Провадження № 1-кп/522/3252/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд, на підставі обвинувального акту, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000690 від 23.05.2024, у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси, стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Долинське Ананьївського району Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно непрацевлаштованого, неодруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

22.05.2024 в вечірній час ОСОБА_3 перебував разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , після чого ОСОБА_3 , пішов до магазину купити спиртні напої, а саме пиво, а ОСОБА_8 залишилась вдома. Через деякий час, коли ОСОБА_3 , повернувся додому, то виявив, що ОСОБА_8 вдома не було, та остання залишила в квартирі свій мобільний телефон.

В цей же день, приблизно о 22:00 ОСОБА_3 вирішив розшукати свою співмешканку ОСОБА_8 . Під час пошуку своєї співмешканки, ОСОБА_3 зустрів своїх знайомих, які відпочивали біля кафе по АДРЕСА_3 , з якими став вживати алкогольні напої. Під час вживання алкогольних напоїв, приблизно о 23:30 ОСОБА_3 побачив, як до їх столику підходить його співмешканка ОСОБА_8 , разом із його знайомим ОСОБА_9 , з яким він перебував в неприязних стосунках у зв`язку з тим, що його співмешканка ОСОБА_8 неодноразово зраджувала йому з ОСОБА_9 .

Будучи обуреним поведінкою ОСОБА_8 та перебуваючи в неприязних відносинах з ОСОБА_9 , ОСОБА_3 на фоні ревнощів, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, кинувся в бійку до ОСОБА_9 та наніс йому один удар кулаком в область голови, в результаті чого ОСОБА_9 впав на землю. Після чого, ОСОБА_3 , бажаючи довести свій злочинний умисел спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , який в цей час встав та почав йти від ОСОБА_3 , щоб уникнути бійки, не заспокоївся та побіг через проїзджу частину вулиці за ОСОБА_9 , якого наздогнав біля будинку АДРЕСА_4 , та наніс йому ще один удар кулаком в обличчя, в результаті чого ОСОБА_9 впав на асфальтне покриття. Далі, ОСОБА_3 , усвідомлюючи безпорадний стан ОСОБА_9 , діючи умисно, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, кулаком правої руки умисно наніс три удари в область голови ОСОБА_9 .

В той час, коли ОСОБА_9 підійняв голову лежачи на асфальтному покриті, ОСОБА_3 , з метою доведення свого злочинного умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, умисно наніс ще один удар кулаком руки в область голови ОСОБА_9 , від якого останній вдарився головою об асфальтне покриття та втратив свідомість, тим самим ОСОБА_3 умисно заподіяв ОСОБА_9 закриту черепно мозкову травму у формі забою головного мозку із крововиливом між павутиною та м`якою мозковими оболонками зліва та справа, закритий лінійний перелом тім`яної та скроневої кісток зліва із переходом на середню черепну ямку, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, з якими він був доставлений до КНП «МКЛ №1» ОМР, де йому була надана невідкладна медична допомога.

За таких обставин, своїми умисними діями ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України, за кваліфікуючими ознаками умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Потерпілий ОСОБА_9 будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд провадження без його участі.

У зв`язку з цим, суд з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, які не наполягали на обов`язковій участі потерпілого в судовому розгляді, вважав за можливе провести судовий розгляд без участі потерпілого.

Також, судом отримано заяву від потерпілого про відсутність претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого та який просив не карати суворо ОСОБА_3 .

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , а також документів, що стосуються особи обвинуваченого та заходів забезпечення кримінального провадження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся, зазначив, що обставини кримінального правопорушення, що описані в обвинувальному акті, відповідають дійсності, жодних претензій до викладених в обвинувальному акті обставин не має.

Пояснив, що перебуваючи в неприязних відносинах з потерпілим, на фоні ревнощів, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, розпочав бійку з ОСОБА_9 та наніс йому чисельні удари, які описані в обвинувальному акті, чим заподіяв тяжкі тілесні ушкодження. Також ОСОБА_3 пояснив, що він не був п`яний, вжив алкогольні напої у невеликій кількості та розумів, що спричиняє тілесні ушкодження потерпілому.

Приймаючи до уваги вищенаведене, судом встановлено, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, повністю доведена та підтверджена матеріалами провадження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ґрунтується на наданих у судовому засіданні показах самого обвинуваченого, яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, а тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. вищенаведене рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Ретельно дослідивши покази та щире каяття ОСОБА_3 суд прийшов до висновку, що вони є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно нього.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, зі всіма кваліфікуючими ознаками.

Відповідно до статей 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 р., досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 р. у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18)).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Судом встановлено, що ОСОБА_3 раніше не судимий, має на утриманні двох малолітніх дітей, повністю відшкодував завдану шкоду.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом визнано щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Пунктом 3 частини 1 статті 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Суд враховує, що ОСОБА_3 хоча і вчинив тяжкий злочин, однак його поведінка в суді свідчила про те, що він зробив для себе позитивні висновки, відверто засуджує свою поведінку, яка стала наслідком кримінального провадження відносно нього. Також суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, він має постійне місце проживання та реєстрації, а також міцні соціальні зв`язки, є несудимою особою та має на утриманні двох малолітніх дітей. Окрім того, суд враховує заяву потерпілого про відсутність претензій до обвинуваченого та відшкодування ОСОБА_3 завданих йому збитків

Таким чином, враховуючи обставини вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому кримінального правопорушення, усвідомлення останнім своєї злочинної поведінки, щире каяття обвинуваченого, дані про особу винного, зроблені для себе позитивні висновки та наміри виправитись, та не вчиняти злочини, що виглядало перед судом досить переконливо, а також позицію потерпілої сторони про відсутність претензій до обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховування обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

З урахуванням вищенаведеного, керуючись вимогами виваженості та справедливості, з метою виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів,суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе за умови призначення покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

На підставі вищезазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також наддасть підстави для його майбутньої соціальної реабілітації.

Крім того, дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Цивільний позов не заявлено.

Питання про речові докази, процесуальні витрати та цивільних позов, суд вирішує в порядку ст.100, 124, 129 КПК України.

Судові витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді від 24.05.2024 року стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк дії ухвали слідчого судді обчислюється з моменту фактичного затримання підозрюваного, тобто з 23.05.2024.

Зважаючи на вимоги Закону України про кримінальну відповідальність, суд вважає строк попереднього ув`язнення з 23.05.2024 року по 21.10.2024 року включно, слід здійснювати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

У зв`язку із звільненням ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробуванням та відсутністю ризиків, передбачених ст.ст.177, 178 КПК України, але існування ризику, в разі апеляційного оскарження вироку, неявки обвинуваченого до суду за першою вимогою, або зміни місця проживання без повідомлення суду, що може негативно вплинути на розумність строків апеляційного перегляду справи, суд вважає за можливе до набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо обвинувачуваного ОСОБА_3 змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 110, 124, 129, 349, 368, 373-374, 376, 392-395, КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі, строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту ухвалення вироку.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 у виді тримання під вартою, змінити на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.

У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України до набрання вироком законної сили покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися з місця проживання без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, засоби зв`язку.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий.

Обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з-під варти в залі суду.

У разі звернення вироку суду до виконання, в частині відбування реального строку покарання у вигляді позбавлення волі, зарахувати в строк покарання попереднє ув`язнення з 23.05.2024 року по 21.10.2024 року.

Речові докази по кримінальному провадженню - відсутні.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1