печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національної поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001317 від 14.07.2023

ВСТАНОВИВ:

20.08.2024 прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національної поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме:

-мобільний телефон марки «LG», сірого кольору;

-мобільний телефон марки «ZTE», синього кольору;

-мобільний телефон марки «Redmi»;

-мобільний телефон марки «Mi» (Xiomi);

-мобільний телефон марки «Samsung GT-E 1080I imeі: НОМЕР_1 ;

-мобільний телефон «Nomi» (і 1440), імей 1: НОМЕР_2 , імей 2: НОМЕР_3 , із сімкартою «Київстар» № НОМЕР_4 ;

-мобільний телефон «Nokia 5330», імей: НОМЕР_5 ;

-Wi-Fi - роутер моделі «Huawei» із сімкартою № НОМЕР_6 .

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів.

З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що Офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0001317 від 14.07.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на даний час на території України діє організована група, учасники якої попередньо зорганізувались у стійке об`єднання для вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, об`єднані єдиним планом, відомим усім членам, з чітким розподілом функцій учасників групи, які спрямовані на досягнення злочинного плану.

Зокрема встановлено, що маючи доступ до певного виду хімічних реактивів та прекурсорів, учасники організованої групи налагодили незаконне виготовлення наркотичних засобів і психотропних речовин в особливо великих розмірах, залучивши до цього осіб, які мають відповідні навички та облаштувавши для цього відокремлені спеціально обладнані приміщення. У подальшому незаконно виготовлені наркотичних засоби і психотропні речовини збуваються як оптовим покупцям, так і через власну розгалужену мережу наркозалежним особам.

Крім цього, учасники організованої групи використовують методи конспірації та приховування злочинної діяльності, що свідчить про те, що вони добре проінформовані про форми і методи проведення негласних слідчих (розшукових) дій і можуть мати корумповані зв`язки у правоохоронних органах.

У ході досудового розслідування встановлено, що до вчинення вказаних кримінальних правопорушень причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

19.08.2024 ОСОБА_5 у відповідності до ст. 276, 277, 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

19.08.2024 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва (справа № 757/33930/24-к) проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , під час проведення якого вилучено та вилучено нижчезазначені речі дозвіл на вилучення яких не було надання слідчим суддею під час постановлення ухвали, а саме:

-мобільний телефон марки «LG», сірого кольору;

-мобільний телефон марки «ZTE», синього кольору;

-мобільний телефон марки «Redmi»;

-мобільний телефон марки «Mi» (Xiomi);

-мобільний телефон марки «Samsung GT-E 1080I imeі: НОМЕР_1 ;

-мобільний телефон «Nomi» (і 1440), імей 1: НОМЕР_2 , імей 2: НОМЕР_3 , із сімкартою «Київстар» № НОМЕР_4 ;

-мобільний телефон «Nokia 5330», імей: НОМЕР_5 ;

-Wi-Fi - роутер моделі «Huawei» із сімкартою № НОМЕР_6 .

Окрім цього, існує необхідність у проведенні слідчих дій та експертних досліджень виявлених на вилучених об?єктів, отже їх надання є необхідною умовою проведення судового експертного дослідження. При цьому, у вказаній ухвалі слідчого судді дозвіл на їх вилучення не надано.

Таким чином, у вищевказане майно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Враховуючи наведене, виникла необхідність у накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів.

В судове засідання прокурор не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином. Прокурор подав до суду заяву про розгляд вказаного клопотання у відсутність сторони обвинувачення, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Представник власника майна у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб, які не з`явились.

Вивчивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників провадження, слідчий суддя приходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Під час судового розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що Офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0001317 від 14.07.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України.

19.08.2024 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва (справа № 757/33930/24-к) проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , під час проведення якого вилучено низку речей.

19.08.2024 винесено постанову про визнання речовим доказом речей та предметів, вилучених під час проведення вказаного обшуку.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Отже, арешт з метою забезпечення речових доказів, по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вилучене в ході обшуку за адресою АДРЕСА_1 , оскільки вилучене майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, виконання положень щодо спеціальної конфіскації що встановлюються під час кримінального провадження, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 98, 167, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно на вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , майно, а саме:

-мобільний телефон марки «LG», сірого кольору;

-мобільний телефон марки «ZTE», синього кольору;

-мобільний телефон марки «Redmi»;

-мобільний телефон марки «Mi» (Xiomi);

-мобільний телефон марки «Samsung GT-E 1080I imeі: НОМЕР_1 ;

-мобільний телефон «Nomi» (і 1440), імей 1: НОМЕР_2 , імей 2: НОМЕР_3 , із сімкартою «Київстар» № НОМЕР_4 ;

-мобільний телефон «Nokia 5330», імей: НОМЕР_5 ;

-Wi-Fi - роутер моделі «Huawei» із сімкартою № НОМЕР_6 .

-Ухвала підлягає негайному виконанню прокурором/слідчим у кримінальному провадженні №0001317 від 14.07.2023.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1