Справа № 756/8392/21
Номер провадження № 1-кп/756/449/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 ,

потерпілої ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва судове провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не працевлаштований, який проживав за адресою АДРЕСА_1 , раніше засуджений Подільським районним судом міста Києва від 05.04.2024 за ч. 3 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на дев`ять років із конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна,

у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. 24.03.2021, близько о 05:00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , побачив транспортний засіб, легковий автомобіль марки «Mazda», моделі «CX-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був припаркованим та належить ОСОБА_11 . У цей момент у ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом з корисливим мотивом.

Реалізуючи наведений умисел, діючи з корисливим мотивом, ОСОБА_7 переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою заздалегідь підготовленого предмету відчинив двері легкового автомобіля марки «Mazda», моделі «CX-5», та здійснив проникнення в середину салону вказаного автомобіля.

У подальшому, продовжуючи реалізовувати свій умисел, ОСОБА_7 , перебуваючи в середині салону вказаного транспортного засобу, перебуваючи за кермом транспортного засобу, застосував спеціально підготовлений ключ-брелок для запуску двигуна. Запустивши двигун ОСОБА_7 розпочав керування наведеним транспортним засобом та почав рух, чим реалізував свій умисел до кінця.

Під час досудового розслідування було встановлено, що вартість транспортного засобу - легкового автомобіля марки «Mazda», моделі «CX-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 602 047 грн 57 коп., що становить понад двісті п`ятдесят неоподатковуваних мінімум доходів громадян.

1.2. Отже, ОСОБА_7 учинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого становить понад двісті п`ятдесят неоподатковуваних мінімум доходів громадян.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторін захисту та обвинувачення.

2.1.1. Прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно було встановлено, що інкримінований злочин вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_7 винуватим та призначити покарання за ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 70, 72 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 років із застосування додаткового покарання в виді конфіскації майна, оскільки ОСОБА_7 діяв з корисливим мотивом.

Також прокурор просив урахувати, що хоча ОСОБА_7 і визнав винуватість, але відсутні обставини, що пом`якшують покарання, зокрема щире каяття. Оскільки ОСОБА_7 винуватість під час досудового розслідування, а також під час судового розгляду не визнавав. ОСОБА_7 винуватість визнав лише під час судового розгляду, а саме після дослідження доказів, а отже в дійсності не розкаявся.

2.1.2. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, визнав повністю, зазначив, що шкодує про вчинене, підтвердив обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого органом досудового розслідування злочині, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та надав показання, що 24.03.2021 уранці прийшов до будинку АДРЕСА_2 , де побачив транспортний засіб, легковий автомобіль марки «Mazda», моделі «CX-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким вирішив заволодіти для подальшого його продажу. За допомогою пристрою відкрив замок, завів машину та відвіз в гараж, де розібрав салон. Після цього його було зупинено перед гаражем співробітниками поліції. При цьому, свою поведінку засуджує, просить надати шанс виправитися, бо зрозумів помилковість свого поступку. Саме тому щиро кається, засуджує свою поведінку, просив призначити покарання в виді позбавлення волі строком на 9 років, проти додаткового покарання в виді конфіскації майна не заперечує та покладається на розсуд суду. Крім цього, просив врахувати, що має бажання вступити до лав ЗСУ, після набуття вироком законної сили, розраховуючи на умовне-дострокове звільнення в порядку, передбаченому ст. 81-1 КК України.

При цьому позовні вимоги визнає частково, зокрема лише в частині витрат на збірку салону транспортного засобу, бо інших дій із транспортним засобом не вчиняв зокрема не пошкоджував транспортний засіб зовні. Так само не визнає моральну шкоду, та інші нібито понесені потерпілою витрати.

2.1.3. Захисник ОСОБА_9 не заперечував щодо позиції обвинуваченого, зокрема щодо визнання винуватості, просив призначити мінімальне покарання у виді позбавлення волі, як і не мав заперечень щодо позиції прокурора щодо призначення додаткового виду покарання в виді конфіскації майна.

Одночасно з цим захисник просив урахувати суд, що пред`явлений цивільний позов до його підзахисного визнає частково з урахуванням наданих заперечень обвинуваченим. Щодо відшкодування матеріальної шкоди просив урахувати, що вимоги позивача є недоведеними в повному обсязі, оскільки наданий потерплою розрахунок понесених витрат не підтверджується будь-якими доказами, а отже уважав доведеною матеріальну шкоду потерпілій лише в розмірі 957 грн 60 коп. та була установлена під час досудового розслідування. Окрім цього уважав, що розмір моральної шкоди пред`явлений потерпілою не відповідає рівню морального та фізичного страждання та є недоведеним, а отже в задоволенні цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди покладався на розсуд.

2.1.4 Потерпіла ОСОБА_11 у судовому засіданні просила призначити покарання на розсуд суду, уважала доведеним обвинувачення поза розумним сумнівом. При цьому просила поданий нею позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з обвинуваченого на свою користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 100 721 грн 10 коп. та моральну шкоду у розмірі 100 000 грн, а всього 200721 грн 10 коп.

2.1.5. Представник потерпілої у судовому засіданні просив суд визнати обвинуваченого ОСОБА_7 винуватим та призначити покарання на розсуд суду. При цьому представник потерпілого просив задовольнити цивільний позов в повному обсязі з урахуванням витрат пов`язаних з отриманням та проходження лікування, здійснення реабілітації, наявності моральної шкоди.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

2.2.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження (надані в судовому засідання показання обвинуваченим), і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_7 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і в суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому, суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавленим права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

2.2.2. Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що він себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

2.2.3. Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості поза розумним сумнівом ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого становить понад двісті п`ятдесят неоподатковуваних мінімум доходів громадян.

2.2.4. Суд зауважує, що ним було проведено судове провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України лише в частині пред`явленого обвинувачення. Між тим, у частині цивільного позову судовий розгляд проведено за повним порядком, оскільки стороною захисту позовні вимоги не визнавались - у повному обсязі. Такі дії суду узгоджуються з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України зокрема, що суд здійснює дослідження лише тих доказів (висунутого обвинувачення) та обставин, які оспорюються учасниками. Такі дії суду узгоджуються із правовою позицією, яку сформульовано Об`єднаною палатою Верховного Суду в постанові від 16.09.2024 у справі № 444/870/22.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, при цьому посилався на те, що він у вчиненому кається та засуджує свою протиправну поведінку. Між тим, як видно з пояснень прокурора в судовому засіданні, із якими погоджується суд, ОСОБА_7 винуватість під час досудового розслідування, а також під час судового розгляду не визнавав. Визнання винуватості та зміна порядку розгляду судового провадження відбулось під час судового розгляду, зокрема лише після повного дослідження доказів у справі.

За вказаних обставин у суду відсутні підстави вважати дії ОСОБА_7 як щире каяття, оскільки убачається лише формальна вказівка на визнання своєї вини без відповідного ставлення ОСОБА_7 до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку своєї протиправної поведінки, на що посилався і прокурор в судових дебатах.

3.2. У зв`язку з чим, на думку суду, обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України - відсутні.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій особливо тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільна небезпечність. Вид та вартість майна, яким обвинувачений заволодів, а саме транспортним засобом вартість якого становить 602 047 грн 57 коп. Наслідки вчинення злочину, що завдана шкода хоча і відшкодована шляхом повернення майна, але лише завдяки діям органу досудового розслідування. При цьому, потерпіла має претензії матеріального характеру, у зв`язку з чим заявлено цивільний позов, а отже - шкода потерпілій добровільно не відшкодована.

Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який винуватість визнав вже під час судового розгляду, надав згоду на скорочений розгляд кримінального провадження, має професійно-технічну освіту, але не був працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2019 року нродження, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебував. Згідно з поясненнями в судовому засіданні - бажає долучитися до лав Збройних сил України задля проходження військової служби за мобілізацією під час дії воєнного стану.

4.3. Установлені в судовому засіданні обставини не дають підстав для призначення покарання обвинуваченому в порядку статей 69-1, 75 КК України.

4.4. Отже, вивченням особистості обвинуваченого, з урахуванням загальних засад призначення покарання - законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєний злочин призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових злочинів, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого злочину, їх наслідків, особистість обвинуваченого, відсутності обставини, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд уважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо лише в умовах ізоляції від суспільства, тобто при призначенні покарання в виді позбавлення волі.

Зокрема, за ч. 3 ст. 289 КК України слід призначити ОСОБА_7 покарання в виді позбавлення волі строком на 9 років 6 місяців з конфіскацією належного на праві власності майна.

4.5. Між тим, судом вже наведено, що ОСОБА_7 був засуджений Подільським районним судом м. Києва вироком від 05.04.2024 за ч. 3 ст. 289 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією всього належного на праві приватної власності майна. З цих підстав, оскільки подія злочину за цим вироком мала місце до постановленням попереднього вироку, ОСОБА_7 слід призначити покарання відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за цим вироком та попереднім, призначивши остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років 6 місяців із конфіскацією всього належного на праві приватної власності майна.

4.6. Призначення ОСОБА_7 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду». Оскільки тривалий нагляд за ОСОБА_7 у кримінально-виконавчій установі буде дієвим механізмом для досягнення мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а й здійснити виправлення особистості, а також запобігти вчиненню ним так і іншими особами злочинів.

5. Підстави для задоволення цивільного позову, відмови у ньому, залишення його без розгляду.

5.1. У рамках кримінального провадження потерпілою ОСОБА_11 подано цивільний позов до відповідача - обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, зокрема про стягнення з ОСОБА_7 шкоди завданої угоном транспортного засобу (наведено в розділі 1 вироку).

5.2. Ухвалою від 11.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду в судовому провадженні.

5.3. Як убачається з позовних вимог, підставою пред`явлення позову є те, що ОСОБА_7 , 24.03.2021, близько о 05:00 год. незаконно заволодів транспортним засобом, легковим автомобілем марки «Mazda», моделі «CX-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 .

При цьому, 30.03.2021 органом досудового розслідування наведений транспортний засіб було виявлено в розібраному стані (розібрано салон) та який знаходився в гаражному боксі № НОМЕР_2 , що розташований у АДРЕСА_3 , у районі будинку 4-8.

Указані дії, на думку позивача, доводять заподіяння їй моральної шкоди яка складає 100 000 грн та матеріальної шкоди, яка складає 100 721 грн 10 коп. та які остання просить стягнути з відповідача.

5.4. В обґрунтування вимог позивач посилається на положення статей 16, 22, 1166, 1177, 1192 ЦК України, статей 61, 62, 128-129 КПК України.

5.5. Представником відповідача ОСОБА_8 подано заперечення на цивільний позов, з яких убачається, що розмір позовних вимог позивача є недоведеним. Зокрема, матеріальна шкода у розмірі 100 721 грн 10 коп. не підтверджена належними доказами оскільки ремонтні роботи по відновленню пошкоджень транспортного засобу не проводились, а інші витрати понесені потерпілою є недостовірними та недоведеними. Крім того, моральна шкода у розмірі 100 000 грн на думку представника є завищеною та не відповідає тим моральним стражданням, які були завдані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

5.6. Вирішуючи питання цивільного позову, поданого в рамках кримінального провадження, суд надає оцінку висунутому обвинуваченню, а саме повинен встановити винуватість поза розумним сумнівом, а в частині вирішення цивільного позову, виходить з загальних принципів цивільного судочинства - змагальності сторін.

5.7. У кримінальному провадженні було достеменно встановлено, що ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого становить понад двісті п`ятдесят неоподатковуваних мінімум доходів громадян, зокрема 24.03.2021 було викрадено майно, а саме транспортний засіб який належіть ОСОБА_11 , вартістю 602 047 грн 57 коп.

5.8. Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Отже, заподіяння потерпілому внаслідок викрадення транспортного засобу, подолання засобів захисту (замки, сигналізація тощо), його подальше пересування та розбирання на запчастини, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди).

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

5.9. Вирішуючи питання відшкодування завданої ОСОБА_11 матеріальної шкоди, ураховуючи наведені останньою підстави (п. 5.3., 5.4., 5.5.), слід урахувати, що відповідно до позовної заяви сума в 100 721 грн 10 коп. пред`явлених вимог до ОСОБА_7 складається з сум в 56 512 грн 10 коп., відповідно до наданого дефектного акту № 1 від 11.05.2021 - витрати пов`язані з роботами по відновленню транспортного засобу, придбання нових запчастин та деталей, 22 400 грн 00 коп. - пересування містом та замовлення послуг служби таксі, 19 559 грн 00 коп. - речі та предмети, які були відсутніми після повернення транспортного засобу, 2 250 грн 00 коп. - медичні та лабораторні дослідження, внаслідок вірусної хвороби типу COVID-19.

5.10. Між тим, під час судового розгляду кримінального провадження встановлено, що викрадений транспортний засіб було повернуто потерпілій. При цьому також встановлено (на підставі показань обвинуваченого) оскільки ніким це не оспорювалось у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, що обвинуваченим здійснено часткову розборку салону транспортного засобу. А отже, під час судового розгляду судом не встановлено учинення інших дій, зокрема заподіяння інших пошкоджень транспортного засобу обвинуваченим.

Варто урахувати, що хоча позивачем і надано до цивільного позову дефектний акт, але відсутні, як то вже зазначено, докази того, що зазначені в дефектному акті роботи необхідно провести саме через заподіяння шкоди транспортному засобу обвинуваченим, а не існували ще до події, яка є предметом розгляду судового провадження.

Слід також зауважити, що суд погоджується із тим, що суду не надано і доказів понесення потерпілою витрат - фактично їх сплати.

Указане доводить відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування шкоди в частині понесення витрат, пов`язаних з необхідністю проведення робіт по відновленню транспортного засобу, окрім витрат (відповідно до дефектного акту) пов`язаних з проведенням робіт із розібранням та збиранням салону легкового автомобіля у сумі 2166 грн 67 коп., а також здійсненням повного хімічного чищення салону легкового автомобіля у сумі 2708 грн 33 коп.

Задовольняючи вимоги щодо проведення повного хімічного очищення салону, суд урахував спосіб викраденню майна, тривалість його перебування у володіння обвинуваченого, спосіб зберігання обвинуваченим транспортного засобу, а також час перебування його під контролем органу досудового розслідування, до моменту повернення потерпілий.

5.11. Не підлягають задоволенню вимоги позивача також в частині відшкодування вартості речей та предметів, які, на думку позивача, перебували в транспортному засобі на момент його викрадення, зокрема: автомобільний компресор - вартістю 570 грн, буксирувальний трос - вартістю 892 грн.; запасне колесо - вартістю 6 735 грн, пускові дроти - вартістю 587 грн, домкрат - вартістю 520 грн, секретні болти - вартістю 1280 грн, рулетка - вартістю 283 грн, світловий відбиваючий штатив - вартістю 140 грн, ключ хрестовий - вартістю 250 грн, сонцезахисні окуляри - вартістю 3 269 грн, поляризовані окуляри - вартістю 1490 грн, натуральне шерстяне покривало - вартістю 622 грн, парфумована вода для жінок - вартістю 2 302 грн, помада-олівець - вартістю 341 грн, записна книжка - вартістю 278 грн, а всього на загальну вартість 19 559 грн 00 коп.

Бо суду не надано доказів того, що такі речі та предмети були в транспортному засобі на момент його викрадення, та відповідно зникли під час викрадення транспортного засобу обвинуваченим, чи ним було привласнені. При цьому потерпілою суду надано лише роздруківки з мережі Інтернет, без надання доказів навіть придбання таких предметів.

5.12. Не підлягають також задоволенню вимоги позивача щодо відшкодування витрат у сумі 22 400 грн 00 коп., що пов`язані пересування містом та замовлення послуг служби таксі, а також 2250 грн 00 коп., витрати понесені на здійснене медичне обслуговування та лабораторне дослідження, внаслідок вірусної хвороби типу COVID-19.

Бо суду не надано підтверджень таких витрат, а також не доведено, що вони перебувають в причинно-наслідковому зв`язку з інкримінованими подіями, оскільки не було доведено що саме через викрадення транспортного засобу потерпілою здійснювались поїздки, щонайменше до органу досудового розслідування, участі в слідчих діях або інших випадках, що були пов`язані із встановленням обставин учинення кримінального правопорушення та розшуку викраденого майна.

Крім того слід урахувати, що при керуванні транспортним засобом особа несе витрати на обслуговування транспортного засобу та його заправку, як і водій таксі. А отже, у цьому випадку можуть бути предметом відшкодування лише витрати, які понесені особою понад витрати, які нею витрачались зазвичай. Хоча відповідних розрахунків суду не надано.

5.13. Ураховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_11 щодо стягнення з ОСОБА_7 матеріальної шкоди підлягають лише частковому задоволенню в сумі 4875 грн 00 коп.

5.14. Питання відшкодування моральної шкоди регламентується Цивільним кодексом України, зокрема - цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України, але якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, і КПК України не врегульовані, застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, тобто на підставі положень Цивільного кодексу.

Згідно до 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Статтею 1168 ЦК України передбачено відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

5.15. Оцінюючи вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_7 моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, слід виходити з того, що в судовому засіданні було встановлено факт заподіяння обвинуваченим потерпілій ОСОБА_11 шкоди в виді викрадення транспортного засобу, легкового автомобіля, марки «Mazda», моделі «CX-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 . (пункт 1.1, 5.7).

Указані міркування суду, дають підстави вважати, що ОСОБА_11 безсумнівно отримала моральні страждання, які мають бути відшкодованими в порядку та розмірі встановленому законом.

5.16. Слід урахувати, що загально відомим фактом, який не потребує доказуванню, є те, що будь-яке протиправне викрадення майна, у тому числі транспортного засобу, супроводжується відчуттям дискомфорту, зміною сталого укладу життя, хвилюванням тощо. При цьому, унаслідок викрадення транспортного засобу його власник отримує такі негативні емоції та відчуття зокрема і через вимушеність відшукування інших засобів пересування, планування іншого розпорядку дня, що вносить зміни у господарські (побутові, особисті) справи так і справи пов`язані з трудовою діяльністю та самозабезпечення. Крім того, суд має враховувати не лише ступінь завданих збитків, отриманих внутрішніх хвилювань та страждань, а також період часу, протягом якого потерпіла зазнала вимушених змін. На думку суду таким періодом є час з моменту виявлення відсутності транспортного до моменту повного його повернення, часу витраченого на відновлення, як і перебуванням під арештом, тобто - неможливість учинення із таким майном певних дій.

5.17. Відповідно до положень статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

У силу положень частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно із ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

5.18. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Розмір моральної шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі 752/17832/14-ц).

5.19. Суд зауважує, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, хоча у будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним завданій шкоді.

Виходячи з наведених висновків, та розглядаючи заявлені потерпілим вимоги, ураховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, майновий стан відповідача, виходячи з принципу зваженості та справедливості, суд доходить висновку про те, що позивачу відповідно до вказаних міркувань щодо отриманих страждань, рівня втручання та вимушених змін, завдано шкоду, яка судом оцінюється в сумі 42 000 грн 00 коп., яка, на думку суду, є цілком рівнозначна та достатня, ураховуючи та співставляючи цю суму з прожитковим мінімумом для працездатної особи та мінімальною заробітною платою, тобто рівнем соціального захисту населення в Україні в 2024 році.

5.20. За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_11 щодо стягнення з ОСОБА_7 моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в сумі 42 000 грн 00 коп.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

6.1. Вирішуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, слід урахувати, що 30.03.2021 щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід в виді тримання під вартою, а 07.04.2021 звільнено з-під варти у зв`язку із внесенням застави, яка діє і наразі. А отже за цих підстав запобіжний захід у вигляді застави слід залишити без змін.

6.2. Суд звісно урахував, що у зв`язку з вчиненням іншого кримінального правопорушення ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід в виді тримання під вартою та рахується за Київським апеляційним судом та останній наразі утримується в слідчому ізоляторі у зв`язку з розглядом іншого судового провадження. За таких обставин, суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу в виді тримання в цьому кримінальному провадженні до набуття вироком законної сили.

6.3. Також слід урахувати, що ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України 30.03.2021 і 07.04.2021 звільнено з під варти у зв`язку з внесенням застави. А отже, відповідно до ст. 72 КК України слід зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з 30.03.2021 до 07.04.2021, а також строк попереднього ув`язнення та строк відбутого покарання за вироком Подільського районного суду міста Києва від 05.04.2024, виходячи з того, що відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі, а строк покарання слід рахувати з дня набуття вироком законної сили.

6.4. Заходи забезпечення кримінального провадження в виді арешту майна, а саме на транспортний засіб, легковий автомобіль марки «Mazda», моделі «СХ-5», чорного кольору, 2017 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , з реєстраційним номерам НОМЕР_1 , радіоелектронний пристрій сірого кольору для заглушення радіосигналу, радіоелектронний пристрій чорного кольору для заглушення радіосигналу, радіоелектронний пристрій сірого кольору для заглушення радіосигналу, радіостанцію марки «Quansheng», радіостанцію марки «Alinco», мобільний телефон марки «Apple», моделі «iPhone 4» білого кольору, мобільний телефон марки «Samsung» чорно білого кольору imei: НОМЕР_4 , зв`язку ключів з ліхтариком, ключ-брелок від автомобілю марки «Mazda», прозорий поліетиленовий файл із фрагментами табличок з реєстраційними номерами в кількості 25 пар табличок з реєстраційними номерами, накладеного ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 02.04.2021 (справа № 756/4804/21, судове провадження 1-кс/756/810/21), слід скасувати.

6.4. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, а саме витрати на проведення експертизи № СЕ-19/111-21/16061-АВ від 11.05.2021 у сумі 1372 грн 96 коп., № СЕ-19/111-21/16076-ТР від 19.04.2021 у сумі 5230 грн 40 коп., № СЕ-19/111-21/18989-Д від 27.04.2021 у сумі 1307 грн 60 коп., № СЕ-19/111-21/23875-Д від 26.05.2021 у сумі 1372 грн 96 коп., № СЕ-19-23/59941-ТК від 15.11.2023 у сумі 7170 грн 00 коп., які відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 у загальній сумі 16 453 грн 92 коп. на користь держави.

6.5. Речові докази відповідно до ст. 100 КПК:

- транспортний засіб, легковий автомобіль марки «Mazda», моделі «СХ-5», чорного кольору, 2017 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 з реєстраційним номерам НОМЕР_1 який передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_11 , слід залишити у володінні останньої;

- радіоелектронний пристрій чорного кольору для заглушення радіосигналу, два радіоелектронні пристрої сірого кольору для заглушення радіосигналу, радіостанцію марки «Quansheng», радіостанцію марки «Alinco», прозорий поліетиленовий файл із фрагментами табличок з реєстраційними номерами в кількості 25 пар табличок з реєстраційними номерами, чотири сліди структури матеріалу, три сліди папілярних узорів, три змиви слідів біологічного походження, зв`язка ключів з ліхтариком, ключ-брелок від автомобілю марки «Mazda», які перебувають в камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП у м. Києві, слід знищити;

- мобільний телефон марки «Apple», моделі «iPhone 4» білого кольору, мобільний телефон марки «Samsung» чорно білого кольору imei: НОМЕР_4 , які перебувають в камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП у м. Києві, слід конфіскувати;

- цифровий носій інформації DVD-R диск на якому міститься 11 відеозаписів з камер спостереження фото, -відео системи «Безпечне місто», цифровий носій інформації карта пам`яті марки «Kingstone», цифровий носій інформації DVD-R диск які долучені до протоколу обшуку від 30.03.2021, які зберігаються в матеріалах судового провадження, слід залишити в матеріалах судового провадження протягом всього строку їх зберігання;

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 392-395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років та 6 (шість) місяців з конфіскацією всього належного на праві власності майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного Подільським районним судом міста Києва вироком від 05.04.2024, більш суворим покарання, яке призначено цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання в виді позбавлення волі строком на строк 9 (дев`ять) років 6 (шість) місяців з конфіскацією всього належного на праві власності майна.

Зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з 30.03.2021 до 07.04.2021, а також строк попереднього ув`язнення та строк відбутого покарання за вироком Подільського районного суду міста Києва від 05.04.2024, виходячи з того, що відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 - рахувати з дня набуття вироком законної сили.

Запобіжний захід до набуття вироком законної сили ОСОБА_7 - залишити без змін - заставу.

Після набуття вироком законної сили заставу в розмірі 567 500 (п`ятсот шістдесят сім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок, яка внесена ОСОБА_12 на рахунок НОМЕР_5 , код отримувача 26268059, банк отримувача державна казначейська служба України, місто Київ, повернути - ОСОБА_12 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 в якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - 4875 грн 00 коп., в якості відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - 42 000 грн 00 коп.

Процесуальні витрати: на проведення експертизи № СЕ-19/111-21/16061-АВ від 11.05.2021 у сумі 1372 грн 96 коп., № СЕ-19/111-21/16076-ТР від 19.04.2021 у сумі 5230 грн 40 коп., № СЕ-19/111-21/18989-Д від 27.04.2021 у сумі 1307 грн 60 коп., № СЕ-19/111-21/23875-Д від 26.05.2021 у сумі 1372 грн 96 коп., № СЕ-19-23/59941-ТК від 15.11.2023 у сумі 7170 грн 00 коп. - у загальній сумі 16 453 грн 92 коп. стягнути з ОСОБА_7 на користь держави.

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 02.04.2021, (справа № 756/4804/21, судове провадження 1-кс/756/810/21) на транспортний засіб, легковий автомобіль марки «Mazda», моделі «СХ-5», чорного кольору, 2017 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 з реєстраційним номерам НОМЕР_1 , радіоелектронний пристрій сірого кольору для заглушення радіосигналу, радіоелектронний пристрій чорного кольору для заглушення радіосигналу, радіоелектронний пристрій сірого кольору для заглушення радіосигналу, радіостанцію марки «Quansheng», радіостанцію марки «Alinco», мобільний телефон марки «Apple», моделі «iPhone 4» білого кольору, мобільний телефон марки «Samsung», чорно білого кольору imei: НОМЕР_4 , в`язку ключів з ліхтариком, ключ-брелок від автомобілю марки «Mazda», прозорий поліетиленовий файл із фрагментами табличок з реєстраційними номерами в кількості 25 пар табличок з реєстраційними номерами.

Речові докази:

- транспортний засіб, легковий автомобіль марки «Mazda», моделі «СХ-5», чорного кольору, 2017 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 з реєстраційним номерам НОМЕР_1 який передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_11 - залишити у володінні останньої;

- радіоелектронний пристрій чорного кольору для заглушення радіосигналу, два радіоелектронні пристрої сірого кольору для заглушення радіосигналу, радіостанцію марки «Quansheng», радіостанцію марки «Alinco», прозорий поліетиленовий файл із фрагментами табличок з реєстраційними номерами в кількості 25 пар табличок з реєстраційними номерами, чотири сліди структури матеріалу, три сліди папілярних узорів, три змиви слідів біологічного походження, зв`язку ключів з ліхтариком, ключ-брелок від автомобілю марки «Mazda», які перебувають в камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП у м. Києві - знищити;

- мобільний телефон марки «Apple», моделі «iPhone 4» білого кольору, мобільний телефон марки «Samsung» чорно білого кольору imei: НОМЕР_4 , які перебувають в камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП у м. Києві - конфіскувати;

- цифровий носій інформації DVD-R диск на якому міститься 11 відеозаписів з камер спостереження фото, -відео системи «Безпечне місто», цифровий носій інформації карта пам`яті марки «Kingstone», цифровий носій інформації DVD-R диск які долучені до протоколу обшуку від 30.03.2021, які зберігаються в матеріалах судового провадження - залишити в матеріалах судового провадження протягом всього строку їх зберігання;

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання копії вироку суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1