Провадження № 1-кс/201/4727/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання старшого слідчого СВ відділу поліція №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000079 від 14.02.2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Ширак Артік, Вірменія, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 307 КК України,

У судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4 ,

слідчий ОСОБА_3 ,

підозрюваний ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором, до суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий вказав на те, що в провадженні СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000079 від 14.02.2024 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

В рамках зазначеного кримінального провадження 25.10.2024 про підозру повідомлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Ширак Артік, Вірменія, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 у невстановлений слідством час, місці та за невстановлених слідством обставин з метою подальшого збуту незаконно, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, придбав наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, який почав зберігати за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_2 з метою подальшого збуту.

Так, 18.10.2024 в ході документування та доказування злочинної діяльності, пов`язаної із незаконним обігом наркотичних засобів, під час проведення оперативної закупки громадянин ОСОБА_5 перебуваючи в будинку за адресою АДРЕСА_2 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів приблизно о 15:00 незаконно збув ОСОБА_7 наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 6,71 г.

Вказані умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною 1 статті 307 КК України, а саме : незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу з метою збуту, а також незаконний збут наркотичного засобу.

Також встановлено, що ОСОБА_5 у невстановлений слідством час, місці та за невстановлених слідством обставин з метою подальшого збуту незаконно, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи повторно, придбав наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, який почав зберігати за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_2 з метою подальшого збуту.

Так, 24.10.2024 в ході документування та доказування злочинної діяльності, пов`язаної із незаконним обігом наркотичних засобів, під час проведення оперативної закупки громадянин ОСОБА_5 перебуваючи в будинку за адресою АДРЕСА_2 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів приблизно о 16:00 незаконно збув ОСОБА_7 наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс.

Вказані умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України, а саме: незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу з метою збуту, а також незаконний збут наркотичного засобу, вчинений повторно.

Таким чином, у вказаному кримінальному правопорушенні обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами у своїй сукупності, а саме:

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 15.02.2024 стосовно діяльності ОСОБА_5 щодо збуту наркотичних речовин;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 15.02.2024 стосовно діяльності ОСОБА_5 щодо збуту наркотичних речовин;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 15.02.2024 стосовно діяльності ОСОБА_5 щодо збуту наркотичних речовин;

- Протоколом огляду , ідентифікації грошових коштів від 18.10.2024;

- Протоколом огляду покупця та вручення грошових коштів ОСОБА_7 від 18.10.2024;

- Протоколом добровільно виданих предметів від 18.10.2024, згідно якого ОСОБА_7 видав речовину схожу на канабіс, яку він 18.10.2024 придбав у ОСОБА_5 за грошові кошти отримані раніше від співробітників поліції;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 18.10.2024 щодо обставин закупки наркотичної речовини;

- Висновком експерта №Д-19/113-24/6023-НЗПРАП згідно якого речовина придбана ОСОБА_7 у ОСОБА_5 кнаабіс вагою 6,71 гр.;

- Протоколом огляду , ідентифікації грошових коштів від 24.10.2024;

- Протоколом огляду покупця та вручення грошових коштів ОСОБА_7 від 24.10.2024;

- Протоколом добровільно виданих предметів від 24.10.2024, згідно якого ОСОБА_7 видав речовину схожу на канабіс, яку він 24.10.2024 придбав у ОСОБА_5 за грошові кошти отримані раніше від співробітників поліції;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 24.10.2024 щодо обставин закупки наркотичної речовини;

- Протоколом обшуку за адресою АДРЕСА_2 , в ході якого було вилучено речовину схожу на канабіс, «бульбулятор» (пристрій для куріння речовин), та грошові кошти, за які раніше закуповувалися наркотичні засоби.

- іншими матеріалами кримінального провадження в своїй сукупності.

У ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що існують ризики, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме:

Про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строком до десяти років, що загрожує йому у разі визнання винуватим у інкримінованому йому злочину, вік та стан здоров`я підозрюваного не перешкоджають триманню під вартою. Таким чином, усвідомлюючи тяжкість покарання, ОСОБА_5 може перейти на нелегальне становище та переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 особисто знайомий зі свідком у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , є мешканцем сусіднього села, та перебуваючи на волі може здійснювати тиск на свідка з метою зміни тим показів.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 є особою, яка неодноразово притягалася до кримінальної відповідальності, в останнє засудженим вироком Светловодського районного суду Кіровоградської області строком на 7 років позбавлення волі за ч. 4 ст. 186 КК України, 16.09.2020 звільнений в зв`язку з фактичним відбуття покарання. Також, ОСОБА_5 підозрюється в 2-х епізодах незаконного збуту наркотичної речовини, вчинених в короткий проміжок часу, то ж перебуваючи на волі, не маючи іншого постійного джерела доходу, ОСОБА_5 може продовжувати незаконну діяльність.

Враховуючи обставини скоєння підозрюваним кримінального правопорушення, його тяжкість, вік та стан здоров`я підозрюваного, а також наявність вищевказаних ризиків, вказує на те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, належну поведінку підозрюваного та запобіганню вищевказаних ризиків.

У зв`язку з викладеним, слідчий просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 днів з визначенням застави у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, із покладенням у разі внесення застави, обов`язків.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, на його задоволенні наполягав.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та просив суд застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник у судовому засіданні підтримав думку свого підзахисного та просив суд застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши думку учасників, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до таких висновків.

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000079 від 14.02.2024 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

25.10.2024 в рамках зазначеного кримінального провадження про підозру повідомлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 307 КК України,

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України однією з підстав для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 307 КК України, що підтверджується: протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 15.02.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 15.02.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 15.02.2024; протоколом огляду, ідентифікації грошових коштів від 18.10.2024; протоколом огляду покупця та вручення грошових коштів ОСОБА_7 від 18.10.2024; протоколом добровільно виданих предметів від 18.10.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 18.10.2024; протоколом огляду, ідентифікації грошових коштів від 24.10.2024; протоколом огляду покупця та вручення грошових коштів ОСОБА_7 від 24.10.2024; протоколом добровільно виданих предметів від 24.10.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 24.10.2024; протоколом обшуку за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від З0.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5&1(с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007).

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Сукупність вказаних вище доказів дозволяє прийти до висновку, що підозра не є очевидно необґрунтованою і в межах доказування на досудовому слідстві, зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру. При цьому суд звертає увагу, що для повідомлення про підозру не потрібна така ж ступінь доведення як для визнання особи винною, достатньо щоб у стороннього спостерігача склалось враження, що злочин було вчинено і підозрювана особа причетна до його вчинення. Такого ступеню доведення у цій справі було досягнуто.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч 2 ст. 177 КПК України другою підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, і у подальшому про його продовження, суд зобов`язаний у сукупності оцінити обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; репутацію підозрюваного, наявність у нього судимостей.

Згідно ст.183 ч.1КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Суд вважає встановленим наявність ризику переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України), оскільки останній підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строком до десяти років, що загрожує йому у разі визнання винуватим у інкримінованому йому злочину. Також, крім того, ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий. Тому, існує необхідність запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Тобто суворість покарання беззаперечно може слугувати приводом до переховування підозрюваного від слідства та суду. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 особисто знайомий зі свідком у кримінальному провадженні ОСОБА_7 та перебуваючи на волі може здійснювати тиск на свідка з метою зміни ним показів.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 є особою, яка неодноразово притягалася до кримінальної відповідальності, востаннє засудженим вироком Светловодського районного суду Кіровоградської області строком на 7 років позбавлення волі за ч. 4 ст. 186 КК України, 16.09.2020 звільнений в зв`язку з фактичним відбуття покарання. Перебуваючи на волі ОСОБА_5 може продовжити вчиняти аналогічні правопорушення, враховуючи те, що він офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність достатнього законного джерела доходу. Тому, є достатні підстави вважати, що перебуваючи на свободі, підозрюваний може вчинити інші, у тому числі корисливі, злочини, а тому, існує необхідність запобігання ризику вчиняти інші кримінальні правопорушення.

У п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України прямо вказано, що при оцінці відповідних ризиків (перелічених у ч. 1 ст. 177 КПК) слід враховувати й, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні. Подібна орієнтація законодавців та правозастосувачів зустрічається й у міжнародному праві. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Отож, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, вчинений обвинуваченим. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Отже слідчим суддею встановлено ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п. 1,3,5 частини 1 статті 177 КПК України.

Інші ризики в судовому засіданні прокурором не доведені.

Вирішуючи питання про вид запобіжного заходу суд враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , який офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий, види ризиків, які встановлено, тяжкість злочину в якому він підозрюється та обставини цього злочину, суд вважає, що жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну поведінку підозрюваного, оскільки на початковій стадії слідства, коли вважливий максимально швидкий збір доказів, в тому числі за участі підозрюваного, уникнення слідства підозрюваним може призвести до втрати доказової бази, а інтереси суспільної небезпеки на даному етапі превалюють над правом особи на свободу.

Враховуючи наведені вище обставини, приходжу до переконання, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Одночасно застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 неможливе, оскільки менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаних ризиків, а тому, у задоволенні клопотання підозрюваного та захисника про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії», ухваленому Великою Палатою від 28 вересня 2010 року за №12050/04, сума застави за звільнення з-під варти заявника не була надмірною. У рішенні, у справі «Мангурас проти Іспанії», Європейський суд з прав людини постановив, що не було порушено ч. 3 ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за наступних підстав: «Відповідно до ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи. Органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більш того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується».

Отже, розмір застави повинен, головним чином, визначатися виходячи з особи підозрюваного/обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховуючи той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки підозрюваного/обвинуваченого до слідчого або до суду суд достатнім стримуючим фактором для нього, щоб не здійснити втечу.

Визначаючи відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави, а також виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися, враховуючи матеріальний стан підозрюваного, тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, дані, що характеризують його способу і наявність вищезазначених ризиків, суд вважає, що застава у зазначених у п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмірах здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків і зазначений розмір застави буде належною гарантією того, що у разі сплати, підозрюваний вирішить не зникати через побоювання втратити цю заставу.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене та особу підозрюваного, а також обґрунтованість підозри і встановлені ризики, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яку підозрюваний чи інша особа має право у будь-який момент внести на спеціальний рахунок у порядку, визначеному КМУ, після чого підозрюваний може бути звільнений з-під варти, при цьому, суд вважає за необхідне відповідно до ст.194 ч.5 КПК України покласти на нього ряд обов`язків.

У відповідності до ст. 219 КПК України досудове розслідування може бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Згідно з ч. 3 ст. 115 КПК України при обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку. Відповідно до ч. 5 ст. 115 КПК України, при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ відділу поліція №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000079 від 14.02.2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 307 КК України, задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 22 грудня 2024 року.

Встановити, що у разі внесення підозрюваним ОСОБА_5 або іншою фізичною чи юридичною особою на депозитний рахунок № НОМЕР_1 в ГУДКСУ в м. Київ, одержувач платежу ТУ ДСАУ в Дніпропетровській області, , МФО 820172, застави у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн. 00 коп., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення вказаної застави та звільнення підозрюваного з-під варти покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: за першим викликом з`являтися до слідчого, прокурора чи суду; не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; за наявності здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі не з`явлення його за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин чи не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

У задоволенні клопотання підозрюваного та захисника про застосування підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, але може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений і оголошений о 10:30 годині 30.10.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1