Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/793/24
Провадження № 1-кп/542/81/24
В И Р О К

Іменем України

08 серпня 2024 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі Новосанжарського районного суду Полтавської області кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000401 від 13 жовтня 2023 року та № 0000168 від 11 квітня 2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кобеляки, Полтавська область, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця військової служби за призовом по мобілізації, який на момент вчинення злочину перебував у військовому званні «солдат», який на час вчинення кримінального правопорушення перебував у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який утримується в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)»,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 407 КК України та частиною 4 статті 408 КК України,

В С Т А Н О В И В:

25 квітня 2024 року до Новосанжарського районного суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000401 від 13 жовтня 2023 року, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України (справа № 542/793/24 провадження № 1-кп/542/81/24).

В подальшому, 30 квітня 2024 року до Новосанжарського районного суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000168 від 11 квітня 2024 року, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 КК України (справа № 542/828/24 провадження № 1-кп/542/83/24).

Ухвалою суду від 30 квітня 2024 року об`єднано провадження № 1-кп/542/83/24 (справа № 542/828/24) за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 КК України, з провадженням № 1-кп/542/81/24 (справа № 542/793/24) за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, та присвоєно номер кримінального провадження № 1-кп/542/81/24 (справа № 542/793/24).

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

На території України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року, який продовжує діяти.

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог статей 65, 68 Конституції України, статті 17 Закону України «Про оборону України», статей 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статей 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Епізод № 1

ОСОБА_5 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, у військовому званні «солдат», перебуваючи у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , яка, на час вчинення кримінального правопорушення дислокувалася за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби, в умовах воєнного стану, у порушення вимог статей 65, 68 Конституції України, статті 17 Закону України «Про оборону України», статей 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статей 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 28.07.2023 близько 08.00 год, без дозволу командирів та начальників, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 та понад три доби перебував поза межами військової частини, за домашньою адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

19.12.2023 солдат ОСОБА_5 добровільно та самостійно прибув до військової частин НОМЕР_1 та повідомив командування про себе.

Епізод № 2

Також, судом встановлено, що ОСОБА_5 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, у військовому званні «солдат», перебуваючи у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , яка, на час вчинення кримінального правопорушення дислокувалася за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби, в умовах воєнного стану, у порушення вимог статей 65, 68 Конституції України, статті 17 Закону України «Про оборону України», статей 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статей 11, 16. 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 03.02.2024 близько 19.30 год, самовільно, з метою ухилитися від військової служби, залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , та перебував поза межами військової частини, за домашньою адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

Кваліфікація дій обвинуваченого судом

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за епізодом № 1 за частиною 5 статті 407 КК України, а саме: як самовільне залишення військової частини, понад три доби, вчинене військовослужбовцем в умовах воєнного стану.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за епізодом № 2 за частиною 4 статті 408 КК України, а саме: як дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини, з метою ухилитися від військової служби, вчинене військовослужбовцем в умовах воєнного стану.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

В судовому засідання 08 серпня 2024 року стороною захисту заявлено клопотання про зміну обсягу доказів та порядку їх дослідження, у зв`язку з чим сторона захисту просила проводити розгляд справи відповідно до частини 3 статті 349 КПК України з огляду на визнання вини обвинуваченим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Прокурор проти розгляду справи відповідно до частини 3 статті 349 КПК України не заперечував, вказав на доцільність зміни обсягу доказів та порядку їх дослідження, враховуючи визнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінальних правопорушень.

Допитаний в ході судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Щиро розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати.

Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, ОСОБА_5 визнав себе винним, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд, відповідно до частини 2 статті 349 ухвалив змінити обсяг доказів, які досліджуються, та порядок їх дослідження, здійснивши розгляд справи відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, визнавши за недоцільне дослідження доказів стосовно обставин справи, які не оспорюються ніким.

Судом роз`яснено, що у такому випадку, обвинувачений буде позбавлений права оскаржити в апеляційному порядку судове рішення з підстав заперечення цих обставин.

Таким чином, суд, обмеживши дослідження фактичних обставин допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінального правопорушення.

Позиції учасників судового розгляду

Прокурор, вважаючи доведеною вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, пропонував суду призначити йому покарання за частиною 5 статті 407 КК України у виді п`яти років позбавлення волі та за частиною 4 статті 408 КК України у виді п`яти років і одного місяця позбавлення волі.

Обвинувачений, визнаючи вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та щиро каючись, погодився із запропонованою прокурором мірою покарання.

Захисник обвинуваченого вказав на те, що обвинувачений щиро кається, в силу статті 89 КК України є несудимим, на війську службу пішов добровільно, зазначив, що запропонована прокурором міра покарання є мінімальною.

Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами статей 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після цього, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги частини 2 статті 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до частини 5 статті 12 КК України, вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення за частиною 5 статті 407 КК України є тяжким злочином та за частиною 4 статті 408 КК України - є особливо тяжким злочином.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд пом`якшуючими покарання обставинами вважає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Факт щирого каяття ОСОБА_5 у вчинених злочинах знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, про що об`єктивно засвідчило його визнання вини за інкримінованими кримінальними правопорушеннями.

З огляду на докази, здобуті у даному кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду, покази самого обвинуваченого, встановлено, що ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені діючим законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військові злочини, а саме: самовільне залишення військової частини понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, а також дезертирство.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, наявність обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття, та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, беручи до уваги, що вчинені обвинуваченим військові злочини в умовах воєнного стану свідчать про відсутність у останнього бажання до проходження подальшої служби у Збройних Силах України, та як наслідок, може призвести до вчинення ним нових військових злочинів в умовах воєнного стану, суд доходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, та з цих підстав вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції статей, за якими кваліфікуються його діяння.

Суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання за частиною 5 статті 407 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років, за частиною 4 статті 408 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років і один місяць. На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років і один місяць, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з ситуації, яка існує у країні, на думку суду, поведінка обвинуваченого ОСОБА_5 суттєво знижує рівень військової дисципліни та боєготовність Збройних Сил України та інших військових формувань, що в умовах сьогодення є критично неприпустимим.

Вирішення цивільного позову

Цивільний позов по матеріалах кримінального провадження не заявлений.

Мотиви інших рішень

Відповідно до частини 5 статті 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

ОСОБА_5 був затриманий 04 квітня 2024 року, у зв`язку з чим суд вважає, що строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 має бути зарахований в строк відбування покарання, починаючи з 04 квітня 2024 року.

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02 травня 2024 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30 червня 2024 року.

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 14 червня 2024 року ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12 серпня 2024 року.

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 08 серпня 2024 року ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05 жовтня 2024 року.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, та з огляду на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 4 частини 1 статті 177 КПК України, дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід залишити до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись частиною 3 статті 349, статтями 368-370, 373, 374, 392, 395 КПК України,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років і 1 (один) місяць.

На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років і 1 (один) місяць.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_5 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання відраховувати з дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати у строк відбування покарання утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою в установі попереднього ув`язнення з 04 квітня 2024 року по дату набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Відповідно до статті 532 КПК України, вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Новосанжарський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії вироку, шляхом подання апеляційної скарги.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому в порядку, визначеному статтею 376 КПК України.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Резолютивна частина вироку проголошена судом на підставі частини 15 статті 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_6