Справа № 361/9017/24
Провадження № 1-кп/361/1134/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2024 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської обалсті у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0001741від 11.07.2024 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Хуст, Закарпатської області, громадянин України, з середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , фізична особа підприємець, не інвалід, не депутат, одружений, маючий на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимий,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, ОСОБА_5 , обвинувачується у тому, що він, 11 липня 2024 року близько 17 години 25 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «PEUGEOT» моделі «ION» реєстраційний номер НОМЕР_1 . перебуваючи при цьому в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.п. а) п. 2.9 Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що

- «водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» рухаючись по бульвару Незалежності що в м. Бровари, Київської області в напрямку від вул. Героїв України до вул. Симона Петлюри, проїжджаючи ділянку дороги біля будинку №12-13, не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, чим порушив п.п. б) п. 2.3 Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що

- «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», продовжуючи рух у вище вказаному напрямку, маючи об`єктивну змогу своєчасно виявити інформаційно-вказівний дорожній знак 5.38.2 та дорожню розмітку 1.14.2 ПДР України та усвідомити, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, який в той час переходили люди, достеменно знаючи, що в даному випадку пішохід має перевагу в русі перед транспортними засобами з моменту, коли ступив на перехід, а водій, в свою чергу, зобов`язаний зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитись, будучи зобов`язаним завчасно прийняти такі заходи по керуванню транспортним засобом, які б забезпечили безперешкодний та безпечний перетин проїзної частини пішоходом по пішохідному переходу, не зміг вірно оцінити дорожню обстановку не вжив заходів щодо зменшення швидкості свого руху, не зупинив керований ним автомобіль, щоб дати дорогу пішоходу, та своїми діями та бездіяльністю порушив п. 18.1 та п. 1.5 Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що

-«Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»,

-«Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків», внаслідок чого виїхав на нерегульований пішохідний перехід де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав пішохідний перехід з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді забійної рани в лобній області зліва, забою головного мозку, субарахноїдальних крововиливів, закритого перелому лівої ліктьової кістки в середній третині, саден лівого передпліччя.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог АДРЕСА_3 . Правил дорожнього руху України, перебувають у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілому тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Таким чином ОСОБА_5 обвинувачується у порушенні правші безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Обвинувальний акт надійшов до суду з угодою про примирення між потерпілим та підозрюваним від 11.09.2024, в якій її сторони домовились про призначення обвинуваченому покарання: за ч. 1 ст. 286-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України (враховуючи наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: визнання вини, щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної шкоди, позитивна посткримінальна поведінка підозрюваного направлена на надання допомоги під час лікування потерпілого, відсутність негативних характеризуючих даних, наявність на утриманні неповнолітнього сина, батьків-пенсіонерів, дружини- інваліда третьої групи довічно, здійснення підприємницької діяльності, притягнення до відповідальності вперше, та відсутність обставин, які обтяжують покарання (згідно ст. 67 КК України), у вигляді штрафу, з дотриманням вимог ч. 2 ст. 53 КК України, в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000, 00 (сімнадцять тисяч) гривень. У вказаній угоді ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вищевказаному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення під час судового розгляду. Крім того, згідно з умовами даної угоди обвинуваченому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, та вид покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про примирення, та наполягав на затвердженні вказаної угоди. Свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю. Підтвердив, що угода укладена ним добровільно, без будь-якого тиску, погроз або обіцянок.

Захисник підтримав позицію обвинуваченого.

Потерпілий в судове засідання з`явився, в матеріалах справи міститься розписка потерпілого ОСОБА_6 , в якій зазначив, що угода про примирення між ним та ОСОБА_5 укладена без жодного примусу та є вільним волевиявленням обох сторін. В судовому засіданні підтвердив свою позицію та добровільність укладення данної угоди. Завдані кримінальним правопорушенням збитки обвинувачем відшкодовані добровільно та у повному обсязі. Претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого він не має.

Прокурор заперечував проти затвердження угоди про примирення.

За таких обставин суд вважає доведеним, що своїми необережними діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Судом встановлено, що угода про примирення є результатом вільного волевиявлення обвинуваченого та потерпілого. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України. Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом.

Таким чином, виконавши вимоги ст. 474 КПК України, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника та потерпілого, суд дійшов висновку, що є всі підстави для затвердження угоди, з огляду на наступне.

Так, умови угоди не суперечать вимогам КПК України та Кримінального кодексу України, оскільки ст. 469 КПК України допускає можливість укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину, яким є злочин, передбачений ч. 1 ст. 286-1 КК України, кримінальне правопорушення кваліфіковано правильно за ч. 1 ст. 286-1 КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін або інших осіб, оскільки шкода була заподіяна лише потерпілому, укладення угоди було добровільним, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.

Крім того, сторони угоди згодні на призначення узгодженого ними виду і міри покарання.

Враховуючи викладене, при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, згідно характеристики за місцем проживання ОСОБА_5 зарекомендував себе виключно як ввічливий, дисциплінований, порядний та акуратний, доброзичливий, ніколи не порушував громадський порядок.

Також суд при визначенні виду та міри покарання враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд, згідно із ст. 66 КК України, визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.

Суд, з урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, позицію потерпілого, дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення та призначення обвинуваченому узгоджених сторонами виду та міри покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України у виді штрафу, не призначаючи додаткового покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався та підстав для застосування таких суд не вбачає.

Судові витрати слід покласти на обвинуваченого.

Арешт майна, що був накладений ухвалою слідчого судді, підлягає скасуванню.

Питання речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 11.09.2024, укладену між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000, 00 (сімнадцять тисяч) гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 19.07.2024 №361/6865/24 (провадження №1-кс/361/1387/24) на автомобіль марки «PEUGEOT» моделі «ION» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва пр ореєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 .

Речові докази:

-автомобіль марки «PEUGEOT» моделі «ION» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває на майданчику для тимчасового утримання транспортних засобів, за адресою: АДРЕСА_4 повернути власнику ОСОБА_7 ;

-волосся із лобового скла із зовнішньої сторони автомобіль марки «PEUGEOT» моделі «ION» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який поміщено до паперового конверту НПУ № 3 - знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати за проведення експертиз:

- 3786 гривень 40 копійок (три тисячі сімсот вісімдесят шість грн. 40 коп.) за проведення судової інженерно-транспортної експертизи, висновок експерта №СЕ-19/1 і 1-24/47087-ІТ від 10.09.2024 року;

- 3029 гривень 12 копійок (три тисячі двадцять девять грн. 12 коп.) за проведення судової інженерно-транспортної експертизи, висновок експерта NqCE-19/1 11-24/46932-ІТ від 05.09.2024 року.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України або до суду, яким затверджена угода, з підстав невиконання угоди протягом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_8