Справа № 167/442/24
Номер провадження 1-кп/167/59/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2024 року місто Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000145 від 07.02.2024 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Луцьк Волинської області, з повною середньою освітою, не працюючого, розлученого, неповнолітніх дітей на утриманні немає, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє 28.01.2020 року вироком Ківерцівського районного суду Волинської області за частиною 2 статті 186 КК України, 26.10.2023 року звільнений з ДУ «Городоцький виправний центр (№ 131)» у зв`язку із відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185, частиною 4 статті 186 Кримінального кодексу (далі КК) України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 у період з 10 год 00 хв 04.02.2024 року по 10 год 00 хв 05.02.2024 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), будучи засудженим 28.01.2020 року за вироком Ківерцівського районного суду Волинської області за частиною 2 статті 186 КК України та маючи не зняту та не погашену судимість, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 року від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено, зокрема згідно Указу Президента України № 49-2024 року від 05.02.2024 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.02.2024 року № 3564-IX в Україні продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, повторно, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, проник на частково огороджену територію зі складськими приміщеннями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , звідки шляхом вільного доступу, таємно викрав бувший у користуванні електричний двигун марки «VEM», потужністю 5,5 кВт, який належить ОСОБА_6 , чим завдав останньому майнову шкоду на суму 6 666 гривень 67 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно та в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 КК України.

Крім того, ОСОБА_3 у період часу з 18 год 00 хв 17.02.2024 року по 09 год 00 хв 18.02.2024 року у нічну пору доби (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 року від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено, зокрема згідно Указу Президента України № 49-2024 року від 05.02.2024 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 06.02.2024 року № 3564-IX в Україні продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, повторно, проник на територію домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , де, шляхом зриву навісного замка, проник в середину господарського приміщення, що розташоване за вищевказаною адресою, звідки умисно, таємно викрав бувші у користуванні кутову шліфувальну машину марки «Арсенал» вартістю 996 гривень 67 копійок, перфоратор марки «Дніпро-М» моделі «RH-100» вартістю 1 503 гривні, зварювальний апарат марки «Дніпро-М» моделі «М-16PW» вартістю 3 460 гривень, які належні ОСОБА_7 , якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому збитків на загальну суму 5 959 гривень 67 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна ( крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 КК України.

Крім того, ОСОБА_3 19.03.2024 року близько 13 години 30 хвилин (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_4 , діючи з корисливим мотивом, керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 року від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено, зокрема згідно Указу Президента України № 49-2024 року від 05.02.2024 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.02.2024 року № 3564-IX в Україні продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, повторно, відкрито викрав мобільний телефон марки «TECNO SPARK Go 2022» моделі «KG5m» вартістю 2 058, 33 гривень, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_8 майнову шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 186 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю, дав пояснення, аналогічні фабулі обвинувачення. Зазначив, що усвідомлює протиправність скоєного. Розкаявся у вчиненому, просив суд суворо його не карати.

Показання обвинуваченого, надані в суді, є послідовними, співвідносяться із фактичними обставинами справи, тому, суд визнає їх достовірними в частині встановлених фактичних обставин обвинувачення.

ОСОБА_9 Депутат 10.09.2024 року подав заяву про розгляд даного кримінального провадження у його відсутності. Зміст обставин, викладених в частині 3 статті 349 КПК України розуміє правильно, щодо проведення судового засідання у спрощеному порядку, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, не заперечує, розуміє, що у такому разі буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, на що погоджується (ас 15 т 2). Згідно заяви від 22.07.2024 року, матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 не має і мати не буде, щодо міри покарання, то покладається на рішення суду (ас 168 т 1).

Потерпілий ОСОБА_6 23.07.2024 року і 06.09.2024 року подав суду заяви про розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_3 у його відсутності. Зазначає, що зміст обставин, викладених в частині 3 статті 349 КПК України, розуміє правильно, щодо проведення судового засідання у спрощеному порядку, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, не заперечує, розуміє, що у такому разі буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, на що погоджується. Щодо міри покарання, то покладається на розсуд суду (ас 170 т 1, ас 13 т 2). В заяві від 01.07.2024 року ОСОБА_6 вказує, що претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_3 немає (ас 109 т 1).

Потерпілий ОСОБА_7 09.09.2024 року подав суду заяву про проведення судового засідання 25.09.2024 року у його відсутності. Щодо спрощеного порядку розгляду справи, то не заперечує, згідний на розгляд справи за ч. 3 ст. 349 КПК України, дана стаття йому роз`яснена та зрозуміла ( ас 14 т 2).

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, ухвалив: проводити судовий розгляд без потерпілих, згідно статті 325 КПК України, оскільки можливо за їх відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду.

Суд, у відповідності до вимог частини 3 статті 349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння сторін кримінального провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті (зміненому 03.09.2024 року), які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Правові наслідки ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження судом роз`яснено.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях підтверджується зібраними на досудовому слідстві доказами, фактичні обставини яких не оспорюються учасниками судового провадження, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, не проводиться їх дослідження.

Відповідно до вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Оскільки обвинувачений визнає свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчинених ним діянь, не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена повністю і кваліфікує його дії за частиною 4 статті 185, частиною 4 статті 186 КК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, надав суду показання, беручи до уваги, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності позиції, роз`яснивши положення статті 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, заслухавши думку прокурора та обвинуваченого, його захисника, враховуючи заяви потерпілих, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому частиною 3 статті 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись дослідженням характеризуючих ОСОБА_3 матеріалів.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 визнає свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчинених ним діянь, не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, які надані на підтвердження винуватості обвинуваченого, суд вважає, доведеним факт ОСОБА_10 Капітанюком інкримінованих йому злочинів за частиною 4 статті 185 КК України і за частиною 4 статті 186 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінальних правопорушень, тяжкості наслідків, що настали.

При обранні міри покарання, суд враховує вимоги частини 2 статті 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги статті 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до положень статті 12 КК України кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , є тяжкими злочинами.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до статті 66 КК України, суд за наслідками судового розгляду, відносить щире каяття, оскільки в судовому засіданні він щиро розкаявся у вчиненому і висловив жаль з приводу вчинених ним дій, пояснивши їх вчинення складними життєвими обставинами, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК України, суд відносить рецидив кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання ОСОБА_11 Капітанюку, суд враховує інформацію про стан його здоров`я і те, що він не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра, визнання повністю вини, щире каяття у вчиненому, а також те, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, не працює, за місце проживання характеризується фактично позитивно, непрацездатних осіб на його утриманні немає.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_12 Капітанюку, суд призначає покарання в межах санкції частини 4 статті 185 КК України і в межах санкції частини 4 статті 186 КК України, у виді позбавлення волі.

При цьому, підстав для ОСОБА_13 Капітанюку покарання нижчого від найнижчої межі, встановленої у санкції частини 4 статті 185 КК України і у санкції частини 4 статті 186 КК України, із застосуванням положень статті 69 КК України, як і підстав для застосування положень статті 75 КК України та звільнення його від відбування покарання, під час розгляду кримінального провадження судом не встановлено.

На переконання суду, призначене покарання буде достатнє для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

На підставі статті 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_12 Капітанюку слід визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як ним, так і іншими особами.

У відповідності до вимог статей 100, 122, 124 КПК України суд вирішує долю речових доказів та приймає рішення по питанню процесуальних витрат за проведення судових експертиз, які слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в повному обсязі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Арешт, накладений на тимчасово вилучене майно, згідно ухвали слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.03.2024 року, слід скасувати.

На підставі частини 5 статті 72 КК України, слід зарахувати період перебування обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою у цьому кримінальному провадженні з 19.03.2024 року (з моменту затримання) по день набрання вироком законної сили, у строк відбування покарання у виді позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_11 Капітанюку у виді тримання під вартою слід залишити до вступу вироку в законну силу.

Керуючись статтями 100, 122, 124, 126, частиною 3 статті 349, статтями 368, 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185, частиною 4 статті 186 КК України, та призначити йому покарання:

- за частиною 4 статті 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років;

- за частиною 4 статті 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

На підставі частини 1 статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у виді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 19 березня 2024 року, з моменту його фактичного затримання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави витрати за проведення:

- судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/103-24/5355-ТВ від 22.04.2024 року в сумі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 56 (п`ятдесят шість) копійок;

- судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/103-24/5353-ТВ від 23.04.2024 року в сумі 1 893 (одна тисяча вісімсот дев`яносто три) гривні 20 (двадцять) копійок;

- судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/103-24/3859-ТВ від 21.03.2024 року в сумі 1 135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень 92 (дев`яносто дві) копійки,

а всього - в загальній сумі 4 543 (чотири тисячі п`ятсот сорок три) гривні 68 (шістдесят вісім) копійок.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «NOMI», білого кольору у вимкненому стані; мобільний телефон марки «HUAWEI», чорного кольору у вимкненому стані; шапку та куртку коричневого кольору, які поміщені до спеціального пакету WAR1748330, передані до кімнати зберігання речових доказів ВП № 1 Луцького РУП, що в АДРЕСА_5 повернути М.Є. Капітанюку, як власнику;

- мобільний телефон марки «TECNO SPARK Go 2022», синього кольору у вимкненому стані без сім-карти і пластикову картку з найменуванням «Смартшоп ОТАК» - повернути О.В. Депутату, як власнику.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.03.2024 року у справі № 158/874/24 (провадження № 1-кс/0158/406/24) - скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1