Справа № 755/7953/22
Провадження №1-кс/369/3209/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву прокурора у кримінальному провадженні - прокурора першого відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчиненні у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про відвід судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_4 від розгляду кримінальної справи № 755/7953/22 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 364 (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом № 222-VII від 18.04.2013, з урахуванням частини 1 Прикінцевих положень Закону № 1216-VII від 13.05.2014), ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28 ст. 340 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000485 від 16.02.2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 надійшла заява прокурора у кримінальному провадженні - прокурора першого відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчиненні у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про відвід судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_4 від розгляду кримінальної справи № 755/7953/22 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 364 (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом № 222-VII від 18.04.2013, з урахуванням частини 1 Прикінцевих положень Закону № 1216-VII від 13.05.2014), ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28 ст. 340 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000485 від 16.02.2016 року.

Заява про відвід обґрунтована тим, що Ухвалою Київського апеляційного суду від 26.07.2024 на розгляд до Києво-Святошинського районного суду Київської області передано обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 .

Згідно відомостей звіту про автоматизований розподіл справ між суддями від 01.08.2024 до провадження судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_4 для одноособового розгляду справи передано обвинувальний акт за результатами спеціального досудового розслідування (in absentia) у кримінальному провадженні № 0000485 від 16.02.2016за обвинуваченням колишнього заступника прокурора Дніпровського району м. Києва ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 364 (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом № 222-VII від 18.04.2013, з урахуванням частини 1 Прикінцевих положень Закону № 1216- VII від 13.05.2014), частиною 2 статті 28, частиною 3 статті 371, частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 366, за частиною 2 статті 28 статті 340 Кримінального кодексу України (судова справа № 755/7953/22).

У вказаному кримінальному провадженні судом на 31.10.2024 року призначене проведення підготовчого судового засідання.

Разом з цим вважаю, що існують обставини, які виключають участь ОСОБА_4 у якості судді у даному кримінальному провадженні та його розгляду нею, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Вказане кримінальне провадження № 0000485 від 16.02.2016 за обвинуваченням ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 217 КПК України, виділено в окреме провадження із кримінального провадження № 0000020 від 05.02.2014, досудове розслідування в якому на теперішній час продовжує здійснюватися слідчими Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань за фактами неправомірних дій працівників органів внутрішніх справ, прокуратури та суддів щодо учасників мирних акцій протесту у січні-лютому 2014 року у місті Києві, що призвело до необґрунтованого їх затримання, притягнення до кримінальної відповідальності та застосування запобіжних заходів за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 364, ч. ч. 1-3 ст. 365, ч. ч. 1, 2 ст. 366, ч.1-3 ст. 371, ч.2 ст. 372, ч.1, 2 ст. 375, ч.2 ст. 28, ч.3 ст. 365, ч.2 ст. 383, ч12 ст. 384, ч.2 ст. 121 КК України.

Даний факт пов`язаний з тим, що в період січня-лютого 2014 року слідчими суддями районних судів м. Києва, визначеними в більшості випадків внаслідок втручання в автоматизовану систему документообігу суду, розглянуто необґрунтовані клопотання слідчих органів внутрішніх справ погоджені прокурорами місцевих прокуратур, в тому числі погоджені заступником прокурора Дніпровського району міста Києва ОСОБА_5 , та прийнято рішення про обрання запобіжних заходів за участь у масових акціях протесту на Майдані Незалежності у м. Києві стосовно осіб, затриманих в порядку ст. 208 КПК України. Вказані факти в цілому є предметом розслідування кримінального провадження №0000020 від 05.05.2014.

При цьому, саме під час розслідування кримінального провадження №0000020 від 05.02.2014 зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_5 , обвинувальний акт щодо якого після виділення провадження за № 0000485 затверджено та спрямовано до суду для розгляду по суті.

Під час розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000485 стосовно ОСОБА_5 судді Києво-Святошинського районного суду ОСОБА_4 доведеться надати оцінку обставинам складання документів, на підставі яких суддями іншого суду ухвалені у лютому 2014 року рішення про застосування запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою стосовно потерпілих у цьому провадження, та фактично опосередковано надати правову оцінку окремим діям суддів Дніпровського районного суду, що на цей час є предметом розгляду обвинувальних актів у кримінальних провадженнях № 0002001 від 16.08.2018 за обвинуваченням судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_6 (діючий суддя цього суду на цей час), № 0002002 від 16.08.2018 за обвинуваченням колишньої судді цього ж суду ОСОБА_7 , № 0001810 від 26.11.2019 за обвинуваченням колишнього судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_8 , а також у кримінальному провадженні № 0000267 від 11.03.2020 за обвинуваченням колишнього голови цього суду ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ст. 340 КК України, ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 376-1 КК України (в редакції Закону від 05.06.2009) та ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 375 КК України, в тому числі щодо фактів втручання в функціонування автоматизованої системи документообігу цього суду.

Водночас, у провадженні судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_4 перебувало кримінальне провадження № 0000113 від 03.02.2015 за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ст. 371 КПК України, предметом судового розгляду якого було надання оцінки обвинуваченню ОСОБА_10 у постановлені нею, як суддею Солом`янського районного суду міста Києва завідомо незаконних ухвал про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , затриманих за нібито участь в акціях протесту в центральній частині міста Києва 24.01.2014.

17.01.2023 суддею Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_10 ухвалено вирок, яким останню визнано невинуватою в у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 171 КК України, у зв`язку із недоведеністю, що в діянні обвинуваченої є склад кримінального правопорушення.

Матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000113 від 03.02.2015 за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ст. 371 КПК України, також виділені з матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000020 від 05.02.2014.

Окрім того у провадженні судді ОСОБА_4 перебувало кримінальне провадження № 0001597 від 25.07.2019 за обвинуваченням колишнього керівника апарату Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 376-1 (в редакції Закону № 1475-VI від 05.06.2009) Кримінального кодексу України (судова справа № 755/7953/22), матеріали відносно якої 25.07.2020, також виділено з кримінального провадження № 0000020 від 05.02.2014.

За результатами судового розгляду вказаного кримінального провадження, суддею ОСОБА_4 21.10.20124 ухвалено вирок, яким ОСОБА_13 визнано невинуватою у вчинені інкримінованого злочину та виправдано за недоведеністю, що в діянні обвинуваченої є склад кримінального правопорушення.

Вказані обставини свідчать, про те, що під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_4 , доведеться надавати оцінку фактам та обставинам, які мали місце в січні - лютому 2014 року під час розгляду суддями районних судів міста Києва клопотань про обрання запобіжних заходів стосовно затриманих в центральній частині міста Києва учасників акцій протесту, досліджувати окремі факти і обставини, які були досліджені в межах розгляду кримінального провадження № 0000113 від 03.02.2015, та кримінального провадження № 0001597 від 25.07.2019 стосовно яких в неї вже склалася правова позиція, яка відображена у вироках, ухвалених за результатами судового розгляду кримінальних проваджень № 0000113 і № 0001597, та яка імовірно може бути спроектована і під час надання оцінки доказам у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , як одному із проваджень кейсу справ пов`язаних із вчиненням злочинів у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках.

Окрім того, слід звернути увагу і на обставини, які в числі інших для стороннього спостерігача можуть мати значення для сприйняття випадковості обрання судді для розгляду цього кримінального провадження, а відповідно можуть викликати сумнів в неупередженості судді.

Так згідно звіту від 01.08.2024 про автоматизований розподіл судових справ, визначення судді для розгляду обвинувального акту стосовно ОСОБА_5 відбувалось з поміж єдиного судді, а саме ОСОБА_4 та відповідно обрано її головуючим. При цьому при здійсненні автоматизованого розподілу справи стосовно ОСОБА_13 , яке відбувалося більше ніж рік тому, а саме 24.07.2023, вибір головуючого у цій справі також відбувався з поміж одного судді, а саме ОСОБА_4 .

Для стороннього спостерігача, вказані обставини є цілком достатніми для виникнення сумнівів у випадковості вибору судді та відповідно для формування подальших сумнівів в неупередженості судді.

Вказані обставини дають підстави вважати, що у кримінальному провадженні № 0000485 від 16.02.2016 за обвинуваченням ОСОБА_5 існують обставини, які в стороннього спостерігача викликають сумнів в неупередженості судді, а відповідно згідно до вимог ч.1 ст. 75 КПК України, є обставиною, що виключають участь судді у кримінальному провадженні і є підставою для його відводу.

Вказані обставини, цілком корелюються і з практикою Європейського суду з прав людини, яка наголошую, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Крім того, пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, передбачено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися у безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 44, та рішення у справі «Феррантеллі та Сантанджело проти Італії» (Ferranelli and Santangelo v. Italy), рішення від 07.08.1996 року, Reports 1996-III, c. 951-952, п. 58).

У цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, «має не лише здійснювати правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється» (див. рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), рішення від 26.10.1984, серія А, №86, с. 14, п. 26). Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), там само, та рішення у справі «Кастільйо Альгар проти Іспанії» (Castillo Algar v. Spain), рішення від 28.10.1998, Reports 1998-VIII, c. 3116, п. 45).

Наведені факти у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 75 КК України ставлять під сумнів неупередженість судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_4 , під час здійснення судового розгляду кримінального провадження № 0000485 від 16.02.2016 за обвинуваченням ОСОБА_5 по суті.

Разом зазначені факти у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України свідчать про неможливість розгляду суддею ОСОБА_4 вказаного кримінального провадження у якості судді та є прямими підставами для відводу.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За таких обставин, суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_4 , підлягає відводу у кримінальному провадженні № 0000485 від 16.02.2016 за обвинуваченням ОСОБА_5 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України.

На підставі наведеного прокурор просив суд задовольнити заяву про відвід судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_4 , від розгляду обвинувального акту обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 364 (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом № 222-VII від 18.04.2013, з урахуванням частини 1 Прикінцевих положень Закону № 1216-VII від 13.05.2014), ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28 ст. 340 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000485 від 16.02.2016 року.

Прокурор в судовому засіданні подану ним заяву про відвід підтримав у повному обсязі, просив суд її задовольнити.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доводи прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, яка закріплює право на справедливий суд, кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Важливою процесуальною гарантією реалізації права кожної людини на справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом у кримінальному провадженні України є інститут відводів (самовідводів) професійних суддів і присяжних, який являє собою сукупність процесуальних норм, що передбачають ініціювання та вирішення питання про недопущення судді до участі або усунення його від участі в кримінальному провадженні за наявності обставин, що виключають таку участь.

При цьому, законодавець чітко регламентував у ст.75 КПК України обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні.

Так, відповідно до змісту п. 4 ч.1 ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо існують інші обставини, ніж визначені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 75 КПК України, які викликають сумнів у його неупередженості.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_4 перебуває справа № 755/7953/22 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 364 (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом № 222-VII від 18.04.2013, з урахуванням частини 1 Прикінцевих положень Закону № 1216-VII від 13.05.2014), ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28 ст. 340 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000485 від 16.02.2016 року.

В поданій заяві про відвід судді ОСОБА_4 серед зазначених обставин щодо неупередженості цього судді є той факт, що 17.01.2023 суддею Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_10 ухвалено вирок, яким останню визнано невинуватою в у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 171 КК України, у зв`язку із недоведеністю, що в діянні обвинуваченої є склад кримінального правопорушення.

Матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000113 від 03.02.2015 за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ст. 371 КПК України, також виділені з матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000020 від 05.02.2014.

Окрім того у провадженні судді ОСОБА_4 перебувало кримінальне провадження № 0001597 від 25.07.2019 за обвинуваченням колишнього керівника апарату Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 376-1 (в редакції Закону № 1475-VI від 05.06.2009) Кримінального кодексу України (судова справа № 755/7953/22), матеріали відносно якої 25.07.2020, також виділено з кримінального провадження № 0000020 від 05.02.2014.

За результатами судового розгляду вказаного кримінального провадження, суддею ОСОБА_4 21.10.20124 ухвалено вирок, яким ОСОБА_13 визнано невинуватою у вчинені інкримінованого злочину та виправдано за недоведеністю, що в діянні обвинуваченої є склад кримінального правопорушення.

Проте, вказані обставини не дають підстави вважати, що у кримінальному провадженні № 0000485 від 16.02.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_5 існують обставини, які в стороннього спостерігача викликають сумнів в неупередженості судді, а відповідно згідно до вимог ч. 1 ст. 75 КПК України, є обставиною, що виключають участь судді у кримінальному провадженні і є підставою для його відводу.

На переконання суду, зазначена заявою причина відводу відповідно до чинного КПК України не може бути підставою для відводу судді, або свідчити про його особисту зацікавленість в результатах провадження, викликати сумнів у його неупередженості.

При розгляді відводу/самовідводу судді, суд лише оцінює заявлені обставини, які виключають участь цього судді в розгляді справи.

За таких обставин суд вважає, що заявлений прокурором відвід судді ОСОБА_4 не містить даних, які б свідчили про наявність таких підстав для відводу, що передбачені нормами КПК України.

Таким чином, обставин та доказів, які виключають участь судді ОСОБА_4 в розгляді кримінальної справи № 755/7953/22 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 364 (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом № 222-VII від 18.04.2013, з урахуванням частини 1 Прикінцевих положень Закону № 1216-VII від 13.05.2014), ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28 ст. 340 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000485 від 16.02.2016 року, судом не встановлено.

Виходячи із вищевказаного, заява про відвід судді задоволенню не підлягає у зв`язку з її безпідставністю та не обґрунтованістю.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви прокурора у кримінальному провадженні - прокурора першого відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчиненні у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про відвід судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_4 від розгляду кримінальної справи № 755/7953/22 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 364 (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом № 222-VII від 18.04.2013, з урахуванням частини 1 Прикінцевих положень Закону № 1216-VII від 13.05.2014), ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28 ст. 340 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000485 від 16.02.2016 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1