ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 953/9227/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-сс/818/1188/24 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: обрання запобіжного заходу щодо підозрюваної
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме підозрюваної та її захисника, належним чином повідомлених про розгляд справи, від яких надійшли заяви про розгляд справи без них, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 05 10 2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого 1 відділення СВ Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_7 та застосовано щодо підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів у межах строку досудового розслідування до 01 12 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Вимоги апеляційної скарги, з узагальненими доводами особи, яка її подала.

На вищевказану ухвалу слідчого судді захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, яка містить прохання про скасування ухвали та про постановлення нової, якою, на думку апелянта, слід змінити запобіжний захід стосовно ОСОБА_8 з тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт у нічну пору доби.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що дії підозрюваної були не вірно кваліфіковані слідчим за ч.1 ст.114-1 КК України. Вказує, що слідчим не зазначено та не додано доказів, які підтверджують факт настання суспільно небезпечних наслідків.

Крім того, зазначає, що слідчим не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Просить врахувати вік та стан здоров`я підозрюваної, а саме те, що вона є особою похилого віку та має розлади здоров`я. Разом з цим вказує, що підозрювана має постійне місце роботи, де працює з 1988 року та характеризується позитивно, є ветераном праці, що підтверджується посвідченням, має дітей, онуків з якими разом мешкає, що свідчить про наявність у неї міцних соціальних зв`язків. Крім того, наголошує, що раніше ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності не притягувалась, судимостей не має.

Вказує, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та робить висновок, що більш м`який запобіжний захід, зокрема, домашній арешт чи особисте зобов`язання, повністю забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисник, підозрювана та прокурор про дату та час розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином. Перед початком судового засідання від адвоката ОСОБА_6 надійшла заява з проханням проводити розгляд справи за відсутності сторони захисту. Від прокурора та підозрюваної жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, не надходило. На особистій участі прокурор та підозрювана також не наполягали.

Беручи до уваги вищевказане, а також враховуючи вимоги ч.4 ст.405, ч.2 ст.422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали суду за відсутності підозрюваної, її захисника та прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підозрюваної задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до положень ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення слідчого судді є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що слідчий відділ Управління СБ України в Харківській області проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001560 від 30 11 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1, ч.3 ст.332, ч.3 ст.27 ч.1 ст.366, ч.5 ст.27 ч.1 ст.114-1, ч.3, 4 ст.358 КК України.

03 жовтня 2024 року ОСОБА_8 затримана співробітниками правоохоронних органів у порядку ст.ст.208, 615 КПК України.

03 жовтня 2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1, ч.3 ст.358 КК України.

З огляду на зазначене ОСОБА_8 має статус підозрюваної у цьому кримінальному провадженні.

05 жовтня 2024 року до Київського районного суду м.Харкова надійшло клопотання старшого слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001560 від 30 11 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1, ч.3 ст.332, ч.3 ст.27 ч.1 ст.366, ч.5 ст.27 ч.1 ст.114-1, ч.3, 4 ст.358 КК України.

В клопотанні сторона обвинувачення посилається на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, враховуючи той факт, що ОСОБА_8 підозрюється, зокрема, у вчиненні тяжкого злочину у сфері основ національної безпеки України за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, що може спонукати підозрювану переховуватися від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин. Крім того, ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, враховуючи, що стороною обвинувачення наразі вживаються додаткові заходи з метою встановлення вичерпного переліку предметів, речей та документів, на яких збереглись сліди протиправної діяльності підозрюваної; може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні з метою спонукання останніх давати неправдиві покази. Разом з цим обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень дають підстави вважати про відсутність у останньої патріотичних переконань, що серед іншого і спонукало її вчинити дії, спрямовані на перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань в період воєнного стану.

Слідчий зазначає, що обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_10 підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема: протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дії (зняття інформації з електронних комунікаційних мереж); протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дії (огляд і виїмка кореспонденції); протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дії (обстеження публічно недоступних місць); протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дії (зняття інформації з електронних і інформаційних систем); протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дії (візуальне спостереження); протоколами оглядів; відомостями отриманими від оперативного підрозділу на виконання доручення слідчого, що містять інформацію про обставини вчинення кримінальних правопорушень та іншими матеріалами кримінального провадження.

Задовольняючи клопотання слідчого та обираючи підозрюваній запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру, повідомлену ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, яка підтверджена зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду та доведеними наявність ризиків, передбачених п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з такими висновками слідчого судді, зокрема щодо обґрунтованості підозри у вчиненні інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень та існування ризиків передбачених п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Так, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, передбачених п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваної під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги вказані ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваної та обставин кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, а відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Виходячи з відомостей щодо особи підозрюваної, враховуючи повідомлену ОСОБА_8 підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1, ч.3 ст.358 КК України, зокрема, у вчиненні тяжкого злочину у сфері основ національної безпеки України за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, не виключена можливість переховування підозрюваної від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Наявність ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрювана може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Враховуючи, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання показань та дослідження їх судом, а підозрювана має реальну можливість впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, в тому числі на тих, яким відомо про вчинення кримінальних правопорушень, не можна виключати можливість такого впливу ОСОБА_8 на останніх з метою зміни їх свідчень на свою користь.

Разом з цим колегія суддів погоджується з існуванням ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки враховуючи обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1, ч.3 ст.358 КК України, тобто перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період за попередньою змовою групою осіб й підроблення документів за попередньою змовою групою осіб, а саме під час воєнного стану, тобто за тяжких обставин у яких опинилося суспільство, є достатні підстави вважати, що підозрювана не зупиниться перед вчиненням інших кримінальних правопорушень.

Крім того, згідно зі встановленими в ході досудового розслідування обставинами, у підозрюваної відсутні патріотичні переконання, що серед іншого і спонукало її вчиняти дії, направлені на перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань в період воєнного стану, а у зв`язку з тим, що на даний час не всі ділянки державного кордону України перебувають під контролем української влади, враховуючи характер кримінальних правопорушень у яких підозрюється ОСОБА_8 , не виключена можливість продовження останньою протиправної діяльності та/або вчинення інших кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України.

У зв`язку з викладеним застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є цілком обґрунтованим та відповідає вимогам, визначеним ст.ст.177, 178 КПК України, оскільки більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти ризикам, передбаченим п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно зі сформованою практикою Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин цього кримінального провадження та характеру дій, які інкримінуються підозрюваній, а саме того, що вона підозрюється, зокрема, у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення у сфері основ національної безпеки України, може ухилитися від виконання процесуальних обов`язків, покладених на неї як підозрювану, а також те, що застосування стосовно неї жодного з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, виключається можливість обрання стосовно ОСОБА_8 іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, тому колегія суддів вбачає підвищений ступінь суспільної небезпечності, що свідчить про те, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник підозрюваної стосовно недоведення ризиків, заявлених в клопотанні слідчого спростовуються відомостями, що є наявними в кримінальному провадженні, що свідчить про постановлення слідчим суддею обґрунтованого та вмотивованого рішення, відповідно до вимог ст.370 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник наводить доводи з приводу безпідставності застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою через те, що дії підозрюваної були не вірно кваліфіковані слідчим за ч.1 ст.114-1 КК України, а також, на його переконання, слідчим не зазначено та не додано доказів, які підтверджують факт настання суспільно небезпечних наслідків, проте, виходячи зі стадії процесу досудового розслідування, колегія суддів не може взяти їх до уваги, оскільки дослідження вказаних питань можливо лише під час розгляду справи по суті, в тому числі наявності та відсутності підстав, які виключають кримінальну відповідальність, а також дослідження доказів з приводу їх належності, процесуальної допустимості та достатності для вирішення питання щодо винуватості або не винуватості підозрюваної в цьому кримінальному провадженні.

Твердження захисника про те, що підозрювана є особою похилого віку та має розлади здоров`я, має постійне місце роботи, де працює з 1988 року та характеризується позитивно, є ветераном праці, має дітей, онуків з якими разом мешкає, що свідчить про наявність у неї міцних соціальних зв`язків, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, судимостей не має, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише такий винятковий запобіжний захід, як тримання під вартою. Крім того, ці обставини, виходячи із доводів апеляційної скарги, існували і на час подій, які інкримінуються ОСОБА_8 та не стали стримуючим фактором для підозрюваної при вчиненні протиправних діянь.

Доводи, які полягають у тому, що у ОСОБА_8 має певні проблеми зі здоров`ям, на думку колегії суддів, не є обов`язковою підставою для зміни останній запобіжного заходу, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що підозрювана позбавлена можливості отримувати необхідне лікування в умовах слідчого ізолятора. Не надано також апелянтом і доказів неможливості, у зв`язку із хронічними захворюваннями, перебування підозрюваної в умовах СІЗО.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, слідчий суддя постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст.370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її зміни чи скасування на цьому етапі досудового розслідування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст. 176-206, ст.ст. 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 05 10 2024 року про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів у межах строку досудового розслідування до 01 12 2024 року включно, без визначення розміру застави, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваної, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст. 424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

____________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4