Провадження № 1-кп/201/1088/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000069 від 31.10.2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, не одруженого, утриманців не маючого, не працюючого, без освіти, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше багаторазово судимого, останні судимості:

- 13.01.2021 Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 186 ч.3, 71 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі, частково приєднано невідбуте покарання за вироком суду від 05.03.2018;

- 22.04.2021 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за статтями 185 ч.3, 162 ч.1, 70 ч.1; 70 ч. 4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, з врахуванням вироку суду від 13.01.2021. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18.06.2021 вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 22.04.2021 змінено. Вважається засудженим за ст. 185 ч. 2; 162 ч. 1; 70 ч. 1; 70 ч. 4 КК України - 4 роки 6 місяців позбавлення волі, з врахуванням вироку суду від 13.01.2021. В іншій частині вирок залишено без змін;

- 07.07.2021 Широківським районним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.3; 70 ч. 4 КК України до 4 років 8 місяців позбавлення волі, з врахуванням вироку суду від 22.04.2021. 21.11.2023 звільнений з умовно-достроково згідно ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 13.11.2023 року, невідбутий строк покарання 1 рік 5 місяців 24 дні,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

1.Обставини, які встановлені судом

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні з 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан.

В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався, в останнє Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.08.2024 № 3891-ІХ з 05 годин 30 хвилин 12 серпня 2024 року на 90 діб, тобто до 09 листопада 2024 року.

30.10.2024, у невстановлений час, але не пізніше 16 годин 30 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , побачив у салоні автомобілі Рено Кенго, д.н.з. НОМЕР_1 мобільний телефон iPhone 14.

В той же час, у ОСОБА_3 виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно в умовах воєнного стану.

Перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, ОСОБА_3 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу, викрав з салону автомобіля Рено Кенго, д.н.з. НОМЕР_1 мобільний телефон iPhone 14, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , вартістю 24 466,97 гривень, що належить ОСОБА_6 .

Після чого ОСОБА_3 , утримуючи при собі вказаний мобільний телефон залишив місце злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тим самим, спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 24 466,97 гривень.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ч. 4 ст. 185 КК України.

2.Позиція обвинуваченого

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні злочину повністю та підтвердив його вчинення при викладених вище обставинах, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд суворо не карати.

3.Позиція потерпілого

Потерпілий ОСОБА_6 надав до суду заяву, в якій просив розглянути кримінальне провадження без його участі, покарання призначити на розсуд суду.

4. Докази, які досліджені судом

Прокурор надав усне клопотання про розгляд справи у скороченому провадженні, на підставі частини 3 ст. 349 КПК України, проти якого обвинувачений не заперечував.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву в добровільності та істинності його позицій немає.

Сторонам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченого і дослідив документи, які характеризують особу обвинуваченого та документи, які підтверджують процесуальні витрати.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими, суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

5.Висновок суду про винуватість обвинуваченого

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, повністю та об`єктивно доведена.

Суд вважає, що умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, вірно.

6.Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд

Загальні положення.

Під час вчинення кримінального правопорушення, за даним кримінальним провадженням, обвинувачений був осудним у розумінні ст. 19 КК України.

При призначенні покарання, згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч.2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Призначаючи покарання суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України за ступенем тяжкості вчиненого злочину, останній віднесено до категорії тяжкого злочину.

Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого.

Так, у судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся та висловлював жаль з приводу вчиненого, критично оцінив свої дії, зауважив на тому, що готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається.

Суд зауважує, що повернення потерпілому викраденого майна внаслідок його вилучення в ломбарді під час огляду не є добровільним відшкодуванням заподіяної шкоди та не може враховуватися судом під час призначення покарання як обставина, що його пом`якшує (постанова колегії суддів Першої судової палати ККС ВС від 15.06.2023 у справі № 613/527/22: https://reyestr.court.gov.ua/Review/111647884).

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання, не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним злочину, його соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я, стать та вік, неперебування на обліку у лікарів нарколога і психіатра, рівень культури та освіти, соціально-психологічні риси.

Суд також враховує, що завдяки діям працівників поліції, викрадений телефон повернуто потерпілому із ломбарду.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого, даних про особу обвинуваченого, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів є покарання у вигляді позбавлення волі.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_3 раніше багаторазово судимий за злочини проти власності, востаннє 07.07.2021 Широківським районним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.3; 70 ч. 4 КК України до 4 років 8 місяців позбавлення волі, з врахуванням вироку суду від 22.04.2021. 21.11.2023 звільнений з умовно-достроково згідно ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 13.11.2023 року, невідбутий строк покарання 1 рік 5 місяців 24 дні.

Втім ОСОБА_3 на шлях виправлення не став і протягом умовно-дострокового звільнення від покарання, знов вчинив корисливий злочин, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, схильність до злочинної діяльності і вперте небажання ставати на шлях виправлення.

Частиною 4 ст. 81 КК України передбачено, що у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання, нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Пунктом 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 "Про практику призначеннями судами покарання" передбачено, що при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком. Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком вважається, зокрема, частина покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково.

Тому суд призначає покарання за правилами, передбаченими ст. 71 і 72 КК України, частково приєднавши невідбуте покарання, призначене вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 07.07.2021 року.

Призначаючи обвинуваченому зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для його виправлення і перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Суд переконаний, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи засудженого таке призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

При цьому при призначенні покарання ОСОБА_3 суд не вбачає підстав для застосування положень статей 69 та 75 КК України, оскільки він вчинив новий злочин, будучи звільненим від відбування покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково, що вказує на те, що він не став на шлях виправлення та на його суспільну небезпечність.

7.Вирішення питання щодо цивільного позову

У даному кримінальному провадженні потерпілим до обвинуваченого цивільного позову про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином, не пред`явлено.

8.Вирішення питання про долю речових доказів

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.

9.Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.11.2024 задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії до 08.01.2025 із визначенням застави як альтернативного запобіжного заходу у розмірі 60560,00 грн і покладених у разі внесення застави обов`язків. ОСОБА_3 взятий під варту в залі суду.

Тому до набрання вироком законної сили ОСОБА_3 запобіжний захід слід залишити незмінним у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи вимоги ст. ст. 131, 132, 177, 178 КПК України і призначене судом покарання, можливість внесення застави як альтернативного запобіжного заходу у розмірі 60560,00 грн слід скасувати.

Початок строку відбуття призначеного покарання обчислювати з 21.11.2024 року, зарахувавши йому на підставі ч. 5 ст. 72 КК України до строку відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 12.11.2024 по 20.11.2024 (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати на залучення експертів - 1572, 49 грн. (трасологічна експертиза - 1193,85 грн., товарознавча експертиза - 378, 64 грн.), які слід стягнути із обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 369-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

ОСОБА_3 на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання, призначене вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 07.07.2021 року, остаточно визначивши до відбування покарання у вигляді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

ОСОБА_3 початок строку відбуття призначеного покарання обчислювати з 21.11.2024 року, зарахувавши йому на підставі ч. 5 ст. 72 КК України до строку відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 12.11.2024 по 20.11.2024 (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишити незмінним.

Можливість внесення застави як альтернативного запобіжного заходу у розмірі 60 560 грн скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь судового експерта ОСОБА_7 витрати на проведення судової експертизи в сумі 378,64 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судової експертизи в розмірі 1572,49 грн.

Цивільний позов не пред`явлений.

Речові докази:

- мобільний телефон iPhone 14, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , вартістю 24 466,97 гривень, що належить ОСОБА_6 , переданий на відповідальне зберігання ВП № 2 ДРУП № 1 за квитанцією № 2295 від 04.11.2024, повернути останньому, скасувавши арешт, накладений на вказаний телефон ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.2024.

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1