості про стан здоров`я не можуть слугувати самостійною підставою для пом`якшення підозрюваній запобіжного заходу, оскільки стороною захисту не надано доказів про неможливість утримання підозрюваної під вартою та неможливість отримання нею необхідного лікування в умовах установи попереднього ув`язнення, як не надано і відомостей про те, що наявні та діагностовані у ОСОБА_7 захворювання відносяться до переліку хвороб, які несумісні із триманням під вартою.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3