Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/2037/2024 Справа № 641/6884/24
УХВАЛА
02 жовтня 2024 року Слідчий суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 , подану в порядку ст. 206 КПК України,-
02.10.2024 до Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_2 , подана в порядку ст. 206 КПК України, в якій останній просить зареєструвати заяву про злочин щодо застування до нього насильства 27.05.2019 року, зобов`язати Харківську обласну прокуратуру відкрити кримінальне провадження із внесенням відомостей до ЄРДР за фактом вчинення злочинів за ст. 356,371 КК України.
Скарга мотивована тим, що 15.05.2019 року Жовтневим судом м. Харкова до ОСОБА_2 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківській слідчий ізолятор». Через декілька днів, 27.05.2019 року ОСОБА_2 було примусово доставлено до Слобідського РВП м. Харкова для участі в слідчих діях. Так, під час доставлення до Слобідського РВП м. Харкова не було залучено захисника ОСОБА_2 , крім того, на таке доставлення не існувало доручення слідчого, прокурора та дозволу слідчого судді. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 25.02.2019 року було доручено прокуратурі Харківської області провести дослідження фактів щодо застосування насильства до ОСОБА_2 08.08.2019 року, були внесені відомості до ЄРДР . Так, користуючись своїм правом на оскарження до суду дій чи рішень органу досудового розслідування від 27.05.2019 року, коли ОСОБА_2 після приводу не доставили до слідчого судді, останній звернувся із скаргою про застосування до нього насильства під час затримання.
Дослідивши вказану скаргу , слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст.3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Статтею 206 КПК України передбачено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
Якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання.
Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.
З системного аналізу зазначених положень статті 206 вбачається, що правилами вказаної норми права врегульовано порядок здійснення контролю слідчим суддею законності тримання осіб під вартою, й зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи (яка позбавлена свободи), слідчий суддя уповноважений лише під час розгляду скарги на незаконне тримання під вартою або іншого клопотання (скарги), розгляд яких віднесено до його повноважень та які подані в порядку, передбаченому КПК України.
Також законом чітко визначено, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створюють у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.
На відміну від порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбаченого статтями 303-308 КПК України, ст. 206 КПК України встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, які в частині перевірки підстав позбавлення особи свободи реалізуються виключно у передбачений цією статтею спосіб.
Отже, стаття 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.
Таким чином, положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках.
Так, ОСОБА_2 , посилаючись на положення ст. 206 КПК України, та, вказуючи щодо застосування відносно нього насильства під час затримання 27.05.2019 року, не зазначає, що він наразі незаконно тримається під вартою або позбавлений свободи в іншій спосіб без рішення суду, яке набрало законної сили, не оскаржує рішення, дії чи бездіяльність дізнавача, слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому розслідуванні в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 303 КПК України. Натомість, ОСОБА_2 у скарзі зазначає про неправомірні дії з боку працівників поліції, які містять, на думку заявника, склад кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356,371 КК України, тобто суть поданої заяви фактично зводиться до повідомлення про вчинення кримінального правопорушення в порядку ст. 214 КПК України.
Звертаючись з вимогою зобов`язати Харківську обласну прокуратуру внести відомості до ЄРДР за ст. 356,371 КК України, ОСОБА_2 не вказує, що ним було подано відповідну заяву (повідомлення) до цього органу прокуратури та останнім допущено бездіяльність щодо невнесення відомостей до ЄРДР на підставі такої заяви. До того ж, Харківська обласна прокуратура знаходиться поза межами територіальної юрисдикції Комінтернівського районного суду м. Харкова.
Положеннями Кримінального процесуального Кодексу України не врегульовано питання щодо відмови у відкритті провадження за заявою, яка подана в порядку ст. 206 КПК України.
Згідно ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Так, ч.4 ст.304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.
Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що наявні правові підстави для відмови у відкритті провадження за поданою скаргою, оскільки вона не підлягає вирішенню слідчим суддею в порядку ст. 206 КПК України..
Керуючись ст.2, 3, 9, 24, 26, 206, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 , подану в порядку ст. 206 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя- ОСОБА_1