Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1970/23
Провадження № 1-в/553/374/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м.Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за поданням Подільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області про приведення у відповідність вироку суду щодо засудженого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

На розгляд Ленінського районного суду м. Полтави надійшло подання Подільського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області у відношенні ОСОБА_3 , в якому порушено питання про приведення вироку Ленінського районного суду м. Полтави від 15.02.2024 у відповідність до вимог закону.

Подання вмотивоване тим, що з 10.04.2024 на обліку Подільського районного відділу перебуває ОСОБА_3 , засуджений за вчинення 19.06.2023, 20.06.2023 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, вартість викраденого становить 1500,00 грн та 1209,60 грн відповідно.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-IX від 18.07.2024, яким внесено зміни до ст. 51 КУпАП, згідно яких особа піддається адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у частині злочинів або кваліфікації правопорушень встановлюється на рівні податкової пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 розділу ІV Податкового кодексу України, у розмірі що дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Так, у 2023 році два неоподаткованих мінімуми доходів громадян для кваліфікації адміністративного чи кримінального правопорушення становили 2684 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З посиланням на вимоги ч.2 ст.74 КК України, орган пробації звернувся із згаданим поданням до суду.

Представник Подільського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 внесене подання підтримала повністю.

Будучи належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, що не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Прокурор ОСОБА_5 проти задоволення подання заперечень не мав та вважав можливим звільнити засудженого від призначеного покарання у зв`язку із усуненням караності діяння.

Дослідивши матеріали подання суд зазначає, що відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, зокрема, питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п.2 ч.2 ст.539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги на 2023 рік складав 1342 грн. Тобто, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складають суму в розмірі 2684 грн (1342 х 2).

Судовим розглядом встановлено, що 15.02.2024 вироком Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України та йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75,76 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Цим вироком ОСОБА_3 засуджений за вчинення 19.06.2023 та 20.06.2023 таємного викрадення чужого майна (крадіжка), яким завдано матеріальних збитків на суму 1500,00 грн та 1209,60 грн відповідно, що складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто менше 2684 грн.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Таким чином, кримінальні правопорушення, за вчинення яких ОСОБА_3 був засуджений вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 15.02.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України, наразі не можуть вважатися кримінально караними правопорушеннями, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за заволодіння яким наразі передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, на засудженого розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, і оскільки кримінальна караність діяння, за вчинення яких засуджено ОСОБА_3 усунута, суд приходить до висновку про необхідність негайного звільнення засудженого від призначеного покарання за вироком від 15.02.2024 на підставі ч.2 ст.74 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Подання Подільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області про приведення у відповідність вироку суду щодо засудженого ОСОБА_3 задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України негайно звільнити засудженого ОСОБА_3 від покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 15.02.2024, у зв`язку із усуненням караності діяння Законом № 3886-IX від 18.07.2024.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів через Ленінський районний суд м. Полтави.

Суддя

Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_1