465/634/24
1-кп/465/788/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорки ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Помічна, Добровеличківського р-ну, Кіровоградської обл., громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.3 ст.190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.3 ст.190 КК України.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому слідством місці та час, але не пізніше 19.10.2023, діючи умисно, з корисливих мотивів, вступив із невстановленою досудовим розслідуванням особою в попередню змову на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме грошовими коштами, належними потерпілій ОСОБА_7 .

Тоді ж, невстановлена досудовим розслідуванням особа, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, виконуючи попередньо узгоджений із ОСОБА_4 план злочинних дій, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, зателефонувала на домашній телефон потерпілої ОСОБА_7 та під час телефонної розмови повідомив завідомо неправдиві відомості про те, що її син потрапив у дорожньо-транспортну пригоду та потребує термінової операції, за яку необхідно якнайшвидше передати грошові кошти.

ОСОБА_4 , реалізовуючи спільний із невстановленою досудовим розслідуванням особою злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, 19.10.2023, близько 11:30 год., будучи обізнаним про телефонний дзвінок до потерпілої та його зміст, прибув до квартири АДРЕСА_3 де, діючи з корисливих мотивів, умисно, за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, шляхом обману, під приводом передачі грошових коштів для лікування сина, який нібито постраждав внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, отримав від потерпілої ОСОБА_7 банківську картку банку «Південний» № НОМЕР_1 та пін-код до неї. Надалі, 19.10.2023 близько 12:00 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 здійснив зняття грошових коштів в сумі 2000 гривень із вказаної банківської картки потерпілої ОСОБА_7 та заволодів ними, чим завдав матеріальної шкоди останній.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачуються у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Захисник ОСОБА_5 , та законний представник обвинуваченого ОСОБА_6 у судовому засіданні клопотання обвинуваченого підтримали, просили таке задоволити.

Прокурорка не заперечила проти задоволення заявленого обвинуваченим клопотання.

Суд, розглянувши клопотання, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню, а кримінальне провадження - закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Національним законодавством встановлено, що злочини у формі крадіжки (ст. 185 КК України), шахрайства (ст. 190 цього Кодексу) та привласнення, розтрати майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем (ст. 191 КК України) слід відрізняти від дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати як адміністративних правопорушень, передбачених ст. 51 КУпАП, лише таким елементом об`єктивної сторони, як вартість викраденого майна, що встановлюється законом.

Беручи до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачено у вчиненні діяння, шкода якого становить 2000 грн., що на даний час не охоплюється складом кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, що відповідно виключає кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим є підстави вважати, що з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» скасовано положення ст. 51 КУпАП у попередньому викладі, зміст якого до 09.08.2024 визначав диспозицію інкримінованої норми та визначав кримінальну протиправність діяння.

Згідно з ч.2, 3 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Згідно з ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до ч.3 ст.8 Конституції України норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Частиною 2 ст.5 КК України встановлено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, а тому положення Закону України від 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024 року є більш сприятливим для осіб, котрі притягуються до кримінальної відповідальності за діяння, які вони вчинили до набрання чинності цим Законом включно.

Згідно із п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо: втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Частиною 4 ст.284 КПК України передбачено, що закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, здійснюється прокурором, якщо підозрюваний проти цього не заперечує. За відсутності згоди підозрюваного кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених главою 36-1цього Кодексу.

Ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу, якою в ч.3 визначено таке: «3. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує».

Враховуючи наведене та те, що під час проведення судового розгляду щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом щодо ОСОБА_4 , втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчиненого ним діяння, обвинувачений не заперечив проти закриття кримінального провадження, з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України, суд доходить висновку про наявність правових підстав для закриття кримінального провадження на підставі пункту 4-1 частини першої статті 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Керуючись ч. 6 ст. 3, ст. 5 КК України, ст. 100, п.4-1 ч. 1 ст.284, 372, 376, 479-2 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 - задоволити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000931 від 21.10.2023 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речовий доказ: DVD-R диск, із записами камер відеоспостереження «Чистенько» у що за адресою: АДРЕСА_4 - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 18.11.2024.

Суддя ОСОБА_1