ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2515/24 Справа № 191/317/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , подану на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 щодо зарахування строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

встановила:

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 щодо зарахування строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд зазначив, що ОСОБА_7 засуджений 26.12.2022 року вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі за злочини, вчинені ним після 21.06.2017, а тому відсутні обставини для задоволення клопотання останнього, оскільки в даному випадку застосуванню підлягають кримінально-правові наслідки діяння, що діяли на час вчинення цього діяння, тобто попереднє ув`язнення, яке було застосовано до ОСОБА_7 з дати затримання до дня, що передував дню набрання законної сили вироком суду, слід зараховувати у строк покарання виходячи з розрахунку день за день.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить ухвалу скасувати.

Обґрунтовуючи вимоги поданої апеляційної скарги засуджений вказує на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки грубо порушено його права на захист. Суддя та прокурор перешкоджали спілкуванню та конфіденційності розмови та узгодження позиції. Не було представника колонії.

Зазначає, що не взято до уваги його домашній арешт та проведений час в камерній системі під час досудового слідства з 19 по 20 р.р. Не взято до уваги відбутий строк 3 роки 4 місяці в закритому приміщенні СІЗО м. Дніпра.

Вказує, що він та його захисник були відсутній при постановленні ухвали судом після виходу з нарадчої кімнати.

Під час апеляційного перегляду:

- прокурор заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги засудженого, посилаючись на необґрунтованість заявлених вимог;

- засуджений та його захисник, підтримали подану засудженим апеляційну скаргу у повному обсязі, просили задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження у межах поданої апеляційної скарги та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року № 13-31кс18, положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 цього Кодексу, є «іншим кримінально-правовим наслідком діяння» в розумінні ч. 2 ст. 4 КК України, оскільки впливає на кримінально-правове становище особи за ст. 5 цього Кодексу (покращує або погіршує його).

Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Як слідує з наявних матеріалів, ОСОБА_7 засуджений 26.12.2022 року вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі за злочин, вчинений ним 21.06.2020 року, тобто після 21.06.2017. Вирок набрав законної сили на підставі ухвали Дніпровського апеляційного суду від 26.09.2023 року.

Отже, оскільки злочин ОСОБА_7 був вчинений в час, на який не розповсюджується дія редакції ч. 5 ст. 72 КК України щодо зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, підстав для задоволення апеляційних вимог засудженого не вбачається.

Щодо доводів засудженого про те, що суддя та прокурор перешкоджали спілкуванню та конфіденційності розмови та узгодження позиції, та не було представника колонії, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до журналу судового засідання від 23.05.2024 року, інтереси засудженого представляв захисник ОСОБА_8 , судом, за клопотанням засудженого, було надано перерву, після перерви продовжено судове засідання, повідомлено, що представник колонії не з`явився в судове засідання та від установи надійшло клопотання про розгляд справи без їх представника, надалі клопотання щодо неможливості подальшого розгляду справи у засудженого та його захисника були відсутні.

Вищенаведене свідчить, що судом першої інстанції забезпечено в повній мірі право засудженого на захист та порушень такого права апеляційним судом не встановлено. Присутність представника колонії по даній категорії справ не є обовязковою.

З урахуванням наведеного, необхідно апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 - без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 щодо зарахування строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі - залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4