Провадження № 1-кп/643/723/24
Справа № 643/7875/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2024 м.Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.05.2024 за № 0000571, який надійшов від Харківської обласної прокуратури, за обвинуваченнямОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бугаївка, Ізюмського району, Харківської області, українця, громадянина України, розлученого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, працюючого у фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 на посаді водія-експедитора автотранспортного засобу міжнародного та українського сполучення, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 04.05.2024 приблизно о 09:10, керуючи технічно справним автомобілем «Fiat Doblo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по території гаражного кооперативу «60-річчя жовтня» в сторону виїзду з нього зі швидкістю руху 10 км/год.

Під час руху в районі будівлі охорони гаражного кооперативу за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 , діючи необережно, порушив вимоги п. 12.1. Правил дорожнього руху України, - згідно норми якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, - та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який в цей час стояв біля будівлі, повернутий правою боковою частиною тіла.

Внаслідок дорожньо-транспортної події згідно з висновком судово-медичної експертизи пішоходу ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження: тупа травма правої нижньої кінцівки та відкритого багатоуламкового перелому обох кісток гомілки із розтрощенням м`язів, судин та нервів, що призвело до ампутації правої нижньої кінцівки на рівні нижньої третин стегна, що належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя та за критерієм розладу здоров`я, поєднаного зі стійкою втратою працездатності не менше, ніж на 1/3, відповідно до п. 2.1.1. «а, г», п. 2.1.2, п. 1.2.3. «М, О», п. 2.1.4. «Г», п. 2.1.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6.

Порушення п. 12.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 , згідно з висновком автотехнічної експертизи ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса», перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної ДТП і виразилися в тому, що ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «Fiat Doblo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по території гаражного кооперативу «60-років жовтня» в сторону виїзду з нього, в районі будівлі охорони гаражного кооперативу за адресою: АДРЕСА_3 , де стояв пішохід, діючи необережно, не обрав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який в цей час знаходився нерухомому стані, повернутий правою боковою частиною тіла до автомобіля, що спричинило вищевказані наслідки.

За наслідками дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з висновком судово-медичної експертизи отримав тілесні ушкодження: тупа травма правої нижньої кінцівки та відкритого багатоуламкового перелому обох кісток гомілки із розтрощенням м`язів, судин та нервів, що призвело до ампутації правої нижньої кінцівки на рівні нижньої третин стегна, що належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя та за критерієм розладу здоров`я, поєднаного зі стійкою втратою працездатності не менше, ніж на 1/3, відповідно до п. 2.1.1. «а, г», п. 2.1.2, п. 2.1.3. «М, О», п. 2.1.4. «Г», п. 2.1.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи, в діях водія автомобіля «Fiat Doblo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з даною ДТП.

Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_4 виразилися в тому, що він під час руху в районі будівлі охорони гаражного кооперативу за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_4 , діючи необережно, порушив вимоги п. 12.1. Правил дорожнього руху України, - згідно норми якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, - та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який в цей час стояв біля будівлі, повернутий правою боковою частиною тіла.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, надав покази про обставини його скоєння, як вказано вище. Фактичних обставин справи, викладених в обвинувальному акті, не оспорював. При цьому ОСОБА_4 зазначив, що шкодує та розкаюється у вчиненому, добровільно відшкодував шкоду потерпілому, про що просив долучити до матеріалів кримінального провадження відповідну письмову розписку, вибачається за скоєне, просить суворо його не карати. Допитаний у судовому засіданні обвинувачений пояснив, що зробив для себе відповідні висновки, обіцяє, що більше такого не повториться.

Беручи до уваги визнання обвинуваченим своєї вини, у судовому засіданні прокурор заявила про доцільність розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні проти судового розгляду матеріалів кримінального провадження за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України не заперечував, підтвердив факт відшкодування йому ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди як потерпілому від кримінального правопорушення у вигляді грошової компенсації; в частині призначення останньому покарання, просив взяти до уваги дані про особу ОСОБА_4 , не заперечував щодо призначення обвинуваченому покарання із застосуванням правил ст. 75 КК України, без позбавлення останнього права керування транспортним засобом.

Суд заслухав думку обвинуваченого щодо не заперечення ним проведення розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, переконався у відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку обставини, які не досліджувалися в судовому засіданні, оскільки ніким не оспорювалися, дійшов висновку про проведення судового розгляду в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, враховуючи те, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, узгоджуються між собою, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, підстав для самообмови судом не встановлено.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжке тілесне ушкодження потерпілого.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, керуючись положеннями ст. 65 КК Ураїни, враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно класифікації кримінальних правопорушень, передбаченої ст. 12 КК України, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину.

В результаті дослідження матеріалів кримінального провадження (кримінальної справи) в частині характеризуючих даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 : 1) раніше несудимий, що підтверджується довідкою № 180-24062024/63083, сформованою за відомостями в ІАС УІАП ГУНП в Харківській області станом на 24.06.2024; 2) працює водієм-експедитором автотранспортного засобу міжнародного та українського сполучення у фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 на умовах трудового договору від 22.08.2019, за місцем праці позитивно характеризується; 3) на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває відповідно до довідки КНП «Міський психоневрологічний диспансер № 3» ХМР від 25.06.2024 № 3933 та довідки КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» від 25.06.2024 № 597; 4) відповідно до висновку КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» від 04.05.2024 № 1274 у момент вчинення кримінального правопорушення обвинувачений в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не перебував.

У відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, щире каяття, добровільне усунення заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні ОСОБА_4 покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характер та конкретні обставини його скоєння; дані про особу обвинуваченого, вказані вище, обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Беручи до уваги викладене, зважаючи на конкретні обставини по справі, з урахуванням вищезазначених фактів і даних про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про можливість та доцільність виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 , без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України, тобто із звільненням його від відбування основного покарання з випробуванням із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Згідно санкції ч. 2 ст. 286 КК України, зазначене у цій частині статті діяння, карається позбавленням волі з позбавленням права керувати транспортними засобами або без такого.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286, ст. 287 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Питання про доцільність призначення факультативного додаткового покарання вирішується за розсудом суду з врахуванням обставин конкретної справи і з обов`язковим мотивуванням прийнятого рішення.

Суд враховує, що трудова функція обвинуваченого пов`язана з керуванням транспортними засобами. Відтак позбавлення його права керувати транспортними засобами не буде справедливим та необхідним покаранням у такому випадку. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17.11.2020 у справі № 686/3244/20.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2ст. 286 КК України, зважаючи на обставини та характер вчиненого кримінального правопорушення та на особу обвинуваченого, який веде спосіб життя, що позитивно характеризується у суспільстві, його ставлення до вчиненого правопорушення, яке виражається в тому, що ОСОБА_4 усвідомив неправомірність своїх дій, щиро розкаюється, а також враховуючи позицію потерпілого, суд приходить до висновку за можливе не призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

На переконання суду, таке покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів, та буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.

Арешт, накладений на транспортний засіб ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10.05.2024 у справі № 953/3912/24 (н/п 1-кс/953/3416/24), з урахуванням часткового зняття арешту з переданням транспортного засобу на відповідальне зберігання власнику відповідно до ухвали Київського районного суду м. Харкова від 10.06.2024 у справі № 953/3912/24 (н/п 1-кс/953/4061/24), на транспортний засіб «Fiat Doblo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_4 , шляхом заборони його відчуження - підлягає скасуванню.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, а саме: речовий доказ - автомобіль «Fiat Doblo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 , вважати повернутим власнику.

Питання щодо витрат, пов`язаних із проведенням експертиз по кримінальному провадженню, суд вирішує на підставі ст.124 КПК України.

Застосований до ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19.07.2024 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання слід залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Керуючись ст.ст. 7, 22, 23, 349, 370, 374 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Держави витрати: на залучення експерта для проведення судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-24/12863-ІТ від 24.05.2024 у розмірі 6 058 (шість тисяч п`ятдесят вісім) гривень 24 коп.; на залучення експерта для проведення судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 5268/5269 від 01.07.2024 у розмірі 7 572 (сім тисяч п`ятсот сімдесят дві) гривень 80 коп.

Арешт, накладений ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10.05.2024 у справі № 953/3912/24 (н/п 1-кс/953/3416/24), з урахуванням часткового зняття арешту з переданням транспортного засобу на відповідальне зберігання власнику відповідно до ухвали Київського районного суду м. Харкова від 10.06.2024 у справі № 953/3912/24 (н/п 1-кс/953/4061/24), на транспортний засіб «Fiat Doblo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_4 , шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування скасувати.

Речовий доказ автомобіль «Fiat Doblo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 , вважати повернутим власнику.

Вирок суду може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Роз`яснити учасникам судового провадження право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1