Єдиний унікальний номер 741/1319/24
Номер провадження 1-кп/741/96/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Носівка кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000112 від 20 червня 2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Олександрівка Бобровицького району Чернігівської області, громадянки України, незаміжньої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У Носівському районному суді Чернігівської області здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 України.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що вона 13 червня 2024 року близько 16 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в якості гостя на території господарства за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого по АДРЕСА_2 , реалізуючи раптово виниклий у неї умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілій та бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався, востаннє Указом Президента України від 06 травня 2024 року № 271/2024 з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб, впевнившись, що її дії є непомітними для інших осіб, шляхом вільного доступу таємно викрала чорну сумку, що лежала на підлозі за вхідними дверима до веранди житлового будинку та в якій знаходилися грошові кошти в сумі 1700 гривень, що належали ОСОБА_5 , після чого з викраденими з місця вчинення злочину зникла та розпорядилася ними на власний розсуд, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні 03 грудня 2024 року обвинуваченою ОСОБА_4 заявлено клопотання про закриття кримінального провадження за обвинуваченням її у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з декриміналізацією діяння. Обвинувачена також зазначила, що відшкодувала завдану потерпілій шкоду в повному обсязі, подібного більше не допускатиме.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження.

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши доводи сторін кримінального провадження, робить нижченаведений висновок.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 185 КК України, відповідальність за нею настає за крадіжку, вчинену у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Дії ОСОБА_4 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Разом з цим, 08 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким ст. 51 КУпАП викладено у новій редакції та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч. 2 ст. 51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно п. 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 п. 169.1. ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року (розмір, якої дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Так, згідно з новою редакцією ст. 51 КУпАП відповідальність за ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що складає 757 грн. Відповідальність за ч. 2 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає від 757 грн. до 3028 грн.

Отже, починаючи з 09 серпня 2024 року таємне викрадення чужого майна (крадіжка) стає кримінально караним діянням, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2024 році становить понад 3028 грн. Таким чином, у 2024 році заволодіння чужим майном вартістю до 3028 грн становить адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

При цьому суд бере до уваги приписи ч. 1 ст. 5 КК України, якими визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Тому наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

На підставі зворотної дії закону суд також повинен виходити з розміру неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який діяв на момент вчинення діяння.

У даному кримінальному провадженні діяння, яке інкримінується обвинуваченій ОСОБА_4 , було вчинене 13 червня 2024 року (за обставинами справи крадіжка на суму 1700,00 грн). Отже, вартість викраденого майна, зазначеного в обвинувальному акті відносно ОСОБА_4 , на момент вчинення правопорушення, тобто у 2024 році, не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Тому вказані дії останньої підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні відносно обвинуваченої не застосовувався.

Положення п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України регламентують, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

За таких обставин, ураховуючи, що обвинувачена розуміє та не заперечує проти закриття кримінального провадження із наведених вище підстав, які є нереабілітуючими, ураховуючи імперативність вимог ч. 3 ст. 479-2 КПК України, кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України підлягає закриттю на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Керуючись ст. ст. 284, 370, 371-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження задовольнити.

Кримінальне провадження, унесене до ЄРДР за № 0000112 від 20 червня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння.

Матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, направити до органу Національної поліції України для складання, за наявності для цього підстав, матеріалів про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Носівський районний суд Чернігівської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_6