Справа № 442/7054/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1276/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000368 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.11.2023 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борислав Львівської області, українця, громадянина України, неодруженого, непрацевлаштованого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_10 ,

встановила:

Захисник обвинувачена адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.11.2023 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

Адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України. Вважає вирок незаконним, необгрунтвоаним, оскільки суд першої інстанції у вироку послався на висновок експерта, який не зазначений в реєстрі матеріалів досудового розслідування в порядку ч.2 ст. 109 КПК України.

Апелянт покликається, що тяжкість тілесних ушкоджень на підставі інших доказів, крім висновку експерта, встановити неможливо, а кримінальне правопорушення є з матеріальним складом.

Наявність в справі постанови про призначення експертизи це процесуальне рішення на підставі якого проводиться процесуальна дія, але рішення - це слідча дія. У висновку експерта повинні бути зазначені пункти згідно ст. 102 КПК України, однак у висновку експерта від 26.10.2022 відсутні опис отриманих експертом матеріалів і які матеріали були використані експертом; немає докладного опису проведених досліджень і всіх виявлених при цьому фактичних даних і тих, що реєстрували ушкодження. У справі 07.11.2022 року два слідчі експерименти з потерпілою і свідком, які проведені не на місці події, а в іншому місці, що є порушенням ч.4 ст. 95 КПК України. Відповідно суд першої інстанції ці два протоколи мав визнати недопустимими доказами у справі, оскільки вони не відтворюють, а спотворюють реальні події. У судовому засіданні свідок ОСОБА_11 давав суперечливі покази. Крім того ні потерпіла, ні свідок не повідомили слідчого про те, що вони перебувають у відносинах і це виявили в судовому засіданні, а тому суд мав поставити їх покази під сумнів.

Апелянт наголошує, що навіть якщо обвинувачений і був винним у скоєнні злочину то покарання призначене судом надто суворе, хоча міг призначити мінімальне покарання - у виді штрафу. Призначене покарання судом не вмотивовано.

На апеляційну скаргу сторони захисту представник потерпілої адвокат ОСОБА_10 подала заперечення в яких просить залишити без задоволення апеляційні вимоги захисника обвинуваченого, а вирок суду залишити без змін. Зазначає, що зібрані в ході досудового розслідування докази, які досліджувалися в суді першої інстанції, доводять вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за ч.1 ст. 125 КК України.

Адвокат ОСОБА_10 наголошує, що захисник обвинуваченого покликаючись в апеляції на те, що висновок експерта ОСОБА_12 від 26.10.2022 не відповідає на його думку вимогам ст. 102 КПК України, однак не вказує який саме висновок, оскільки є два висновки № 324 від 27.10.2022 і № 345 від 08.11.2022. Відтак висновку від 26.10.2022 в справі немає.

Стосовно слідчого експерименту, який проведений був зі свідками не на місці скоєння злочину, то метою слідчого експерименту є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин справи. Водночас ст. 240 КПК України не передбачено обов`язку відтворити всі умови, які існували на час події. Покарання обвинуваченому призначено у відповідності до чинного законодавства, з врахуванням всіх обставин справи і є справедливим та співмірним.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 26.10.2022 близько 10.00 год, перебуваючи на території автостанції АДРЕСА_3 , на платформі сполученням Дрогобич Борислав, побачив свою колишню співмешканку ОСОБА_9 з громадянином Індії Гарг Пурвом, а тому на ґрунті ревнощів вирішив умисно заподіяти їй тілесні ушкодження.

Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою заподіяння шкоди здоров`ю іншої особи, підійшов до ОСОБА_9 , взяв і стиснув її лівою рукою за шию, після чого умисно наніс два удари правою рукою в область обличчя. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_7 умисно штовхнув ОСОБА_9 правою рукою в плече, внаслідок чого вона впала та вдарилася ліктем до асфальту, після чого ОСОБА_7 наніс їй ще два удари взутою правою ногою в область тулубу, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді саден в ділянці правого ліктьового суглобу, синців на слизовій оболонці верхньої губи справа, на лівій щоці, на передньо-правій поверхні шиї, на передній поверхні грудної клітки в ділянці другого ребра зліва, які відносяться до легкого ступеню тяжкості.

У такий спосіб ОСОБА_7 вчинив дії, які мають ознаки фізичного домашнього насильства відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 №2229-8.

Обвинувачений ОСОБА_7 , який 20.06.2024 року був присутній в судовому засіданні та знав про перенесеня розгляду справи на 13.08.2024, тобто був належним чином повідомлений, не прибув в суд апеляційної інстанції з невідомих причин, клопотання про відкладення не подавав.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомив про поважні причини свого неприбуття.

Оскільки в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого то слухання справи в суді апеляційної інстанції можливе без участі обвинуваченого, який був належним чином повідомлений про розгляд справи.

У телефонному режимі адвокат ОСОБА_6 повідомив про те, що він мобілізований, доступу до інтернету немає в суд прибути не може про що повідомив довірителя, просив розглядати справу без його участі.

Заслухавши доповідача, думку потерпілої ОСОБА_9 , підтриману її представником адвокатом ОСОБА_10 , які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого, міркування прокурора ОСОБА_8 про відмову в задоволені апеляційних вимог сторони захисту та залишенні вироку без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Суд першої інстанції вірно кваліфікував дії обвинувачено ОСОБА_7 за ч.1 ст. 125 К України.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, які є в матеріалах кримінального провадження та, не зважаючи на часткове визнання вини у скоєнні кримінального правопорушення, за ч.1 ст. 125 КК України, судовий розгляд проведено повно та всебічно щодо всіх фактичних обставин справи та обрано покарання в межах санкції статті обвинувачення. При цьому суд першої інстанції врахував в сукупності всі встановлені обставини подій, які відбулися 26.10.2022 року.

З врахуванням перевірених матеріалів справи та доводів викладених в апеляційній скарзі колегія суддів вважає, що вина ОСОБА_7 доведена доказами наявними у справі.

Крім того судом першої інстанції було враховано покази свідків по справі, які були допитані безпосередньо в судовому засіданні та проаналізовані, крім того суд надав оцінку іншим доказам наявним в матеріалах кримінального провадження.

Вина ОСОБА_7 підтверджується наступними документами, які були досліджені судом першої інстанції:

-показаннями потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ;

- висновком експерта №324 від 27.10.2022, з якого вбачається, що у ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді саден в ділянці правого ліктьового суглобу, синців на слизовій оболонці верхньої губи справа, на лівій щоці, на переднього-правій поверхні шиї, на передній поверхні грудної клітки в ділянці другого ребра зліва. Вказані тілесні ушкодження виникли внаслідок взаємодії з тупими твердими предметами, що мали обмежені діючі поверхні, не виключено, в термін, вказаний обстежуваною, тобто, 26 жовтня 2022 року і відносяться до легкого ступеня тяжкості;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.11.2022, з долученою фототаблицею, за участю потерпілої ОСОБА_9 , яка відтворила механізм нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ; при цьому, викладене у протоколі, узгоджується, зокрема, із показаннями потерпілої щодо обставин події;

- протоколом слідчого експерименту від 07.11.2022, з доданою фототаблицею, за участю Гарг Пурва, який відтворив механізм нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 ; зазначене у протоколі узгоджується із показаннями свідка ОСОБА_15 та потерпілої;

- висновком експерта №345 від 08.11.2022, з якого вбачається, що тілесні ушкодження, які були виявлені при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_9 , могли виникнути за механізмами, показаними нею та свідком ОСОБА_16 при проведенні 07.11.2022 слідчих експериментів, тобто, при нанесенні ударів рукою по обличчю, стисканні шиї рукою, нанесення ударів ногою по грудній клітці, падінні з ударом ділянкою правого ліктьового суглобу, із достатньою для виникнення таких ушкоджень силою травмуючої взаємодії;

- поясненнями експерта ОСОБА_12 , який в судовому засіданні пояснив, що у даному кримінальному провадженні ним проводилися судово-медичні експертизи. До нього в робочий кабінет прийшла ОСОБА_9 із постановою слідчого та паспортом. Спершу її було вислухано, тоді досліджено тілесні ушкодження, зокрема із застосуванням лінійки, опираючись на відповідну інструкцію та рекомендації. Зазначив, що експерт у даному випадку не встановлює спосіб та обставини нанесення тілесних ушкоджень, оскільки це не входить в його компетенцію, досліджується лише механізм їх нанесення. При проведенні експертизи №345 від 08.11.2022 ним враховувались надані дізнавачем матеріали, у тому числі, протоколи слідчих експериментів (викладені у них дані). Пояснив, що він не може ідентифікувати чим саме було завдано потерпілій ушкодження, при цьому зазначив, що на шиї синці виникають швидше від тиснення або тертя, чим від удару. Відповіді у висновку ним надавались лише на питання, поставлені слідчим. Потерпіла відтворила, як саме їй було спричинено тілесні ушкодження, і це не суперечило тому, як було описано, а також виявленим слідам на її тілі;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 02.11.2022 з фототаблицею, яким підтверджується, що свідок ОСОБА_14 впізнала за сукупністю ознак (росту, тілобудови, форми носа, вух, губ очей, брів) особу під №3, яка 26.10.2022 близько 10.00 год нанесла потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження, перебуваючи на автостанції АДРЕСА_4 . При цьому, у відсутності особи, що впізнає, на пропозицію слідчого ОСОБА_7 зайняв місце серед інших осіб під №3.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_7 судом першої інстанції належно враховано всі обставини, передбачені ст. 65 КК України та дотримано принципів призначення покарання.

На думку колегії суддів призначене обвинуваченому покарання є виваженим, достатнім та необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченого, для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідає принципам призначення покарання, й відповідає меті покарання.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

В суді апеляційної інстанції не знайшли підтвердження покликання захисника обвинукваченого так як в апеляційній скарзі захисник не вказує про конкретно який висновок експерта ОСОБА_12 від 26.10.2022 йде мова, оскільки по даній справі такий не виносився.

Крім того судом першої інстанції був допитаний експерт ОСОБА_12 , який в судовому засіданні пояснив, що у даному кримінальному провадженні ним проводилися судово-медичні експертизи. До нього в робочий кабінет прийшла ОСОБА_9 із постановою слідчого та паспортом. Спершу її було вислухано, тоді досліджено тілесні ушкодження, зокрема із застосуванням лінійки, опираючись на відповідну інструкцію та рекомендації. Зазначив, що експерт у даному випадку не встановлює спосіб та обставини нанесення тілесних ушкоджень, оскільки це не входить в його компетенцію, досліджується лише механізм їх нанесення. При проведенні експертизи №345 від 08.11.2022 ним враховувались надані дізнавачем матеріали, у тому числі, протоколи слідчих експериментів (викладені у них дані). Пояснив, що він не може ідентифікувати чим саме було завдано потерпілій ушкодження, при цьому зазначив, що на шиї синці виникають швидше від тиснення або тертя, чим від удару. Відповіді у висновку ним надавались лише на питання, поставлені слідчим. Потерпіла відтворила, як саме їй було спричинено тілесні ушкодження, і це не суперечило тому, як було описано, а також виявленим слідам на її тілі.

Стосовно апеляційних вимог по слідчому експерименту, який проведений був зі свідками не на місці скоєння злочину, то метою слідчого експерименту є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин справи. Водночас ст. 240 КПК України не передбачено обов`язку відтворити всі умови, які існували на час події.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження у суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок є законним, обґрунтованим, відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а призначене покарання відповідає особі обвинуваченого, відтак підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів,

постановила :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.11.2023 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: