У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/10202/24

№ 1-кс/183/2013/24

03 жовтня 2024 року м. Самар

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001198 від 25.09.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ (нині м. Самар) Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 21 грудня 2011 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік;

- 06 лютого 2012 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки; на підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано не відбутий строк 3 місяці за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2011 року, до відбуття покарання 4 роки 3 місяці позбавлення волі;

- 22 лютого 2012 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки; на підставі ч.4 ст.70 КК України, вказане покарання поглинуто покаранням за вироком Новомосковського міськрайонного суду від 06 лютого 2012 року, до відбуття покарання 4 роки 3 місяці;

- 07 серпня 2015 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.187, ч.2 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 7 років; на підставі ст.71 КК України частково приєднано не відбутий строк 6 місяців за вироком Новомосковського міськрайонного суду від 22 лютого 2012 року, до відбуття покарання 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього власного майна. Вироком Дніпропетровського апеляційного суду від 02 грудня 2015 року скасовано вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровськ від 07 серпня 2015 року в частині призначення покарання, вважати засудженим за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.187, ч.2 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 8 років. На підставі ст.71 КК України частково приєднано 6 місяців за попереднім вироком, до відбуття покарання 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього власного майна. 01 квітня 2016 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська на підставі ч. 5 ст. 7 КК України зараховано час попереднього ув`язнення з 13 лютого 2015 року до 02 грудня 2015 року. 28 травня 2019 року Софіївським районним судом Дніпропетровської області згідно з ч. 5 ст. 72 КК України зараховано з 26 травня 2011 року до 17 травня 2012 року 1 день арешту прирівнюється до 2 днів позбавлення волі. 10 серпня 2020 року звільнений умовно-достроково з Софіївської ВК Дніпропетровської області №45, не відбутий строк 3 місяці 3 дні,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,

в с т а н о в и в :

Слідчий СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням, погодженим прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001198 від 25.09.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що починаючи з 2021 року ОСОБА_7 є фізичною особою - підприємцем та здійснює підприємницьку діяльність за основним КВЕД №47.91 «Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет». У 2023 році до ОСОБА_7 звернувся ОСОБА_8 з пропозицією ведення спільного бізнесу щодо виробництва автомобільної хімії на підставі документів ФОП « ОСОБА_7 », ІПН НОМЕР_1 . Після початку ведення спільної підприємницької діяльності обов`язки між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були розподілені наступним чином: ОСОБА_7 відповідала за маркетингову частину та продаж готової продукції через мережу Інтернет, а ОСОБА_8 займався продажем готової продукції на території міста Новомосковська та розташованих поруч населених пунктів. В подальшому, у зв`язку із великим обсягом роботи, ОСОБА_8 залучив до роботи у якості свого помічника ОСОБА_5 , котрий почав допомагати останньому у виробництві автомобільної хімії та подальшій реалізації готової продукції.

Однак, у лютому 2024 року потерпіла ОСОБА_7 вирішила припинити ведення спільної підприємницької діяльності з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 через постійні сварки та непорозуміння між двома останніми. Після чого, на початку березня 2024 року (точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлені), на мобільний телефон ОСОБА_7 з абонентським номером НОМЕР_2 зателефонував ОСОБА_5 з мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_3 та повідомив, що хоче захистити її від ОСОБА_8 , однак яким чином він це робитиме не повідомив. Після чого, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_7 продовжити ведення спільної підприємницької діяльності, однак вже без ОСОБА_8 , або оформити документи щодо ведення вказаної підприємницької діяльності на його ім`я. На вказану пропозицію ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_7 категоричну відмову.

Після чого, 05 вересня 2024 року приблизно о 12 год. 00 хв. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений) ОСОБА_5 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванні місці, діючи з прямим умислом, повторно, усвідомлюючи протиправний суспільно-небезпечний характер своїх дій, з корисливих мотивів та метою особистого незаконного збагачення, надіслав ОСОБА_7 текстове повідомлення у мобільному додатку «Messenger», в якому висловив вимогу щодо передачі йому грошових коштів в сумі 96 000 гривень за не розголошення відомостей щодо інтимного життя ОСОБА_7 , які остання бажала зберегти в таємниці. У разі відмови ОСОБА_7 передати ОСОБА_5 вказану суму грошових коштів, останній погрожував розповсюдити інформацію про інтимну сторону життя ОСОБА_7 серед кола її знайомих та близьких родичів, а також зашкодити подальшому веденню її підприємницької діяльності. У подальшому ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій прямий умисел, неодноразово надсилав текстові повідомлення ОСОБА_7 у мобільному додатку «Messenger» з вимогою передати йому заздалегідь обумовлену суму грошових коштів, при цьому продовжуючи погрожувати розголошенням відомостей щодо інтимного життя ОСОБА_7 , які остання бажає зберегти в таємниці.

01 жовтня 2024 року приблизно о 16 годині 40 хвилин ОСОБА_7 перебуваючи на літній терасі кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , сприймаючи зазначені погрози ОСОБА_5 дійсними і реальними, усвідомлюючи, що у випадку ігнорування висунутих їй вимог щодо передачі грошових коштів, останній здійснить розголошення її знайомим та чоловіку відомостей щодо її інтимної сторони життя, які вона бажає зберегти в таємниці, на виконання протиправної вимоги ОСОБА_5 передала останньому грошові кошти у сумі 96 000 гривень. Після чого ОСОБА_5 покинув місце вчинення злочину, однак одразу був затриманий працівниками поліції.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 4 ст. 189 КК України, тобто вимагання чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, з погрозою розголошення відомостей, які потерпілий бажає зберегти в таємниці.

Вказаний факт 25 вересня 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001198, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

01 жовтня 2023 року о 16:55 годині ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

02 жовтня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

Допитана потерпіла ОСОБА_7 показала, що починаючи з 2021 року вона є фізичною особою підприємцем та здійснює підприємницьку діяльність за основним КВЕД №47.91 «Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу інтернет», а також за №46.90 «Неспеціалізована оптова торгівля», №47.51 «Роздрібна торгівля текстильними товарами в спеціалізованих магазинах», №47.59 «Роздрібна торгівля меблями, освітлювальним приладдям та іншими товарами для дому в спеціалізованих магазинах», №47.62 «Роздрібна торгівля газетами та канцелярськими товарами в спеціалізованих магазинах», №47.64 «Роздрібна торгівля спортивним інвентарем у спеціалізованих магазинах», №47.65 «Роздрібна торгівля іграми та іграшками в спеціалізованих магазинах», №47.71 «Роздрібна торгівля одягом у спеціалізованих магазинах», №47.72 «Роздрібна торгівля взуттям і шкіряними виробами в спеціалізованих магазинах», №47.75 «Роздрібна торгівля косметичними товарами та туалетними приналежностями в спеціалізованих магазинах», №47.77 «Роздрібна торгівля годинниками та ювелірними виробами в спеціалізованих магазинах», №47.78 «Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах», №47.99 «Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами», №82.92 «Пакування». У 2023 році до неї звернувся чоловік на ім`я ОСОБА_9 , м.т. НОМЕР_4 , з бізнес пропозицією щодо виробництва автомобільної хімії. На вказану ОСОБА_7 погодилась, після чого знайшла рецептуру необхідну для виробництва автомобільної хімії та відпрацювала її. Після відпрацювання рецептури надала ОСОБА_10 розрахунок собівартості щодо виробництва автомобільної хімії, а саме 108000 гривень на 1 тонну готової продукції, змішувач та євро-куб необхідні для виробництва. Після цього ОСОБА_11 надав 75 000 гривень для початку бізнесу, решту грошей ОСОБА_7 виділила зі свого бюджету на стартап. Після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_11 почали спільну підприємницьку діяльність у рамках ФОП потерпілої. Обов`язки між ними було розподілено наступним чином: ОСОБА_7 бере на себе маркетингову частину та продаж готової продукції через мережу Інтернет, а ОСОБА_12 в свою чергу займається продажем продукції на місці. У зв`язку з тим, що роботи для ведення бізнесу були трудоємкі, ОСОБА_11 у травні 2023 року залучив у якості свого помічника ОСОБА_5 , котрий допомагав останньому у виробництві та подальшому продажі готової продукції на місцях. За першу тонну реалізованої продукції зі слів ОСОБА_13 вони отримали 64000-65000 гривень. У лютому 2024 року ОСОБА_7 вирішила покинуту спільний бізнес, через суперечки між ОСОБА_14 та ОСОБА_5 . На її повідомлення, 07 чи 08 березня 2024 року, точно остання не пам`ятає, на її номер НОМЕР_5 ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_11 та сказав, що якщо вона хоче вийти з біснесу, то спокій її родини буде коштувати 500000 гривень. Після дзвінка ОСОБА_13 , одразу через хвилину ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_5 з номеру телефону НОМЕР_6 , та почав казати, що з поваги до чоловіка потерпілої ОСОБА_15 , він хоче захистити її від ОСОБА_13 , яким чином він не пояснив. Під час телефонної розмови ОСОБА_5 пропонував ОСОБА_7 продовжити бізнес вже вдвох, однак остання відмовилась. Також в ході розмови ОСОБА_5 просив її переоформити документи щодо введення бізнесу на нього, однак вона на це прохання також відповіла відмовою, пояснивши це тим, що документи є її інтелектуальною власністю, та якщо він хоче продовжувати бізнес особисто, то має сам здійснити оформлення всіх необхідних документів, а саме відкрити ФОП, закуповувати продукцію від свого імені, отримати необхідні дозволи щодо ведення вказаної підприємницької діяльності. На це ОСОБА_5 відповів, що грошових коштів для особистого введення бізнесу він не має та запропонував викупити обладнання для введення вказаної підприємницької діяльності, котре раніше було придбано ОСОБА_7 за кошти ОСОБА_16 . Остання вирішила, що вказане обладнання їй у подальшому буде необхідне та погодилась на пропозицію ОСОБА_5 13 березня 2024 року в обідній час доби ОСОБА_5 привіз на склад її колеги спільно з якою вона також веде підприємницьку діяльність ОСОБА_17 за адресою: АДРЕСА_2 бочку лауреат сульфат натрієм вагою 40 кілограм ціною 78,6 гривень за 1 кілограм, загальною вартістю 3144 гривень, кислоту «ОЕДФ» вагою 5 кілограм, ціною 163,66 гривень за 1 кілограм, загальною вартістю 818 гривень 25 копійок, бутилгліколь вагою 4 кілограми, ціною 180 гривень за 1 кілограм, загальною вартістю 720 гривень, ізопропиловий спирт вагою 7,5 літрів, ціною 116 гривень, загальною вартістю 870 гривень, активну піну об`ємом 20 літрів, вартістю 1500 гривень, безперебійний пристрій ціною 790 гривень, змішувальний пристрій (мішалка для євро куба 1000 літрів) ціною 27000 гривень. Загальна сума обладнання та реагентів, котрі привіз ОСОБА_5 становить 34842 гривені 25 копійок. Вказане обладнання та регенти прийняла ОСОБА_17 . За вказані предмети ОСОБА_5 було надано грошові кошти у сумі 4110 гривень готівкою та 10000 гривень шляхом переказу йому з банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 на банківську картку, яку мені надав ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_18 , номер банківської картки на теперішній час я не пам`ятаю, однак маю розрахунковий рахунок отримувача, а саме НОМЕР_8 . Решту 20000 гривень ОСОБА_5 вона мала передати до 13 травня 2024 року. 16 березня 2024 року ОСОБА_5 написав ОСОБА_7 у телеграмі з проханням надати йому 14000 гривень, повідомляючи, що якщо я передам йому цю суму грошових коштів, більше жодних зобов`язань перед ним я мати не буду. На це остання відповіла, що таких грошей на той час вона не мала. У квітні 2024 року, точну дату потерпіла не пам`ятає вона віддала ОСОБА_5 вказану суму грошових коштів у розмірі 20000 гривень, а саме частину віддала готівкою, а частину переказала на картку, яку надав їй ОСОБА_5 , номер картки на даний момент вона не пам`ятає. У червні 2024 року ОСОБА_5 написав ОСОБА_7 у месенджері «Телеграм» щодо того, що він нібито знайшов інвесторів та попрохав перед ними поручитись за нього як технолог. На вказану пропозицію вона відмовилась. У серпні 2024 року ОСОБА_5 знов написав ОСОБА_7 у соціальний мережі «Messenger» від «Facebook» й почав її шантажувати з приводу того, що він розкриє чоловікові останньої, що вона мала стосунки із ОСОБА_14 й повідомив, що вона йому винна 900 долларів США за те, що він нібито захистив її від ОСОБА_13 , а у випадку відмови ОСОБА_5 сказав, що зруйнує мою підприємницьку кар`єру. У зв`язку із вищевикладеним ОСОБА_7 була змушена перерахувати на банківську НОМЕР_9 , яку надав їй ОСОБА_5 , вказану суму грошових коштів, а саме: частину грошових коштів у сумі 30000 з банківської картки № НОМЕР_10 переказала її знайома ОСОБА_19 , решту 6000 гривень вона переказала зі своєї банківської картки № НОМЕР_11 . 01 вересня 2024 року ОСОБА_5 знов написав ОСОБА_7 у соціальний мережі «Messenger» від «Facebook», де повідомив, що вона йому винна за оренду гаражного приміщення та його роботу у їх спільному бізнесі суму грошових коштів у розмірі 31700 гривень. Далі вона надіслала зі своєї банківської картки № НОМЕР_11 на банківську № НОМЕР_9 вказану суму грошових коштів двома платежами. 05 вересня 2024 року ОСОБА_5 знов написав ОСОБА_7 у соціальний мережі «Messenger» від «Facebook» та повідомив, що він нібито має відео інтимного характеру за її участі та участі ОСОБА_13 , та повідомив, що у випадку, якщо вона віддасть йому 96000 гривень він надішле вказане відео всім її знайомим. Крім того, в ході всього цього ОСОБА_5 неодноразово повторював, що у разі відмови зруйнує кар`єру ОСОБА_7 та надішле вказане відео всім її знайомим. Подальші повідомлення від ОСОБА_5 вона ігнорувала. 07 вересня 2024 року ОСОБА_5 написав ОСОБА_7 на її мобільний телефон НОМЕР_12 у смс-повідомленнях з номеру НОМЕР_13 . У вказаних повідомленнях ОСОБА_5 спочатку вимагав від неї грошові кошти у сумі 60000 гривень, а вона в свою чергу сказала, що зможе зібрати необхідну суму лише у 20-х числах вересня 2024 року. На це ОСОБА_5 відповів, що тоді чекає від неї грошові кошти у сумі 96000 гривень 17 вересня 2024 року. 20 вересня 2024 року ОСОБА_7 здійснила телефонний дзвінок ОСОБА_5 на його мобільний телефон НОМЕР_13 , зі свого мобільного телефону НОМЕР_5 . В ході даної телефонної розмови ОСОБА_5 продовжив вимагати в неї грошові кошти у сумі 96000 гривень. Вказану розмову вона записала на відеозапис, диск із яким надала працівникам поліції для долучення до матеріалів кримінального провадження. Таким чином, зі слів потерпілої ОСОБА_7 , на теперішній час ОСОБА_5 вимагає від неї грошові кошти у сумі 96000 гривень.

Достатність доказів для підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами: показаннями потерпілої ОСОБА_7 ; оглядами мобільних телефонів потерпілої ОСОБА_7 ; оглядом, ідентифікацією, поміткою та врученням грошових коштів від 01 жовтня 2024 року, в ході до якого на імітаційні засоби та грошові кошти нанесено спеціальний засіб, що має яскраве жовтно-зелене випромінювання; затриманням та особистим обшуком ОСОБА_5 в порядку ст.208 КПК України від 01 жовтня 2024 року, освідуванням особи затриманого ОСОБА_5 від 01 жовтня 2024 року, та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що на теперішній час ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів та за яке передбачена реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна, а тому усвідомлюючи вид та міру покарання, яке може бути призначено ОСОБА_5 , у разі подальшого визнання судом його винуватим, цілком ймовірно може спонукати останнього переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що в ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні потерпіла ОСОБА_7 вказувала на систематичні погрози розповсюдження відомостей, які потерпіла бажає зберегти в таємниці з боку ОСОБА_5 . Враховуючи те, що потерпіла ОСОБА_7 у кримінальному провадженні не допитана безпосередньо судом в ході судового розгляду, перебуваючи на свободі підозрюваний ОСОБА_5 матиме реальну можливість незаконно впливати на потерпілу, змушуючи її змінити свої показання чи повністю від них відмовитись з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 будучи раніше неодноразово судимим, у тому числі за скоєння умисних тяжких корисливих злочинів проти чужої власності, останній раз засуджений вироком Дніпровського апеляційного суду від 02.12.2015 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.187, ч.2 ст.187, ч.1 ст.70, ч. 1 ст. 71 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, маючи не зняту та не погашену в установленому порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого корисливого злочину проти чужої власності. Така стійка кримінальна направленість підозрюваного ОСОБА_5 свідчить про те, що у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, останній може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Сторона обвинувачення вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам, оскільки їх уникнення за наведених обставин можливо лише через обмеження свободи пересування підозрюваного шляхом тримання під вартою.

З огляду на викладене, слідчий звернувся із вказаним клопотанням до слідчого судді.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання слідчого підтримав, просив його задовольнити, мотивуючи обставинами, викладеними в ньому.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на необґрунтованість цього клопотання, оскільки жодних об`єктивних даних, які би свідчили про наявність обґрунтованої підозри в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а також існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається слідчий і прокурор в своєму клопотанні не надано. Вважає доводи, на які посилається прокурор, виключно припущеннями. У зв`язку з чим просив застосувати своєму підзахисному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника у повному обсязі, просив обрати йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали клопотання, дослідивши надані докази, дійшов такого висновку.

З матеріалів поданого клопотання вбачається, що 25.09.2024 до ЄРДР за № 0001198 з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, внесено відомості за фактом того, що 05 вересня 2024 року ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний суспільно небезпечний характер своїх дій, з корисливих мотивів та метою особистого незаконного збагачення, надіслав потерпілій ОСОБА_7 текстове повідомлення у соціальній мережі «Messenger», в якому останній висловлював вимогу щодо передачі йому грошових коштів в сумі 96 000 гривень за не розголошення відомостей щодо інтимного життя потерпілої ОСОБА_7 , при цьому висловлював погрозу розповсюдити зазначене відео з подробицями інтимного життя останньої у випадку не надання йому грошових коштів, та зашкодити подальшому веденню підприємницької діяльності. У подальшому ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел, неодноразово надсилав текстові повідомлення потерпілій ОСОБА_7 з вимогою передати йому заздалегідь обумовлену суму грошових коштів, при цьому продовжуючи погрози щодо розголошення відомостей, котрі потерпіла ОСОБА_7 бажає зберегти в таємниці.

01 жовтня 2024 року о 16.55 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

02 жовтня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

За положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання доцільності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Статтею 178 КПК України визначено обов`язок суду, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінити в сукупності всі обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та особу підозрюваного.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судове рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.

Надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, що підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 ; протоколом огляду мобільних телефонів потерпілої ОСОБА_7 ; протоколом огляду, ідентифікації, помітки та вручення грошових коштів від 01 жовтня 2024 року, в ході якого на імітаційні засоби та грошові кошти нанесено спеціальний засіб, що має яскраве жовтно-зелене випромінювання; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01.10.2024, а саме ОСОБА_5 , в порядку ст. 208 КПК України; протоколом проведення освідування особи затриманого ОСОБА_5 від 01 жовтня 2024 року; та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

При розгляді доказів, наданих слідчим в підтвердження клопотання, зазначених вище, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства» вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому слідчий суддя вважає, що існують всі підстави вважати підозру обґрунтованою.

Стосовно ризику, визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя погоджується з позицією слідчого, підтриманою прокурором, щодо ймовірності його виникнення, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, та за яке передбачена реальна міра покарання у виді позбавлення волі строком від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна, а тому усвідомлюючи вид та міру покарання, яке може бути призначено ОСОБА_5 , у разі подальшого визнання судом його винуватим, цілком ймовірно може спонукати останнього переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що в ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні потерпіла ОСОБА_7 вказувала на систематичні погрози розповсюдження відомостей, які потерпіла бажає зберегти в таємниці з боку ОСОБА_5 . Враховуючи те, що потерпіла ОСОБА_7 у кримінальному провадженні не допитана безпосередньо судом в ході судового розгляду, перебуваючи на свободі підозрюваний ОСОБА_5 матиме реальну можливість незаконно впливати на потерпілу, змушуючи її змінити свої показання чи повністю від них відмовитись з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 будучи раніше неодноразово судимим, у тому числі за скоєння умисних тяжких корисливих злочинів проти чужої власності, останній раз засуджений вироком Дніпровського апеляційного суду від 02.12.2015 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.187, ч.2 ст.187, ч.1 ст.70, ч. 1 ст. 71 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, маючи не зняту та не погашену в установленому порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого корисливого злочину проти чужої власності. Вказані обставини свідчать про те, що у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, останній може вчинити інше кримінальне правопорушення.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено той факт, що інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні та визнаним слідчим суддею доведеними.

Слідчий суддя враховує наявність у підозрюваного ОСОБА_5 місця реєстрації та проживання, а також ряд захворювань, підтверджених наданими захисником медичними документами. Водночас, слідчий суддя враховує також і вагомість наданих в обґрунтування клопотання доказів, вік та стан здоров`я підозрюваного, які не вказують на неможливість застосування запобіжного заходу, про який просить слідчий. Означене є беззаперечною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну зі спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Розглядаючи питання щодо застосування застави, суд виходить з того, що ч. 3 ст. 183 КПК України покладає на слідчого суддю обов`язок при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує майновий стан підозрюваного, те що він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, положення п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, якими визначено межі розміру застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину. Однак, слідчий суддя враховує також і дані про особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, ризики, встановлені під час розгляду клопотання, внаслідок чого доходить висновку, що з огляду на характер інкримінованого правопорушення, майнового стану підозрюваного, а саме, що останній не одружений, офіційно не працевлаштований, відсутність даних про перебування на його утриманні будь-яких осіб, застава у межах, встановлених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків. Внаслідок чого слідчий суддя визначає заставу у вигляді 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі внесення за підозрюваного застави, слідчий суддя вважає, що на підозрюваного повинні бути покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, відповідно до встановлених ризиків.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 194, 371, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001198 від 25.09.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01 грудня 2024 року.

Визначити заставу у вигляді 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 302 800 гривень 00 копійок, які можуть бути внесені підозрюваним або заставодавцем на відповідний рахунок до спливу терміну тримання під вартою.

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному слідчим суддею розмірі протягом дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При внесенні суми застави у визначеному слідчим суддею розмірі, підозрюваний підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави, на підозрюваного ОСОБА_5 покласти такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

2) не відлучатися цілодобово без дозволу слідчого, прокурора, суду з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , крім необхідності звернення за медичною допомогою та у зв`язку з можливими заходами під час дії воєнного стану;

3) утримуватися від спілкування з потерпілою з приводу обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у цій ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, де перебуватиме підозрюваний.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа установи, де перебуватиме підозрюваний, негайно має здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , прокурорів Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області, якими здійснюється процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні, та слідчого суддю Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 .

З моменту звільнення з-під варти у разі внесення застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі якщо він будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього цією ухвалою обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складено і оголошено 04 жовтня 2024 року о 08 годині 20 хвилин.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1