Справа № 367/2638/24
Провадження по справі № 1-кп/367/695/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 березня 2024 року за № 0000080 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ірпінь, Київської області, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, працюючого охоронцем, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-12 грудня 2023 року Ірпінським міським судом Київської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік;

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, -

встановив:

01 березня 2024 року близько о 10 год. 00 хв. (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Ірпінського міського суду Київської області від 12 грудня 2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік, знаходячись в лісосмузі поблизу вул. Київська, що в м. Ірпінь, Бучанського району Київської області, побачив на землі зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору.

Усвідомлюючи, що виявлена ним кристалічна речовина білого кольору містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, у ОСОБА_4 , виник прямий умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, для власного вживання без мети збуту.

Одразу після цього, ОСОБА_4 , знаходячись в тому ж місці, в той же час, реалізуючи свій протиправний умисел, посягаючи на встановлений Законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров?я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», не маючи передбаченого законом дозволу, підняв із землі зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, таким чином незаконно придбав шляхом знахідки психотропну речовину.

Продовжуючи реалізувати свій умисел, ОСОБА_4 , знаходячись у тому ж місці, в той же час, поклав зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, до правої кишені штанів, в які був одягнутий, без мети збуту, розпочавши її незаконне зберігання.

Після цього, 01 березня 2024 року близько 11 год. 50 хв. ОСОБА_4 , проходячи поблизу будинку АДРЕСА_2 , незаконно зберігаючи при собі зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, для власного вживання без мети збуту, яка за вищевказаних обставин ним незаконно придбана, був зупинений працівниками поліції у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію».

У подальшому, 01 березня 2024 року у період часу з 14 год. 04 хв. по. 14 год. 09 хв. під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , у ОСОБА_4 , працівниками поліції виявлено та вилучено зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору.

Згідно висновку експерта, надана на дослідження кристалічна речовина білого кольору містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса в речовині становить 0,536 г.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за статтею 309 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, визнав повністю та підтвердив фактичні обставини скоєння ним злочину, викладені в обвинувальному акті. Зокрема, в своїх показаннях зазначив, що 01 березня 2024 року, близько 10 години, знаходячись в лісосмузі поблизу вул. Київська, що в м. Ірпінь, Бучанського району Київської області, побачив на землі зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору. Зрозумівши, що у пакеті знаходиться психотропна речовина, він підняв пакет та вирішив залишити вказаний пакет із речовиною собі, для власного вживання, після чого поклав до кишені штанів. Після цього, ОСОБА_4 пішов далі по вулиці, та невдовзі був зупинений працівниками поліції, які виявили та вилучили у нього зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору. Масу психотропної речовини не оспорює.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за відсутності заперечень учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, які характеризують його особу, підтверджують наявність речових доказів та процесуальних витрат. При цьому, судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позиції. Також, судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин вчиненого, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 доведена повністю, оскільки він своїми діями, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту, вчиненому протягом року після засудження за статтею 309 КК України, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.309 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вирішуючи питання щодо виду та розміру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за ч.1 ст.309 КК України, характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Прокурором у обвинувальному акті зазначено обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до п.11 ч.1 ст.67 КК України вчинення злочину з використанням умов воєнного стану. Однак, прокурором не доведено, які саме умови воєнного стану були використані обвинуваченим на момент вчинення злочину. Враховуючи викладене, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Суд зазначає, що згідно положень статей 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Підстав для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено санкцією ч. 2 ст. 309 КК, чи звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням суд не вбачає, оскільки визнана судом обставина, що відповідно до ст. 66 КК пом`якшує покарання, не знижує ступеня тяжкості вчиненого діяння, а тяжкість злочину, дані про особу, вчинення злочину під час іспитового строку та інші обставини свідчать про неможливість виправлення засудженого без реального відбування покарання.

Тому, на підставі викладеного, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч.2 ст.309 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Ірпінського міського суду Київської області від 12 грудня 2023 року за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік.

Таким чином, ОСОБА_4 01 березня 2024 року вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.309 КК України, під час іспитового строку, призначеного вироком Ірпінського міського суду Київської області від 12 грудня 2023 року за ч.1 ст.309 КК України.

Так, згідно з ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно із положеннями ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Враховуючи викладене, суд вважає правильним призначити ОСОБА_4 остаточне покарання на підставі ч.ч. 1, 4 ст.71, ст.72 КК України, а саме шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, у виді позбавлення волі.

Призначене ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень в майбутньому.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

З обвинуваченого, відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні за проведення експертного дослідження.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Остаточне покарання ОСОБА_4 визначити на підставі ч.1 ст.71, ст.72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Ірпінського міського суду Київської області від 12 грудня 2023 року, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Речовий доказ по справі: кристалічну речовину білого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, масою в речовині 0,536 г знищити.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи в розмірі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1