ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1046/24 Справа № 204/700/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

особа, стосовно якої застосовано

засоби медичного характеру ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 ,

представника закладу, лікаря ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 26 січня 2024 року про відмову в задоволенні заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» про зміну застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 26 січня 2024 року відмовлено в задоволенні заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» про зміну застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 .

Вказана ухвала обгрунтована тим, що комісією лікарів-психіатрів у висновку № 1 від 02 січня 2024 року не було надано оцінку наявності у пацієнтки ОСОБА_7 критики як до свого психічного стану, а також й до вчиненого суспільно-небезпечного діяння, що у свою чергу унеможливлює встановлення всіх факторів, які б могли свідчити на користь того, що психічний стан пацієнтки дійшов до того стану, який би свідчив про відсутність потреби в застосуванні відносно останньої примусових заходів медичного характеру в умовах суворого нагляду та можливості переведення останньої на звичайний режим лікування.

Суд першої інстанції вказав, що з пояснень ОСОБА_7 вбачається, що остання жалю з приводу скоєного не виказує, тяжкості скоєного не розуміє, та взагалі заперечує мотиви вчинення суспільно небезпечного діяння, як й заперечує наявність у неї в минулому алкогольної залежності, що повністю спростовує висновок комісії лікарів-психіатрів.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2024 року та ухвалити нову ухвалу, якою заяву про зміну застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 задовольнити.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №1 від 02.01.2024 року, ОСОБА_7 за своїм психічним станом на теперішній час особливої небезпеки не становить, подальшого застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом не потребує. Для подальшого застосування примусових заходів медичного характеру та проведення реабілітаційних заходів може бути переведена до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Захисник вважає, що суд першої інстанції зробив неправильний висновок про відмову у задоволенні заяви про зміну застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, що передбачено ч. 1 ст. 404 КПК України.

Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

Так, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 514 КПК України та ст. 95 КК України передбачено, що зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Розгляд питання про зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру може також здійснюватися за письмовою заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи законного представника у разі, якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними, в тому числі не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву.

До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.

Особи, до яких застосовуються примусові заходи медичного характеру, мають право звертатися до суду із заявою про зміну або припинення застосування примусових заходів медичного характеру не частіше одного разу на 6 місяців та незалежно від того, чи розглядалося судом це питання в зазначений період.

Особа, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, має право звернутися до обраного нею незалежного лікаря-психіатра з метою отримання висновку про стан свого психічного здоров`я. У висновку незалежного лікаря-психіатра мають бути зазначені підстави для зміни або припинення застосування примусових заходів медичного характеру. У разі відсутності таких підстав у висновку обґрунтовується необхідність продовження застосування примусових заходів медичного характеру.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи висновку комісії лікарів психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 1 від 02.01.2024 року, внаслідок лікування та реабілітаційних заходів психічний стан пацієнта покращився з серпня 2022 року та в емоційно-поведінковій сфері залишався стабільним протягом тривалого часу.

Поведінка носила зовні упорядкований характер, агресивних, аутоагресивних дій не чинила, конфліктні ситуації не провокувала, емоційний фон залишався стабільним, без значних коливань.

За останні 6 місяців в результаті проведених реабілітаційних заходів, психоосвітньої і психокорекційної роботи, сформувалися формальні настанови на подальший нагляд і лікування, здоровий спосіб життя в майбутньому.

Результати оцінки ризику насильства за шкалою НСД-20 V3 вказують на помірний рівень насильства в майбутньому.

За своїм психічним станом ОСОБА_7 на теперішній час особливої небезпеки для оточуючих не становить, застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом не потребує.

Відповідно до п.28 висновку комісії лікарів-психіатрів № 1 від 102.01.2024 року, ОСОБА_7 може бути переведена до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Таким чином, враховуючи надані лікарем-психіатром медичні документи, та висновок лікарів щодо стабільності стану ОСОБА_7 та позитивної динаміки покращення її психічного стану, колегія суддів вважає за можливе змінити останній примусові заходи медичного характеру у закладі з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом на застосування примусових заходів медичного характеру у закладі з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 26 січня 2024 року про відмову в задоволенні заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» про зміну застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 26 січня 2024 року про відмову в задоволенні заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» про зміну застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» про зміну застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Змінити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосування примусових заходів медичного характеру у закладі з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом на застосування примусових заходів медичного характеру у закладі з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4