УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №712/9586/24

Провадження №1-кс/712/3955/24

12.08.2024 м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

слідчого - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Черкаси клопотання слідчого СВ Управління Служби безпеки України в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Черкаської обласної прокуратури, у кримінальному провадженні №0000161 від 10.08.2024 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, офіційно не працюючого, військовослужбовця, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не має, особою з інвалідністю будь-якої групи, учасником та ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС, депутатом будь-якого рівня не є, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.113 КК України

про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

До Соснівського районного суду м. Черкаси надійшло клопотання слідчого СВ Управління Служби безпеки України в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000161 від 10.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.113 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він достовірно знаючи про діючий воєнний стан, будучи негативно налаштованим стосовно державної влади України, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 10.08.2024, переслідуючи корисливий мотив, маючи злочинний умисел на вчинення підпалів, спрямованих на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, у зв`язку з чим останній добровільно надав згоду, з цією метою, користуючись власним мобільним телефон марки «GalaxyA53 5G, ІМЕІ НОМЕР_1 та ІМЕІ НОМЕР_2 з номерами мобільних операторів НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , із використанням власного акаунту в Інтернет-месенджері «Telegram», зареєстрованого за номером телефону НОМЕР_5 під жіночим ім`ям « ОСОБА_7 », з назвою користувача: « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в ході листування із невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка користувалася Інтернет-месенджером «Telegram» під ім`ям « ОСОБА_8 » з прихованим номером телефону, з метою підробітку, отримав пропозицію із вказівками до проведення підпалів трансформаторних підстанцій, розподільчих шаф залізниці, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення,метою яких є ослаблення держави на території Черкаської області. На вказану пропозицію і вказівки ОСОБА_5 відповів згодою, погодившись на отримання грошової винагороди за підпали об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення. Для реалізації вказаних протиправних дій, ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час, вступив у змову з ОСОБА_9

Як зазначено у клопотанні, реалізуючи злочинний умисел, направлений на вчинення диверсії, діючи на виконання вказівки невстановленої досудовим розслідуванням особи, ОСОБА_5 , за попередньою змовою з ОСОБА_9 підшукали засоби для вчинення диверсії, а саме засоби розпалювання вогню.

10 серпня 2024 року, у денний час, але не пізніше 15 години, ОСОБА_5 , за попередньою змовою та разом з ОСОБА_9 , перебуваючи в районі залізничної колії, яка проходить на ділянці Черкаського району, Черкаської області, в районі між селами Носачів і Мельниківка, Черкаського району, зберігаючи при собі засоби розпалювання вогню, заздалегідь підготовлені для вчинення кримінального правопорушення, зокрема пляшку з легко-займистою рідиною, реалізуючи злочинний намір щодо вчинення диверсії, в умовах воєнного стану, діючи умисно, на виконання завдання невстановленої досудовим розслідуванням особи, з метою ослаблення держави, будучи обізнаним щодо розпочатої у 2014 році збройної агресії РФ проти України, яка 24.02.2022 набула характеру широкомасштабного військового вторгнення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді загрози національній безпеці в економічній і воєнній сферах, а також державній власності, з корисливих мотивів - заробітку грошових коштів за виконання диверсійних завдань, вчинив дії, спрямовані на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, а саме здійснив підпал релейної шафи, яка відповідає за регулювання руху рухомого складу по залізничних коліях (робота світлофорів, перемикання стрілочних переводів, фіксація зайнятості залізничної колії та ін.), що може призвести до зупинки руху залізничних потягу, рухомого складу, вагонів та колій, зриву руху потягів, унеможливить залізничне сполучення, призведе до пошкодження об`єкта, який має важливе народногосподарське та оборонне значення.

Також ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він, реалізуючи злочинний умисел, направлений на вчинення диверсії, діючи на виконання вказівки невстановленої досудовим розслідуванням особи, 10.08.2024, після вчинення вказаного злочину, не пізніше 15 години, за попередньою змовою разом з ОСОБА_9 , перебуваючи в районі залізничної колії, яка проходить на ділянці філії «Одеська залізниця», що розташована поблизу с. Балаклея, Черкаського району, зберігаючи при собі, заздалегідь підготовлені засоби вчинення кримінального правопорушення, зокрема пляшку з легко-займистою рідиною, реалізуючи злочинний намір щодо вчинення диверсії, в умовах воєнного стану, діючи умисно, на виконання завдання невстановленої досудовим розслідуванням особи, з метою ослаблення держави, будучи обізнаним щодо розпочатої у 2014 році збройної агресії російської федерації проти України, яка 24.02.2022 набула характеру широкомасштабного військового вторгнення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді загрози національній безпеці в економічній і воєнній сферах, а також державній власності, з корисливих мотивів - заробітку грошових коштів за виконання диверсійних завдань, вчинив дії, спрямовані на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, а саме здійснив підпал релейної шафи, яка відповідає за регулювання руху рухомого складу по залізничних коліях (робота світлофорів, перемикання стрілочних переводів, фіксація зайнятості залізничної колії та ін.), що може призвести до зупинки руху залізничних потягу, рухомого складу, вагонів та колій, зриву руху потягів, унеможливить залізничне сполучення, призведе до пошкодження об`єкта, який має важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого з місця вчинення злочину зник, проте був затриманий уповноваженими особами УСБУ в Черкаській області.

10 серпня 2024 року ОСОБА_5 був затриманий на місці злочину в порядку ст. 208 КПК України.

11 серпня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 113 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 113 КК України підтверджується сукупністю доказів зібраних у ході досудового розслідування, а саме: протоколом огляду місця події від 10.08.2024; протоколом огляду місця події від 11.08.2024; протоколом огляду від 10-11.08.2024; протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України від 10.08.2024; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 11.08.2024; іншими матеріалами кримінального провадження.

Як зазначено у клопотанні на теперішній час є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , знаходячись на волі: буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України); незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України); буде перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України); може вчинити інші злочини чи продовжити вчиняти злочин, у якому підозрюється (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Вказані ризики обґрунтовуються тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, який відповідно ч. 2 ст. 113 КК України карається в умовах воєнного стану позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавленням волі, з конфіскацією майна.

Також підозрюваний ОСОБА_5 затриманий безпосередньо після вчинення злочину. Сукупність очевидних ознак на тілі, одязі та місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні дій, метою та прямим наслідком яких є ослаблення держави шляхом пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення. При продовженні вчиненні тотожних протиправних дій, що інкримінуються підозрюваному, це безпосередньо загрожуватиме ослабленню держави, оскільки вказані об`єкти відносяться до об`єктів критичної інфраструктури стратегічного значення.

Також ОСОБА_5 підозрюється у здійсненні диверсійних дій попри те, що в Україні з 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України діє воєнний стан та оголошено про загальну мобілізацію, обов`язком громадян України є захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів (ст. 65 Конституції України). Дії, у вчинення яких підозрюється ОСОБА_5 , безпосередньо спричиняли шкоду не лише державі в особі енергетичних компаній, а і громадянам України, електропостачання особистих домогосподарств яких і так обмежене у зв`язку з агресією РФ, що створювало додаткову соціальну напругу в указаній територіальній громаді, тобто продовження таких дій становитиме небезпеку державі в цілому.

На даний час у кримінальному провадженні свідки не допитані, а лише встановлюються, тому підозрюваний матиме реальну можливість здійснювати на них незаконний вплив шляхом вмовлять, погроз чи шантажу з метою зміни останніми раніше наданих показань на його користь чи відмови від надання показань з метою уникнення ним кримінальної відповідальності.

Також у клопотання зазначено, що у зв`язку з воєнною агресією РФ проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і дотепер. На думку сторони обвинувачення, дана обставина лише збільшує вище встановлені ризики.

Військова агресія проти України суттєво обмежує можливості виконання правоохоронними органами своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку, а тому є новим ризиком.

Посилаючись на неможливість застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, які б забезпечили запобіганню зазначених в клопотанні ризиків та належної процесуальної поведінки підозрюваним, слідчий за погодженням з прокурором звернувся з даним клопотанням до суду.

У судовому засіданні прокурор та слідчий на задоволенні клопотання наполягали повністю з підстав, викладених у клопотанні, вказавши, що вік, стан здоров`я, сiмейний стан не перешкоджають перебувати підозрюваному під вартою,

Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечували, вказавши, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 та виконання ним процесуальних обов`язків.

Вивчивши клопотання, заслухавши позиції сторін кримінального провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні СВ Управління Служби безпеки України в Черкаській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000161 від 10.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.113 КК України.

Частиною другою ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одними із заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Положеннями ст. 194 КПК України передбачено. що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 - п. 3 частини 1 даної статті та відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

Застосування запобіжних заходів з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання будь-яким спробам перешкоджання проведення досудового розслідування та судового провадження (ризики). Крім того, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри вчинення особою кримінального правопорушення (ст.177 КПК України).

Стаття 178 КПК України зобов`язує суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, визначених у статті 177 КПК України, на підставі наданих сторонами матеріалів кримінального провадження оцінити в сукупності всі обставини, що можуть вплинути на прийняття цього рішення, перелік яких, крім іншого, міститься у частині 1 вказаної норми.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують таку ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться у клопотанні слідчого, прокурора. Частина 5 вищевказаної статті передбачає, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно зі статтею 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосовується виключно у випадках, передбачених частиною 2 статті 183 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 178 КПК України під час обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, включаючи міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Відповідно до практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», п.32, Series A, № 182).

У справі «Кавала проти Туреччини» (заява 28749/18, рішення від 10.12.2019) Європейський Суд з прав людини констатував, що не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування

Зазначене свідчить про те, що на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя не може надавати оцінку «обґрунтованості підозри» в розрізі оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.

При цьому, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.113 КК України, стверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 10.08.2024; протоколом огляду місця події від 11.08.2024; протоколом огляду від 10-11.08.2024; протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України від 10.08.2024; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 11.08.2024; іншими матеріалами зібраними в ході досудового розслідування.

Вирішуючи питання про існування ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя зауважує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризик можливого переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується відсутністю у підозрюваного стійких соціальних зв`язків в місці його проживання, оскільки ОСОБА_5 не одружений, офіційно не працює, проживає сам, на утриманні неповнолітніх дітей не має, оскільки доказів протилежного суду не надано.

З огляду на наведене вбачається, що у разі не обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останній, усвідомлюючи те, що він підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування, суду та/або змінити місце проживання чи виїхати за кордон. Невідворотність покарання за злочини вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Також підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки останній у судовому засіданні під час розгляду даного клопотання ствердив, що ним разом з ОСОБА_9 вчинялись такі дії і на інших об`єктах. Тому підозрюваний також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що свідки у даному кримінальному провадженні ще не встановлені, а тому підозрюваний ОСОБА_5 фактично, будучи обізнаним про цю обставину, матиме реальну можливість здійснювати незаконний вплив на них шляхом вмовлянь, погроз чи шантажу з метою змiни останніми раніше наданих показань на його користь чи відмови від надання показань з метою уникнення ним кримінальної відповідальності.

Ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, обґрунтовується відсутністю у ОСОБА_5 законних джерел доходу та тим, що він у судовому засіданні під час розгляду даного клопотання ствердив, що вчиняв вказані дії з метою отримання грошової винагороди.

Таким чином, у ході розгляду даного клопотання встановлено ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а обґрунтованість підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину стверджується доданими до клопотання матеріалами, які на даному етапі містять достатньо доказів про обґрунтованість підозри.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

З огляду на те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, при цьому враховуючи, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеними, зважаючи на характер інкримінованого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_5 може вчиняти дії щодо переховування від органу досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, та таким чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування.

Таким чином, на підставі викладеного вище для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та заявленим у судовому засіданні, слідчий суддя вважає доведеним необхідність обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, оскільки, на його переконання, саме такий вид запобіжного заходу, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та надасть можливість органу досудового розслідування досягти завдань, передбачених ст. 2 КПК України.

Слідчий суддя враховує доводи сторони захисту щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу, проте вважає, що стороною захисту не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не доведено відповідними доказами обставин, на які посилалась сторона захисту при обґрунтуванні необхідності обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а тому вважає, що у даному випадку такі доводи про обрання більш м`якого запобіжного заходу не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у справі та запобігання процесуальних ризиків.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості, мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи, про що неодноразово зазначав ЄСПЛ, зокрема, в рішеннях по справах «Лабіта проти Італії» від 06.04.2001, «Рохліна проти Російської Федерації» від 07.04.2005, «Летельє проти Франції» від 26.06.1991, «Маріянчук та інші проти України» від 17.01.2019.

Крім того, вивченням даних про особу підозрюваного встановлено, що доказів того, що стан його здоров`я перешкоджає триманню під вартою слідчому судді стороною захисту не надано, з огляду на це слід вважати, що таких перешкод не має.

Доведеність винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалося, оскільки це є предметом встановлення в ході досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

За наведених обставин слідчий суддя вважає, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим з урахуванням ризиків та обставин встановлених слідчим суддею, які впливають на суспільний інтерес.

При цьому, беручи до уваги вимоги абзацу восьмого частини четвертої ст.183 КПК України, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.113 КК України під час дії воєнного стану слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.177,178 КПК України, не визначає розмір застави.

Згідно з ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Керуючись ст. ст. 177-183, 193, 194, 196, 197, 309, 369 - 372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, в межах строку досудового розслідування, без визначення застави.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 10.08.2024.

Строк дії ухвали - по 08.10.2024, включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Повний текст ухвали проголошено о 08 год 05 хв 16.08.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1