Провадження № 1-кп/185/274/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в період воєнного стану в залі суду м.Павлограда кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002135 від 04.12.2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлограда Дніпропетровської області, громадянин України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, в силу ст.89 КК України не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

В період часу з 18.00 год. по 19.00 год. 01 листопада 2023 року обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою свого мешкання: АДРЕСА_1 , - разом із потерпілим ОСОБА_5 та свідком ОСОБА_7 разом вживали алкогольні напої. В подальшому між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 виник словесний конфлікт, в ході якого останній побачив на шиї потерпілого ОСОБА_5 золотий ланцюжок з хрестиком. В цей час у обвинуваченого ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану (згідно указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року), а саме - золотого ланцюжка з хрестиком, що належить потерпілому ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, розуміючи що потерпілий ОСОБА_5 перебуває в стані алкогольного сп`яніння та не може дати відсіч його протиправним діям, ігноруючи його волю, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом незаконного збагачення за рахунок чужого майна, діючи умисно, відкрито, обвинувачений ОСОБА_3 наказав потерпілому ОСОБА_5 зняти зі своєї шиї золотий ланцюжок з хрестиком. Потерпілий ОСОБА_5 , будучи наляканим та боючись за своє життя та здоров`я, зняв зі своєї шиї золотий ланцюжок з хрестиком загальною вагою 36.07 г 585-ї проби та віддав обвинуваченому. Після чого обвинувачений ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток у розмірі 87600.96 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.4 ст.186 КК України: як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав, суду повідомив, що він проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним на час подій мешкав його знайомий ОСОБА_7 01.11.2023 року він прийшов додому та побачив, що потерпілий ОСОБА_5 разом із знайомим ОСОБА_7 вживали спиртні напої. Він не вживав алкоголь, попросив потерпілого уходити. ОСОБА_5 сказав, що поки він пляшку горілки, яку приніс, не вип`є, нікуди не піде. Після чого він почав виганяти потерпілого з будинку. Вони вишли на подвір`я, ОСОБА_7 вийшов за хвіртку. В цей час він підійшов до ОСОБА_5 , який стояв біля паркану та був в стані алкогольного сп`яніння середнього ступеню. Скориставшись його безпорадним станом, шляхом тиску та залякування він почав вимагати від потерпілого, щоб він віддав йому свій золотий ланцюжок та хрестик. ОСОБА_5 зняв золоту прикрасу та віддав йому, сказавши «бери тільки нічого зі мною не роби». Потерпілий пішов додому а він, отримавши вказані речі потерпілого, разом із ОСОБА_7 пішли до ломбарду, щоб їх закласти. Перебуваючи в ломбарді, він заклав золотий ланцюжок із хрестиком, за що отримав грошові кошти у розмірі 48000 грн. Грошима він поділився з ОСОБА_7 , також останньому куртку та телефон. Через три дні до нього телефонувала дружина потерпілого та вимагала, щоб він повернув її чоловіку речі, які вкрав. Однак, вказані речі він так і не викупив з ломбарду, збитки потерпілому не відшкодував. Шкодує про вчинене. Розуміє, що вчинив злочин в період воєнного стану. Просить суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 під час допиту показав, 01.11.2023 року в вечірній час доби близько 16.00 год. він пішов до магазину, де придбав пляшку горілки 0.7 л та зайшов до сусіда ОСОБА_3 , але останній був відсутній. Вдома у обвинуваченого був лише ОСОБА_8 , з яким він був знайомим. Він його запросив до будинку, де вони вдвох вживали спиртні напої. Пізніше додому прийшов ОСОБА_3 . Обвинувачений був в неадекватному стані. Спочатку не пив, але після вживання алкоголю він накинувся на нього, запитав: «навіщо він прийшов до нього додому», став виганяти. ОСОБА_7 заснув на дивані. Він вийшов на подвір`я, ОСОБА_3 почав морально тиснути на нього, погрожувати фізичною розправою та вимагав, щоб він зняв з себе свій золотий ланцюжок із хрестиком та віддав йому. Він дуже злякався за своє здоров`я та віддав йому золотий ланцюжок з хрестиком, маса яких становила близько 40 г, та пішов додому. Вдома дружині розповів, що обвинувачений відкрито в нього викрав золоті прикраси. Через три дні його було госпіталізовано до реанімації. В цей період його дружині телефонував обвинувачений та просив, щоб вони не звертались до поліції, запевнював, що все поверне. Йому відомо, що його золотий ланцюжок та хрестик обвинувачений заклав до ломбарду без права викупу, а за виручені кошти придбали ОСОБА_7 мобільний телефон та спортивний костюм. На даний час обвинувачений йому нічого не повернув. З приводу покарання для обвинуваченого покладається на розсуд суду.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що в день подій він проживав в будинку обвинуваченого. До оселі прийшов ОСОБА_3 разом з потерпілим ОСОБА_5 та пляшкою горілки. Разом стали вживати алкоголь. Він заснув, бо напився. Коли прокинувся, обвинувачений запропонував піти до ломбарду, він погодився, бо хотів похмелитись. В ломбарді ОСОБА_3 запропонував йому здати золотий ланцюжок з хрестиком. Зі слів обвинуваченого ці золоті вироби йому віддав потерпілий, коли вони разом вживали спиртні напої. Він не зміг закласти вказані речі в ломбард та отримати гроші, оскільки не мав при собі паспорта. Обвинувачений самостійно заклав золоті прикраси та отримав гроші приблизно у сумі 50000 грн. На отримані гроші обвинувачений придбав в ломбарді два мобільні телефони, в магазині - алкогольні напої. Він зрозумів, що ОСОБА_3 викрав у потерпілого золоті прикраси, тому залишив помешкання обвинуваченого, став після цього проживати за іншою адресою. Через деякий час обвинувачений прохав його надати поліції показання, що він начебто бачив, як потерпілий добровільно передав золотий ланцюжок з хрестиком обвинуваченому. Він відмовився надавати неправдиві показання. Він не бачив яким чином обвинувачений заволодів майном потерпілого. Отримані гроші в ломбарді ОСОБА_3 не розділяв, йому ніяких грошей не передавав, одягу чи інший речей йому також ОСОБА_3 за вказані грошові кошти не придбавав.

Свідок ОСОБА_9 під час допиту повідомила, що в день подій її чоловік, потерпілий ОСОБА_5 , протягом дня знаходився у своїх батьків. Ввечері, коли він повернувся додому, вона побачила, що в нього відсутній золотий ланцюжок з хрестиком. Зателефонувавши батькам чоловіка, вона дізналась, що чоловік уходив від них з прикрасами. Зі слів потерпілого їй стало відомо про те, що коли він повертався додому, чоловік зустрів сусіда, обвинуваченого ОСОБА_3 зі знайомим. Вони разом вжили горілку, а потім обвинувачений зняв з чоловіка ланцюжок. Ніяких тілесних ушкоджень на чоловікові не було. Через тиждень вона зустрілась з обвинуваченим, який запевнив її, що обов`язково поверне викрадені у чоловіка золоті прикраси. Але до наступного часу обвинувачений не повернув викрадене майно та не компенсував завдані збитки.

Судом були досліджені наступні письмові докази та прийняті процесуальні рішення.

Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.12.2023 року, згідно якого від потерпілого ОСОБА_5 було отримано заяву про те, що 01.11.2023 року о 20:00 годині він перебував на подвір`ї буд АДРЕСА_1 , де у нього відкрито викрали золотий ланцюжок та золотий хрестик, чим спричинили матеріальний збиток /т.1 а.п.33/.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.12.2023 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_10 , серед запропонованих фотокарток для впізнання вказала на фотографію з зображенням обвинуваченого та зазначила, що ця особа 02.11.2023 року приходила до ломбарду закласти золотий ланцюжок та хрест /т.1 а.п.34-36/.

Висновок експерта за результатами судової товарознавчої експертизи від 14.12.2023 року, згідно з яким ринкова вартість золотого ланцюжка та хрестика 585 проби, загальною вагою 36.07 г на момент вчинення злочину могла складати 87600.96 гривень /т.1 а.п.39-41/.

Відповідь з ломбарду ПТ «Ломбард Економ « ОСОБА_11 і компанія» /т.1 а.п.42/, відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_3 02.11.2023 року заклав золотий ланцюжок з хрестиком загальною вагою - 36.13 г, уклавши договір надання фінансового кредиту строком на три дні, 04.11.2023 року предмет реалізовано, на підставі закінчення терміну зберігання. На підтвердження чого надана копія договору надання фінансового кредиту від 02.11.2023 року /т.1 а.п.43/, що укладений між ПТ «ломбард Економ «Добродькін О.М. і компанія» та обвинуваченим ОСОБА_3 , згідно з яким 02.11.2023 року обвинувачений отримав кредит у розмірі 48000 грн. під заклад золотого ланцюжка з хрестом вагою 36,07 г.

Протокол проведення слідчого експерименту від 25.12.2023 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_5 на місці вчинення кримінального правопорушення відтворив механізм відкритого заволодіння його золотим ланцюжком та хрестиком обвинуваченим ОСОБА_3 , який шляхом тиску та, враховуючи безпорадність потерпілого, змусив останнього віддати йому свій золотий ланцюжок та золотий хрест. Слідча дія була зафіксована на відеокамеру /т.1 а.п.44-49/.

Суд, проаналізувавши викривальні показання обвинуваченого в судовому засіданні, співставляючи їх з обвинуваченням, що інкримінується ОСОБА_3 , а також з іншими доказами кримінального провадження, зокрема з показаннями потерпілого, свідків, протоколами слідчих дій, висновком експертизи, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.4 ст.186 КК України, - робить висновок про те, що наведені судом докази, мають характер логічних, послідовних та об`єктивних, тому і покладені в основу вироку. Зазначені докази винуватості обвинуваченого є такими, що доповнюють одне одного, є належними, допустимими та достатніми, оскільки повністю підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному проваджені, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності з вимогами ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, віднесення його до категорії тяжкого злочину, ступінь негативних наслідків, дані про особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, на обліку в психіатричному диспансері та у лікаря-нарколога не перебуває, а також враховує визнання обвинуваченим своєї вини.

Обставиною, відповідно вимог ст.66 КК України, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, відповідно до вимог ст.67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

Заявлене в промові прокурором в судових дебатах в якості обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, - не може бути врахована судом, оскільки в обвинувальному акті дана обставина, як обтяжуюча покарання обвинуваченого, прокурором не була зазначена. Прокурор протягом розгляду кримінального провадження не скористався своїм правом на зміну висунутого обвинувачення. Дана обставина погіршує становище обвинуваченого, тому у відповідності вимог ст.337 КПК України суд позбавлений права вийти за межі висунутого обвинувачення, та врахувати стан алкогольного сп`яніння обвинуваченого як обставину, яка обтяжує його покарання.

За сукупністю обставин вчинення кримінального правопорушення, ступеня тяжкості, даних про особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України не судимий, збитки потерпілому не відшкодував, не працює, думки потерпілого, суд дійшов висновку, що відносно обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно застосувати реальне покарання можливе лише з ізоляцією його від суспільства і відносно обвинуваченого необхідно застосувати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Встановлена судом обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченого, істотно не знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, та призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 нижче нижчої межі інкримінованої статті, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статей Особливої частини цього Кодексу за інкриміноване кримінальне правопорушення, - буде явно несправедливим.

З урахуванням наведеного суд приходить висновку про неможливість досягнення щодо обвинуваченого ОСОБА_3 мети кримінального судочинства без реального відбуття ним призначеного покарання та про відсутність підстав для призначення останньому покарання із застосуванням ст.69 КК України, або із застосування ст.75, 76 КК України.

Стаття 50 КК України передбачає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, що також закріплено в ч.2 ст.65 КК України.

Визначене судом покарання буде відповідати ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, а також здатним сприяти виправленню ОСОБА_3 та попередженню скоєння нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 був обраний у вигляді цілодобового домашнього арешту, строк дії якого закінчився 17.02.2024 року. Будь-яких клопотань від сторін кримінального провадження про обрання запобіжного заходу обвинуваченому не надходило.

За вимогами ч.7 ст.72 КК України, домашній арешт, що був застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 в якості запобіжного заходу, зараховується судом у строк покарання, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Під час проведення досудового розслідування проводилась судово-товарознавча експертиза, вартість якої складає 1514.56 гривень. Зазначені витрати у відповідності вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 винуватий у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за описаних у вироку обставин, то суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави вартість проведеної експертиз у розмірі 1514.56 гривень.

Цивільний позов в межах кримінального провадження не заявлений.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та призначити покарання за ч.4 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Після набрання вироком законної сили ОСОБА_3 затримати та направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» для відбування призначеного судом покарання.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_3 для виконання вироку.

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_3 строк перебування під цілодобовим домашнім арештом з 22.12.2023 року до 17.02.2024 року з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави вартість проведеної експертизи у розмірі 1514.56 гривень.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1