пр. № 1-кп/759/1438/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря

судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0001635 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Житомир, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою; АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 19.08.2004 Оболонським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 24.04.2007 Києво-Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ст. 69, ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;

- 29.09.2008 Луцьким міським судом Волинської області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;

-17.12.2012 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців;

- 30.03.2016 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

- 22.04.2019 Святошинським районним судом м. Києва, за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;

- 15.04.2020 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст. 309, ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 15.04.2024 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

сторони кримінального провадження - прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , інші учасники - потерпілі: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 05.05.2024 приблизно о 20 год. 00 хв., знаходячись за адресою: м. Київ, бул. Академіка Вернадського, 16В побачив в потерпілого ОСОБА_5 банківську картку банку «monobank» АТ «Унівесал Банк» № НОМЕР_1 з рахунком № НОМЕР_2 , відкриту на ім`я ОСОБА_5 та в цей час в нього виник злочинний умисел на таємне викрадення вказаної банківської картки з метою подальшого використання її для заволодіння грошовими коштами. З метою реалізації свого умислу ОСОБА_3 підійшов до потерпілого та викрав банківську картку № НОМЕР_1 з рахунком № НОМЕР_2 , видану АТ «Унівесал Банк»» у користування потерпілому ОСОБА_5 , яка згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію» № 2657-ХІІ від 02.10.1992, ст. ст. 14, 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» № 2346 ІІІ від 05.04.2001, ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-ІІІ від 07.12.2000, ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» № 581-ІV від 22.05.2003, є електронним платіжним засобом офіційним документом, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання в часі та просторі. Після чого, ОСОБА_3 місце вчинення кримінального правопорушення покинув, пішовши в напрямку торгових закладів, що за адресою: м. Київ, бул. Академіка Вернадського, 59/2 .

В подальшому, ОСОБА_3 05.05.2024, усвідомлюючи, що в країні діє воєнний стан, який Указом Президента України від 05.02.2024 № 49/2024 продовжено з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, шляхом використання банківської карти банку «monobank» АТ «Унівесал Банк» № НОМЕР_1 з рахунком № НОМЕР_2 , держателем якої є потерпілий ОСОБА_5 , здійснив таємне викрадення грошових коштів шляхом проведення чотирьох операційних розрахунків в торгових закладах м. Києва, зокрема: 05.05.2024, о 20 год. 36 хв., в магазині «Аврора», що за адресою: Київ, бул. Академіка Вернадського, 59/2 на загальну суму 168 грн. 00 копійок; 05.05.2024, о 20 год. 37 хв., в магазині «Food Market», що за адресою: м. Київ, бул. Академіка Вернадського, 59/2 на загальну суму 386 гривень 00 коп.; 05.05.2024, о 20 год. 40 хв. та о 20 год. 41 хв. та 20 год. 42 хв., в магазині «Продукти», що за адресою: м. Київ, бул. Академіка Вернадського, 59/2 адресою: м. Київ, бул. Академіка Вернадського, 59/2 на загальну суму 741 грн. 00 коп. Своїми діями ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоду на загальну суму 1295 гривень 00 копійок.

Крім цього, ОСОБА_3 04.06.2024, приблизно о 22 годині 35 хвилин, усвідомлюючи, що в країні діє воєнний стан, який Указом Президента України від 06.05.2024 № 271/2024 продовжено з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб прибув за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_6 , а саме - за адресою: АДРЕСА_3 , з яким в подальшому почали вживати алкогольні напої. Після чого, приблизно о 22 годині 40 хвилин, перебуваючи за вище вказаною адресою, помітивши, що ОСОБА_7 не звертає уваги на дії ОСОБА_3 , у останнього виник умисел на повторне таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , цього ж дня, приблизно о 22 годині 41 хвилин, скориставшись тим, що потерпілий за його діями не спостерігає, взяв мобільний телефон марки «Doogee», ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, завдавши потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди у розмірі 4233 грн. 33 коп.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні просив закрити кримінальне провадження стосовно нього за ч. 4 ст. 185 КК України за епізодом від 05.05.2024 на підставі п. 4-1 ч.1ст.284 КПК України.

Крім того, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 (за епізодом від 04.06.2024) КК України за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро покаявся і надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінальних правопорушень, пояснивши, що дійсно він 05.05.2024 приблизно о 20 годині, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 побачив потерпілого ОСОБА_5 та, переконавшись, що ні потерпілий, ні перехожі за його діями не спостерігають, викрав у ОСОБА_5 банківську картку «monobank» та пішов в напрямку торгівельних точок, що за адресою: м. Київ, бул. Академіка Вернадського, 59/2 .

Крім того, він 04.06.2024, приблизно о 22 годині 35 хвилин перебував в гостях у свого знайомого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 з яким проводили дозвілля, вживаючи алкогольні напої. В якийсь момент він помітив, що ОСОБА_6 залишив свій телефон без нагляду, скориставшись цим він викрав телефон потерпілого, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Враховуючи те, що в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про закриття кримінального провадження стосовно нього за ч. 4 ст. 185 КК України за епізодом від 05.05.2024 на підставі п. 4-1 ч.1ст.284 КПК України, суд поставив вказане клопотання на обговорення.

Прокурор в судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 підтримав.

Обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснено, що зазначена ним підстава для закриття провадження у справі є нереабілітуючою, тому обвинувачений має право на продовження судового розгляду в загальному порядку. Обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що не бажає продовжувати судовий розгляд та просив закрити провадження.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належним чином повідомлені про день та час розгляду кримінального провадження, в судове засідання не з`явились.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини 1 статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 не заперечує проти закриття кримінального провадження із зазначених підстав.

За загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Разом з тим, відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За приписами ч.1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ретроактивний аспект).

Відповідно до частин 1, 6 ст. 3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Отже, відповідні зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема, якими визначається максимальний поріг для кваліфікації діяння особи як адміністративного правопорушення, є зміною кримінального законодавства України із всіма наступними наслідками, зокрема в частині їх зворотної дії у часі.

Водночас, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Тобто, з 09.08.2024 змінився розмір вартості викраденого майна, який визначає кримінальну відповідальність за такі дії.

Отже, внесені законодавцем зміни до КУпАП є зміною кримінального законодавства України, які призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону №3886-ІХ має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння кримінальним правопорушенням меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Як зазначалось вище, згідно з обвинувальним актом ОСОБА_3 інкримінується вчинення повторно, в умовах воєнного стану 05.05.2024 крадіжки в потерпілого ОСОБА_5 на загальну суму 1295 грн. 00 коп. (без ПДВ) і такі дії кваліфікувались за ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно з п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Суд вважає, що оскільки Законом №3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, то вказані обставини є підставою для закриття кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України за епізодом від 05.05.2024 на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи за інкримінованими ОСОБА_3 кримінальними правопорушеннями за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 (за епізодом від 04.06.2024) КК України і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 (за епізодом від 04.06.2024) КК України щодо всіх обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин суд вважає вину ОСОБА_3 доведеною повністю, дії обвинуваченого кваліфікує: за ч. 4 ст. 185 (за епізодом від 04.06.2024) КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, вчинену повторно: за ч. 1 ст. 357 КК України, оскільки він викрав офіційний документ, вчинене з корисливих мотивів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 (за епізодом від 04.06.2024) КК України, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно із ст. 12 КК України є проступком та тяжким злочином відповідно, обставини вчинення кримінальних правопорушень, відношення обвинуваченого до скоєного, його особу, який не працевлаштований, неодружений, раніше судимий, під наркологічним та психоневрологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст. 66 КК України суд визнає: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_3 , приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і міра покарання повинна бути пов`язана з позбавленням волі та визначена в межах санкції ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Приймаючи до уваги, що вироком Святошинського районного суду м. Києва 15.04.2024 ОСОБА_3 засуджений до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, та, не відбувши покарання, в період іспитового строку, вчинив нове кримінальне правопорушення, суд на підставі ст.71 КК України вважає необхідним призначити йому покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись п. 4-1 ч. 1 ст. 284, ч. 3 ст. 349, ст. 368-376, ст. 479 -2 КПК України, ч. 15 ст. 615 КПК України, ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Кримінальне провадження №0001635 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (за епізодом від 05.05.2024), закрити на підставі п. 4-1 ч.1ст.284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185(за епізодом від 04.06.2024), ч. 1 ст. 357 КК України, за якими призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України (за епізодом від 04.06.2024) у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць;

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

Згідно ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_3 призначити у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Згідно ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_3 до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 15 квітня 2024 року, остаточно визначивши йому для відбування покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 залишити без змін - тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з 19 червня 2024 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Речові докази: копії чеків від 05.05.2024 - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1