Провадження № 1-кп/686/1284/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницький ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0005598 від 02.09.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п. 31 ч. 1 ст. 284 КПК України

встановив:

19 травня 2024 року до суду надійшло клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницький ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0005598 від 02.09.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК, в якому прокурором зазначається, що відділенням поліції № 1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0005598, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.09.2016 року близько 19 год. 20 хв., поблизу будинку АДРЕСА_1 , працівниками патрульної поліції служби під час перевірки документів та звірки номеру кузова автомобіля «BMV 528», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 , виявлено, ознаки зміни ідентифікаційного номера кузова зазначеного автомобіля. 02.09.2016 за даним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0005598. 02.09.2016 відібрано покази у ОСОБА_4 , який повідомив, що придбав автомобіль 31.08.2016 у м. Коломия, Івано-Франківської області за кошти в сумі 2000 доларів США (50000 грн.). при цьому продавець повідомив, що власник автомобіля знаходиться за кордоном та після передачі коштів йому надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі до автомобіля. 02.09.2016 згідно постанови слідчого автомобіль «BMV 528», д.н.з. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом. 08.09.2016 згідно ухвали суду задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на автомобіль «BMV 528», д.н.з. НОМЕР_1 . 06.09.2016 слідчим у кримінальному провадженні призначено техніко-криміналістичне дослідження документів. Згідно висновку експерта № 163 т від 27.09.2016 встановлено, що бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 видане 11.03.2014 Центр ДАІ 0701 на автомобіль «BMV 528», д.н.з НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 відповідає зразку бланка свідоцтва, яке виготовлене підприємством або здійснює виготовлення даних зразків на території України. Що ж стосується друкованого тексту персоналізації, встановити його походження не представляється можливим, так як даний текст наноситься на бланк окремо від решти тексту та зображень, при оформленні самого документа за допомогою термосублімаційного принтері. 27.09.2023 року слідчим визнано речовим доказом свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 видане 11.03.2014 Центр ДАІ 0701 на автомобіль «BMV 528», д.н.з НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5

26.09.2018 згідно висновку експерта №4.3-0074:18 встановлено, що ідентифікаційні позначення номера кузова автомобіля «BMV 528», д.н.з. НОМЕР_1 піддавалися змінам. Зміни внесено способом абразивної обробки номерного майданчика, зі зняттям поверхневого шару металу та первинного ідентифікаційного номера кузова автомобіля. Первинний номер кузова автомобіля марки «BMV 528», д.н.з НОМЕР_1 мав вигляд « НОМЕР_3 ». Дати відповідь на питання чи піддавався змінам ідентифікаційний номер двигуна автомобіля «BMV 528», д.н.з НОМЕР_1 не представляється за можливе, у зв`язку із обмеженим доступом до його місця розташування. 15.08.2018 згідно постанови слідчого автомобіль «BMV 528», д.н.з НОМЕР_1 , визнано речовим доказом та передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 .

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 290 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку.

Згідно із п.2 ч.1 ст. 49 КК України для кримінального проступку за який передбачене покарання у виді обмеження волі, встановлено сток давності, якщо із дня його вчинення минуло три роки. Строк давності притягнення осіб до кримінальної відповідальності за вчинення вище вказаного кримінального правопорушення, на думку прокурора, закінчився.

У своєму клопотанні прокурор просить закрити кримінальне провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 290 КК.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Розглянувши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, враховуючи думку прокурора, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність, згідно ст. 25 КПК України, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Статтею 290 КК України (в редакції діючій на час вчинення кримінального правопорушення), визначено, що знищення, підробка або заміна ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміна без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу караються штрафом від ста п`ятдесяти до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції діючій на час вчинення кримінального правопорушення), злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 290, КК України, є злочином невеликої тяжкості.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції діючій на час вчинення кримінальних правопорушень) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Згідно ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018 року, який набрав чинності 01.07.2020 року) кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018 року) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Встановлено, що закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п. 3-1 частини першої цієї статті.

Згідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом в разі, якщо: не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Перерив строку давності відбувається як через ухилення від слідства та суду, а також через вчинення особою до закінчення зазначених строків, хоча б одного нового злочину.

Вимоги, якими держава обмежує свої повноваження щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили злочини, носять індивідуальний характер, оскільки окрім перебігу часу вимагається не ухилення від слідства та суду, а також невчинення нового злочину, що неможливо виконати, якщо особа чи особи, які вчинили злочин, не встановлені.

Досудове розслідування не може вважатися повним, а закриття кримінального провадження буде суперечити зазначеним вище завданням та засадам кримінального провадження, якщо не буде дотримано вказаних вимог.

Таким чином, рішення про закриття кримінального провадження можливе після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі «Євген Петренко проти України» (заява № 55749/08 від 29.01.2015 року, п. 65) для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості.

В п. 40 рішення Європейського суду з прав людини «Юрій Іларіонович Щокін проти України» від 03.10.2013 року, зазначено, що державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для зібрання доказів щодо ходу подій. Якщо розслідування містить недоліки, які не дозволяють встановити причину смерті або визначити винних осіб, які є безпосередніми виконавцями злочину або особами, які його фінансували чи організовували, то таке розслідування може не відповідати вимозі ефективності.

Суд, не зважаючи на закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, вважає, що органом досудового розслідування не вжито всіх дій, направлених на встановлення всіх обставин вчинення даного кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши доводи клопотання прокурора та обставини даного кримінального провадження, безпосередньо дослідивши і оцінивши зібрані у кримінальному провадженні докази, які стосуються цього провадження у їх сукупності, встановив порушення кримінального процесуального закону, які допустив орган досудового розслідування, оскільки жодних слідчих та розшукових дій у даному кримінальному провадженні, окрім огляду місця події, проведення експертиз та відібрання пояснень у ОСОБА_4 , (який в своїх поясненнях чітко вказав в кого він придбав зазначений автомобіль, зазначив дані та номер телефону власника, проте вказані покази стороною обвинувачення не перевірялися), не проводилось, що дає підстави суду зробити висновок про неповноту і не об`єктивність досудового розслідування, тому суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення клопотання прокурора для закриття кримінального провадження, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Крім того у клопотанні прокурором не наведено обставин, що перешкодили встановити особу, що вчинила кримінальне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження фактично жодних дій, спрямованих на встановлення осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення не проводилося. Та ж обставина, що жодній особі не було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, автоматично не тягне за собою підстав для закриття провадження з підстав передбачених п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

На підставі ст. 49 КК України, керуючись ст. 283-288, 314, 372, 395 КПК України,

ухвалив:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницький ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0005598 від 02.09.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п. 31 ч. 1 ст. 284 КПК України

Матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005598 від 02.09.2016 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, повернути прокурору для забезпечення проведення досудового розслідування.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду ОСОБА_1