Справа № 192/2801/24
Провадження № 1-в/192/529/24
Ухвала

Іменем України

06 листопада 2024 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у селищі Солоному Солонянського району Дніпропетровської області подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_5 про приведення покарання відповідно до вимог Закону України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)», засудженого

13.04.2022 вироком Бориславського міського суду Львівської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України до 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі,

30.05.2022 вироком Бориславського міського суду Львівської області за ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 7 (семи) років 1 (одного) місяця позбавлення волі,

встановив:

Начальник ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_5 звернувся до суду з поданням, просить привести покарання засудженого ОСОБА_3 у відповідність до Закону України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Подання обґрунтовується тим, що ОСОБА_3 був засуджений 13.04.2022 Бориславським міським судом Львівської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України часткове приєднане невідбуте покарання за вироком Нікопольського міськрайсуду Дніпропетровської області від 29.03.2018 (з розрахунку один день позбавлення волі відповідає двом дням обмеження волі) та призначено покарання 2 роки 1 місяць позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 13.04.2022.

30.05.2022 ОСОБА_3 засуджений Бориславським міськрайсудом судом Львівської області за ч. 4 ст. 186 КК України до 7 років позбавлення волі, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Бориславського міського судом Львівської області від 13.04.2022 остаточно призначено 7 років 1 місяць позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 30.06.2022.

Початок строку: 01.04.2022, кінець строку: 01.05.2029.

Начальник установи виконання покарань просив розгляд подання здійснювати без участі представника адміністрації установи виконання покарань.

За змістом пояснень засудженого у судовому засіданні, з поданням він погодився.

Прокурор вважав, що за ч. 4 ст. 186 КК України засуджений не підпадає під дію положень ст. 74 КК України, та просив звільнити засудженого від покарання за ч. 2 ст. 185 КК України за вироком суду від 13 квітня 2022 року.

Заслухавши пояснення засудженого та прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання потрібно задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09.08.2024 набрав чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким, зокрема були внесені зміни до ст. 51 КУпАП.

Статтею 51 КУпАП у редакції Закону від 18.07.2024 № 3886-ІХ встановлена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ ПК України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

За змістом п.п. 169.1.1 п.169.1 ст. 169 розділу IV ПК України сума податкової пільги дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Судом встановлено, що 29 березня 2018 року ОСОБА_3 був засуджений Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області зач. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначеним вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 11.10.2017 остаточно призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років без конфіскації майна.

13 квітня 2022 року ОСОБА_3 засуджений Бориславським міським судом Львівської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки; на підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України до призначеного покарання частково приєднане невідбуте покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.03.2018 року (із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі) - та призначено до відбуття остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 1 (один) місяць.Бориславським міським судом Львівської області

Згідно з вироком Бориславського міського суду Львівської області від 13.04.2022 ОСОБА_3 08 травня 2021 року вчинив крадіжку майна на суму 461,96 грн.

30 травня 2022 року ОСОБА_3 засуджений Бориславським міським судом Львівської області за ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Бориславського міського суду Львівської області від 13.04.2022 остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 7 (сім) років один місяць.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць встановлений у розмірі 2270 гривні, отже сума податкової пільги складає 1135 грн, а 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з огляду на податкову соціальну пільгу 2270 грн (1135 грн х 2).

Тобто, вартість викраденого ОСОБА_3 08 травня 2021 року майна була меншою ніж 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, на засудженого ОСОБА_3 розповсюджується дія Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ, яким частково декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_3 вироком Бориславського міського суду Львівської області від 13.04.2022 засуджений за діяння, караність якого законом усунена, а саме за викрадення 08 травня 2021 року майна на суму 461,96 грн, яка не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то суд доходить висновку, що подання начальника установи виконання покарань потрібно задовольнити та звільнити засудженого від покарання, призначеного цим вироком.

Керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст. 539 КПК України,

постановив:

Подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_5 задовольнити.

Негайно звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком вироком Бориславського міського суду Львівської області 13 квітня 2022 року за ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1