БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 497/2821/24
Провадження № 1-кс/497/1005/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про арешт тимчасово вилученого майна

26.11.24 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград клопотання старшого слідчого Слідчого відділу Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

25.11.2024 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого майна в зв`язку з досудовим розслідуванням по кримінальному провадженню №0000654, відомості щодо якого 24.11.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 24.11.2024 до чергової частини Болградського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення з ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що при зупиненні біля пункту пропуску «Табаки-Мирне» в Болградському районі Одеської області автомобіль марки «TOYОTA CAMRY», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 з корисливих мотивів, організував незаконне переправлення через державний кордон України громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , за грошові кошти у сумі 5000 доларів США.

З метою фіксації обставин кримінального правопорушення, в період часу з 14:30 години по 15:25 годину 24.11.2024, за участю ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , яка є матір`ю останнього, проведено огляд місця події, а саме: ділянки місцевості, розташованої на околиці м. Болград на відстані близько 600 метрів до пункту пропуску «Табаки-Мирне» державного кордону України до Республіки Молдова, в ході якого було виявлено та вилучено автомобіль марки «TOYОTA CAMRY», державний номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, що перебуває у фактичному та власному користуванні ОСОБА_4 .

Вищевказане майно має пряме відношення до обставин, які встановлюються у вказаному кримінальному правопорушенні, є речовим доказом, та з метою його збереження як речового доказу на думку слідчого слід накласти арешт на вилучене майно.

У судовому засіданні 26.11.2024 року:

-слідчий підтримала клопотання, наполягала на задоволені клопотання та надала пояснення з підстав вилучення т/з та необхідності його арешту. У разі задоволення клопотання просила помістити вилучений т/з на спеціальний майданчик для збереження вилучених т/з в м.Арциз Одеської області.

-власник майна ОСОБА_4 пояснив про обставини його затримання в с.Табаки Болградського району Одеської області розвідниками прикордонної служби, грубе поводження з ним, приниження його гідності. Стверджував, що він біля 13:00 години перебував в с.Табаки, в якості пасажира в його авто була ОСОБА_7 , а її син ОСОБА_6 пересаджувався до автомобіля «Volkswagen Golf», на якому він мав намір рухатися далі, але куди йому не відомо. В село Табаки він привіз маму з сином, у яких був великий важкий чемодан. В цей час під`їхали військовослужбовці ДПС України, почали його, ОСОБА_4 шарпати за одяг, потім штовхнули і він впав на руки на асфальт. Після чого підняли та вимагали зізнань. Потім, один з них сів за кермо, належного йому ОСОБА_4 т/з ОСОБА_8 , та усіх їх доставили на територію прикордонного загону. Далі продовжилися знущання, крики, погрози зі сторони розвідників прикордонної служби, одного з яких назвали « ОСОБА_9 », били в спину та вимагали зізнань, що він, ОСОБА_10 за гроші перевозить людей за кордон.

Приблизно через годину, їх знову посадили в авто, та поїхали в інше місце, зупинилися на автодорозі біля мосту, за кермом належного йому, ОСОБА_4 т/з був той же прикордонник на ім`я « ОСОБА_9 ». Вже там на місці, викликали поліцію та приїхала слідча група, яка почала оформлювати документи, що нібито саме на тому місці біля мосту його, ОСОБА_4 під керуванням автомобілю ОСОБА_8 зупинили з пасажирами прикордонники, хоча все було зовсім не так.

Він, ОСОБА_4 є пенсіонером, музикантом, грає на різних заходах та навчає дітей музиці, переніс три мікро інсульти, має дружину та двох малолітніх дітей: 15 і 7 років, а над ним декілька годин знущались розвідники прикордонної служби. На час приїзду слідчого йому було зле, ледь не втратив свідомість, слідча надавала йому ліки, пропонувала викликати швидку.

Наполегливо просив не вилучати транспортний засіб, надати можливість ним користуватися, оскільки дітей потрібно возити до школи, та це єдиний засіб, щоб заробити коштів на утриманні сім`ї, так як розмір пенсії замалий, та не достатньо для матеріального забезпечення потреб сім`ї.

У разі потреби надасть відразу ж транспортний засіб для огляду чи проведення слідчих дій.

Розглянувши матеріали поданого клопотання з додатком, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого обґрунтоване та підлягає частковому задоволенню на підставі наступного.

Арешт майна є одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження ст. 131 ч.2 п.7 КПК України.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження [...].

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів [...].

Разом з тим, п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Так, частиною 11 статті 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.

Аналіз вищенаведеного вказує, що діючим законодавством передбачений обов`язок, а не право слідчого надання доказів та доведення перед судом їх переконливості, оскільки під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються; та застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе наявності трьох необхідних ознак, необхідних для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (ст.132 ч.3 КПК України).

Положеннями ст.171 КПК України встановлено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Слідчим суддею встановлено, що 24.11.2024 о 13:55 годині зі служби 102 до чергової частини Болградського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення з ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що зупинено біля пункту пропуску «Табаки-Мирне» в Болградському районі Одеської області автомобіль марки «TOYОTA CAMRY» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та який з корисливих мотивів, організував незаконне переправлення через державний кордон України громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , за грошові кошти у сумі 5000 доларів США (а.с.6).

За вказаним фактом внесені відомості в ЄРДР за №0000654 від 24.11.2024 року та слідчим відділом Болградського РВП ГУНП в Одеській області розпочато досудове розслідування у даному кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України (а.с.7).

Процесуальне керівництво в даному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Болградської окружної прокуратури (а.с.8).

24.11.2024 в період часу з 14:30 години по 15:25 годину, за участю ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , яка є матір`ю останнього проведено огляд місця події, а саме: ділянки місцевості, розташованої на околиці м. Болград на відстані близько 600 метрів до пункту пропуску «Табаки-Мирне» державного кордону України до Республіки Молдова, в ході якого було виявлено та вилучено автомобіль марки «TOYОTA CAMRY», державний номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, під керуванням ОСОБА_4 , про що було складено протокол огляду місця події від 24.11.2024 року.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 автомобіль марки «TOYОTA CAMRY», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою слідчого від 22.11.2024 року тимчасово вилучене майно визнано речовим доказом, місцем зберігання визначено Болградського РВП ГУНП в Одеській області (а.с.40-44).

Щодо строків звернення до слідчого судді.

Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено (абз.1 ч.5 ст.171 КПК України).

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено (абз.1 ч.5 ст.171 КПК України).

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.115 КПК України строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію. При обчисленні строку годинами строк закінчується в останню хвилину останньої години. При обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку.

Статтею 116 КПК України встановлено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти [...].

Так, згідно протоколу огляду місця події від 24.11.2024 - слідчим було вилучено майно, згідно до переліку зазначеному у клопотанні, на яке слідчий просить накласти арешт та 25.11.2024 року передано до канцелярії суду, що підтверджується вхідним номером на супровідному листі (а.с.50)

Таким чином, слідчим дотримано вимоги ч.5 ст.171 КПК України.

Разом з цим, враховуючи, що наразі досудове розслідування триває не значний час, підозра жодній особі не повідомлена, орган досудового розслідування збирає докази, та здійснює перевірку всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а вилучене майно визнано речовим доказом в цьому кримінальному провадження, та з метою забезпечення його збереження є підстави для застосування арешту вилученого майна шляхом заборони його відчуження та розпорядження.

Разом з цим, вирішуючи клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна та зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до пункту першого ч.6 статті 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю повертається власнику або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливе без шкоди для кримінального провадження.

Арешт на вказаний транспортний засіб накладається виключно з тих підстав, що вказане майно має значення речового доказу у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.

Крім цього, слідчий суддя враховує вимоги нормативних актів, що стосуються збереження речових доказів, а саме положеннями ст.100 КПК України визначено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України» Із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 437 від 13.07.2016, № 795 від 09.11.2016, № 1103 від 24.12.2019, № 1075 від 15.11.2019 затверджено Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.

Цей Порядок визначає правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.

Згідно п. 20 зазначеного Порядку зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби Безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27.08.2010 N 51/401/649/471/23/125 затверджено та введено в дію Інструкцію про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказі у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду (в новій редакції).

Цією Інструкцією встановлюються єдині правила вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів, цінностей та іншого майна на стадії дізнання, досудового слідства і судового розгляду, а також порядок виконання рішень органів досудового слідства, дізнання і суду щодо речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна (п.1).

Дана інструкція містить розділ який визначає положення щодо «Зберігання речових доказів, цінностей, документів та іншого майна».

Так п.12 передбачено, що під час зберігання і передачі речових доказів, цінностей, документів та іншого майна вживаються заходи для забезпечення належного зберігання у вилучених об`єктів ознак і якостей, які визначають їх значення як речових доказів у кримінальних справах і які є на них, а також зберігання самих речових доказів, ознак і якостей з метою можливості їх подальшого цільового використання (якщо вони не можуть бути передані на зберігання потерпілим, їх родичам або іншим особам, а також організаціям).

Згідно п.13 цієї Інструкції речові докази зберігаються при справі, за винятком громіздких предметів, які зберігаються в органах дізнання, досудового слідства і в суді або передаються для зберігання відповідному підприємству, установі чи організації, про що складається протокол.

Витрати, пов`язані із зберіганням речових доказів, цінностей та іншого вилученого майна, несе орган, на зберіганні якого знаходиться вилучене майно. У випадках, коли майно передається на зберігання в інші установи, підприємства, організації як таке, що потребує спеціальних умов зберігання, такі витрати покриваються за рахунок держави.

Положеннями п.19 Інструкції встановлено, що зберігання транспортних засобів та інших самохідних машин, а також пристроїв і механізмів, які використовувалися як знаряддя для вчинення злочинів і визнані речовими доказами, а також транспортних засобів, на які накладено арешт, якщо вони не можуть бути передані на зберігання власникові, його родичам або іншим особам, а також організаціям, проводиться за постановою слідчого, прокурора, судді, за ухвалою суду протягом досудового слідства або судового розгляду відповідними службами органів внутрішніх справ, служби безпеки, підрозділів податкової міліції (у справах, що перебувають у її провадженні відповідно до компетенції), керівники яких дають про це розписку, яка приєднується до справи.

До транспортних засобів належать вози, велосипеди, механічні транспортні засоби, (мотоцикли, автомобілі, вантажівки, автобуси), рейковий транспорт (поїзди, трамваї), плавзасоби (судна, човни), амфібії, повітряні судна (літаки, вертольоти) та космічні апарати.

А відтак, вказані вимоги нормативних актів насамперед визначають положення про можливість передачі транспортних засобів їх власникам, його родичам або іншим особам, а лише у інших випадках передаються на зберігання на спеціальні майданчики і стоянки територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

В силу ст. 41 Конституції України, ст.1 протоколу N 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини зауважив у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, а для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008р).

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає за можливе повернути власнику транспортний засіб марки «TOYОTA CAMRY», державний номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, 2008 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_4 на відповідальне зберігання, надавши можливість ним користуватися.

На підставі зазначеного та з урахуванням розумності і співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.98, 131, 132, 167, 170, 171, 173, 236 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого Слідчого відділу Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження на тимчасово вилучене майно на підставі протоколу огляду місця події від 24.11.2024 року, в кримінальному провадженні №0000654, відомості щодо якого 24.11.2024, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а саме на:

- транспортний засіб марки «TOYОTA CAMRY», державний номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, 2008 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_4 .

Транспортний засіб марки «TOYОTA CAMRY», державний номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, 2008 року випуску, повернути власнику майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , тел: НОМЕР_3 для користування.

Відповідальність за збереження арештованого майна покласти на власника майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , тел: НОМЕР_3 .

Зобов`язати власника майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , тел: НОМЕР_3 у разі необхідності надати органу досудового розслідування транспортний засіб для додаткового огляду та проведення необхідних слідчих дій.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Повний текст судового рішення складено і проголошено о 15:00 годині 27.11.2024 року

Суддя: ОСОБА_1