Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/9277/23
Провадження № 1-кп/490/803/2023
У Х В А Л А

12 липня 2024 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

його захисника - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

його захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0000770 про обвинувачення

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Тягинка Бериславського району Херсонської області, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

та

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Іванівка Білозерського району Херсонської області, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального Кодексу України

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Центрального районного суду міста Миколаєва перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбачених частиною 2 статті 121 Кримінального Кодексу України.

Після вивчення змісту обвинувального акту, доданих до його матеріалів,? ? вислуховування прокурора обвинувачених та захисників суд дійшов такого.

А. Стосовно предмету кримінального провадження.

На розгляд суду надійшов складений 22 вересня 2023 року старшим слідчим-криміналістом в особливо важливих справах Слідчого управління Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_10 та у той же день затверджений виконувачем обов`язків прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильства Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 обвинувальний акт, у якому викладена версія обвинувачення щодо вчинення злочину ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

1. Як зазначив автор обвинувального акту:

05.06.2023 близько 23:00, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 перебували на вулиці поряд з магазином «АТБ» по АДРЕСА_2 , де вживали спиртні напої та спілкувалися між собою. Під час перебування у вказаному місці між ОСОБА_4 , ОСОБА_6 з однієї сторони та невстановленими досудовим розслідуванням особами, які перебували неподалік, виник словесний конфлікт, який припинився, оскільки на місце за викликом ОСОБА_11 прибули працівники поліції.

Після завершення вказаного конфлікту, близько 23:30, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 направились до місця свого спільного проживання по АДРЕСА_3 . Під час перебування за місцем проживання, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вирішили повернутися до місця, де в них мав місце конфлікт з невстановленими досудовим розслідуванням особами, з метою знайти останніх та продовжити з`ясування відносин.

У подальшому 06.06.2023 близько 00:15 год., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 прибули в район перехрестя пр. Центрального та вул. 3-тя Слобідська, де на зупинці громадського транспорту "вул. 3-тя Слобідська" у напрямку вул. Садова, помітили бетонну конструкцію - укриття. ОСОБА_4 та ОСОБА_6 прийняли рішення перевірити приміщення укриття на предмет наявності у ньому осіб, з якими у них незадовго мав місце конфлікт. Залишивши на вулиці ОСОБА_11 - ОСОБА_4 та ОСОБА_6 увійшли до приміщення укриття, виявили там раніше незнайомого їм ОСОБА_12 , який спав лежачи на лавці та помилково сприйняли особу останнього за одну з осіб, з якими у них мав місце незадовго до цього конфлікт. У зв`язку з цим у ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклої особистої неприязні по відношенню до ОСОБА_12 виник спільний злочинний умисел, направлений на спричинення останньому тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій спільний злочинний намір, діючи умисно, з мотивів особистої неприязні до ОСОБА_12 , усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та свідомо бажаючи настання наслідків у вигляді заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 та ОСОБА_6 підійшли до ОСОБА_12 , який знаходився на лаві за ОСОБА_6 наніс кулаками лівої та правої рук не менше 5 ударів в область голови та обличчя ОСОБА_12 . Після нанесених ОСОБА_6 ударів, ОСОБА_4 , діючи з єдиним із ОСОБА_6 умислом, направленим на спричинення ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень, наніс останньому не менше 19-ти ударів кулаком правої руки в область голови та обличчя.

Після нанесених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ударів, ОСОБА_12 впав з лави на підлогу та втратив свідомість.

Внаслідок вчинених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 протиправних дій ОСОБА_12 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із забоєм головного мозку лівої лобної та скроневої часток, епідуральної гематоми лівої лобно-тім`яної скроневої ділянки, субарахноїдального крововиливу зі зміщенням серединних структур праворуч, переломів правої тім`яної та скроневих кісток, численних саден верхніх та нижніх кінцівок, від яких останній 17.08.2023 помер в палаті нейрохірургічного відділення КНП ММР "Миколаївська лікарня швидкої медичної допомоги".

2. Вказані дії обвинувачених органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 2 статті 121 Кримінального Кодексу України як умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень, вчинений групою осіб та таких, що спричинили смерть потерпілого.

Б. Стосовно умов здійснення кримінального провадження судом.

Відповідно до статті 1 Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (затвердженого Законом України № 2102- ІХ від 24 лютого 2022 року) /із змінами, внесеними Указами: від 14 березня 2022 року № 133/2022 (затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ); від 18 квітня 2022 року № 259/2022 (затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), від 17 травня 2022 року № 341/2022 (затвердженим Законом України від 23 травня 2022 року № 2263-ІХ), від 12 серпня 2022 року № 573/2022 (затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ), від 07 листопада 2022 року (затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738 - ІХ); від 06 лютого 2023 року № 58/2023 (затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ); від 01 травня 2023 року (затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ), від 26 липня 2023 року № 451/2023 (затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ), від 06 листопада 2023 року № 734/2023 (затвердженим Законом України від 08 листопада 2023 року № 3429-ІХ), від 05 лютого 2024 року № 49/2024 (затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року № 3564-ІХ), від 06 травня 2024 року № 271/2024 (затвердженим Законом України від 09 травня 2024 року № 3684 IX)/ з 24 лютого 2022 року й до теперішнього часу в Україні безперервно діє військовий стан.

В. Стосовно здійснення кримінального провадження судом.

1. Після отримання обвинувального акту суд здійснив підготовче провадження та перейшов до судового розгляду.

2. Під час судового розгляду суд оголосив обвинувальний акт, встановив особи кожного з обвинувачених та ставлення до скоєного кожного з них.

При цьому кожен з обвинувачених зазначив, що сутність обвинувачення є зрозумілою та свою вину у вчиненні злочину він визнає.

3. Далі, суд встановив обсяг та порядок дослідження доказів.

4. Після цього суд, відповідно до встановленого порядку, допитав потерпілу.

4.1. Під час судового засідання 14 грудня 2023 року версію публічного обвинувачення про те, що ОСОБА_13 та ОСОБА_6 за вказаних в обвинувальному акті обставин побили її небожа ОСОБА_12 , внаслідок чого сталась його / ОСОБА_12 / смерть підтримувала; повідомила, що вона та члени її сім`ї ОСОБА_12 поховали, інших родичів в того немає.

4.2. При цьому потерпіла під час судового засідання 14.03.2024 року зазначила, що її син від працівників поліції дізнався про те, що їх родича ОСОБА_12 побили у бомбосховищі на вулиці 3 Слобідській, та він перебуває у лікарні. Вона та члени її сім`ї приїхали до лікарні, де побачили чоловіка, схожого на їх родича ОСОБА_12 , який був без свідомості, з геть побитим обличчям та потребував лікування. Вони надавали необхідну допомогу у його /побитого чоловіка/ лікуванні, проте вжити медиками заходи виявились марними та він помер. Тоді вона та члени її родини цього чоловіка гідно, за усіма правилам, поховали; вони на той час були певні у тому, що похований є саме їх родичем ОСОБА_12 .

Проте невдовзі після похорон її син розповів їй, що йому дзвонила якась особа, яка назвалась ОСОБА_14 та попросила грошей. На той час вони вирішили, що це були якісь шахрайські дії, та на них не відреагували.

Але невдовзі її викликали до поліції, де вона побачила ОСОБА_12 , який виявився живим.

Потерпіла підсумувала, що наразі певна, що її небіж ОСОБА_12 є живим.

5. Судом за клопотанням та згодою обох сторін кримінального провадження ухвалено про виклик до суду особи, яка була впізнаною потерпілою, як ОСОБА_12 , та наразі користується паспортом на це ім`я.

5.1. Протягом майже двох місяців сторона обвинувачення явку до суду цієї особи не забезпечила. Показовим є факт, що судом створювались усі умови для сторони обвинувачення для забезпечення явки цієї особи у зручний для працівників правоохоронних органів час; сторони неодноразово з`являлись до суду з метою проведення судового засідання для забезпечення явки цієї особи, проте під різними приводами явка цієї особи забезпеченою не була.

5.2. Наразі судом встановлено, що ця особа є засудженою та перебуває у Державній установі Криворізький слідчий ізолятор.

З огляду на таке судом організована відеоконференція з цією особою.

Проте, ця особа від участі у відеоконференції відмовилась.

5.3. Далі, судом було ухвалено про етапування цієї особи до Державної установи Миколаївський слідчий ізолятор.

Проте, ця особа наразі не етапована.

З огляду на таке судом ухвалено зажадати від компетентних осіб належного виконання ухвали суду.

В. Щодо подальшого руху кримінального провадження.

І......Судом за клопотанням захисту ухвалено про те, що подальший розгляд кримінального провадження за відсутністю вказаного свідка не є можливим.

ІІ......Вирішуючи питання про подальший рух кримінального провадження з огляду на такі обставини, суд виходе з приписів частини 1 статті 237 Кримінального Процесуального Кодексу України, відповідно до яких

Якщо в судове засідання не прибув за викликом свідок, спеціаліст, перекладач або експерт, заслухавши думку учасників судового провадження, суд після допиту інших присутніх свідків призначає нове судове засідання і вживає заходів для його прибуття.

ІІІ......З огляду на ці приписи законодавства на настанови судової практики суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

1. Подальший розгляд цього кримінального провадження та завершення його розгляду без допиту особи, яка була впізнаною потерпілою, як ОСОБА_12 , та наразі користується паспортом на це ім`я, є позбавленим будь-якого сенсу.

Відповідно до прямих приписів процитованої вище норми частини 1 статті 327 Кримінального Процесуального Кодексу України за таких обставин слід призначити нову дату судового розгляду, оголосити перерву у судовому засіданні.

2. Далі, суд має визначити наступні дату та час для продовження судового розгляду.

З урахуванням навантаження суду та сторін у справі, а також часу, необхідного для виконання ухвали про етапування, суд вважає за необхідне оголосити перерву до 19 серпня 2024 року до 15:00 години.

Отже, у судовому засіданні слід оголосити перерву до 19 серпня 2024 року до 15-00 години.

Г. Стосовно? ? застосування запобіжного заходу відносно кожного з обвинувачених

І......Під час підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження строку застосування відносно кожного з обвинувачених запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічний час.

1. В обґрунтування послався про те, що наразі обвинувачені обґрунтовано підозрюються у вчиненні тяжкого злочину, який в будь-якому випадку полягає у побитті іншої людини, яке /побиття/ мало наслідком настання смерть жертви, та на теперішній час продовжують існувати ризики того, що вони переховуватиметься від суду та вчинять новий злочин.

При цьому наголосив, що обвинувачені вчинили злочин під час дії комендантської години, що, на переконання прокурора, свідчить про те, що без застосування запобіжного заходу забезпечити їх належну поведінку не видається за можливе.

2. Обвинувачені та їх захисники просили змінити обраний відносно кожного з обвинувачених запобіжний захід на особисте зобов`язання.

В обґрунтування послались про те, що не мають можливості в подальшому перебувати у визначеному судом місці; наразі постійного місця проживання не мають.

ІІ......Вирішуючи це клопотання, суд, окрім обставин, встановлених вище, враховує ще таке.

1. Ухвалами слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від? ? 09 червня 2023 року відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 04 серпня 2023 року.

Подальшими ухвалами слідчого судді цього ж суду та Центрального районного суду мыста Миколаєва строк тримання кожного з обвинувачених під вартою продовжувався неодноразово, вотаннє ухвалою від 19 січня 2024 року до 19 березня 2024 року включно.

2. Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 18 березня 2024 року обраний відносно кожного з обвинувачених запобіжний захід був змінений на домашній арешт із забороною залишати житло цілодобово.

При цьому на кожного з обвинувачених були покладені обов`язки:

-прибувати до суду за першою вимогою;

-повідомляти суд про актуальні засоби зв`язку та їх зміну;

-носити електронний засіб контролю

3. Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 18 травня 2024 року обраний відносно кожного з обвинувачених запобіжний захід був змінений на домашній арешт із забороною залишати житло у нічний час доби.

При цьому на кожного з обвинувачених були покладені обов`язки:

-прибувати до суду за першою вимогою;

-повідомляти суд про актуальні засоби зв`язку та їх зміну;

-носити електронний засіб контролю

4. Під час застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту суд виходив з наявності підозри у вчиненні обвинуваченими злочину та наявність ризиків, що виправдовують застосування запобіжного заходу, а саме ризиків того, що кожен з обвинувачених може переховуватись від суду.

ІІІ......Вирішуючи заявлене прокурором клопотання, суд виходив з таких приписів діючого законодавства.

1. Відповідно до статті 331 Кримінального Процесуального Кодексу України

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

/частина 1/

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

/частина 2/

2. Відповідно до статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені дії.

3. Відповідно до частини 1 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України запобіжними заходами є:

-особисте зобов`язання;

-особиста порука;

-застава;

-домашній арешт;

-тримання під вартою.

Відповідно до статті 179 цього Кодексу особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до статті 180 Кримінального Процесуального Кодексу України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Відповідно до частини 1 статті 182 Кримінального Процесуального Кодексу України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

При цьому відповідно до частини 5 цієї статті розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 181 Кримінального Процесуального Кодексу України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

4. Відповідно до статті 199 Кримінального Процесуального Кодексу України строк тримання під вартою може бути продовженим у разі наявності вказаних вище обставин та додаткового доведення того, що завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали не є можливим, а раніше заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

5. Відповідно до статті 8 Кримінального Процесуального Кодексу України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім того, відповідно до статті 17 Закону України? ? «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»? ? від 23 лютого 2006 року Конвенція про захист прав та основоположних свобод /далі - Конвенція/ та практика Європейського суду з прав людини визнаються в Україні джерелом права

5.1. Відповідно до визначеного Європейським судом з прав людини поняттям під час вирішення питання щодо запобіжного заходу під обґрунтованою підозрою слід розуміти добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які:

-можна перевірити у судовому розгляді;

-спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Добросовісним можна вважати припущення, яке висунуте компетентним органом у встановленому законом порядку та ґрунтується на підході до справи, що характеризується правдивістю, сумлінністю та ретельністю.

5.2. У пункті 48 рішення у справі "Чеботарь проти Молдови" Європейський Суд з Прав Людини зазначив таке.

"Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання

При цьому у тому ж пункті Суд, посилаючись на свою прецеденту практику зазначає, що самого факту, що підозра є добросовісною, недостатньо. Словосполучення "обґрунтована підозра" означає наявність фактів або інформації, що здатні переконати об`єктивного спостерігача, що особо, можливо, вчинила злочин.

5.3. Відповідно до правової позиції, що сформована Європейським Судом з прав людини, для продовження строку тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку. Також суд вказав, що пункт 3 статті 5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Європейський суд з прав людини судом також відзначає, що "ризик втечі або уникнення правосуддя" зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, зменшує це побоювання і його наміри втекти.

Далі відзначається, що таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини також наголошував, що "саме національні судові органи мають подбати про те, щоб тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого у відповідній справі не перевищила розумного строку. Для цього вони мають дослідити всі факти на користь і проти існування реального суспільного інтересу, який, за належного врахування принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях про подовження строку тримання під вартою… Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою… Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення її явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на "розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження", а й передбачає, що "звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання".

/див. рішення у справі "Тодоров проти України" від 12.01.2012 року, "Пунцельт проти Чехії", "Харченко проти України" та інші/

5.4. Європейський Суд з Прав Людини у своїй практиці обґрунтував підхід, відповідно до якого тримання особи під домашнім арештом, так само, як й триманні її під вартою, є позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції /див., окрім іншого, рішення у справах "Гуццарді проти Італії" (пункти 92 - 95); "Бузаджі проти Республіки Молдова" (пункти 103 - 110); "Корбан проти України (пункти 138 - 139) та інші/.

При цьому Європейський Суд з Прав Людини зазначає, що в більшості випадків домашній арешт передбачає меншу кількість обмежень та менший ступінь страждань та незручностей для затриманого, ніж звичайне ув`язнення у відповідній установі. Але цю обставину Європейський Суд з Прав Людини пов`язує з особливостями режиму, але - не з сутністю становища ув`язненого. /див., окрім іншого, рішення у справі "Бузаджі проти Республіки Молдова" (пункти 111 - 114); "Корбан проти України (пункти 138 - 139)/

6. Відповідно до частини 4 статті 196 Кримінального Процесуального Кодексу України:

Суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

7. Відповідно до частини 5 статті 194 Кримінального Процесуального Кодексу України обираючи запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, суд зобов`язує обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1)прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4)утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5)не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6)пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7)докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9)носити електронний засіб контролю.

IV…...Стосовно висунутої кожному з обвинувачених підозри суд відзначає таке.

1. Суд нагадує, що сутність та зміст викладеної в обвинувальному акті підозри відносно кожного з обвинувачених полягає ні в чому іншому, як у тому, що вони, діючи за попередньою змовою між собою, заподіяли саме ОСОБА_12 тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких сталась смерть ОСОБА_12 .

2. Наразі та обставина, що тілесні ушкодження були заподіяні саме ОСОБА_12 та що від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_12 помер як не остаточно спростована, то викликає сумніви такого ступеню обґрунтованості, що не дозволяють вважати вказане припущення обґрунтованим.

Отже, підстави вважати, що подія, про яку йдеться в обвинувальному акті, мала місце в дійсності, наразі є відсутніми.

3. Питання ж про те, чи заподіяли обвинувачені тілесних ушкоджень іншим особам та якими були наслідки цих тілесних ушкоджень вочевидь виходять за межі цього кримінального провадження.

Отже, висунута в межах цього кримінального провадження кожному з обвинувачених "підозра" навряд може вважатись обґрунтованою

3. Разом з таким, суд погоджується з прокурором у тому, що матеріали цього кримінального провадження містять відомості про можливе вчинення обвинуваченими іншого кримінального правопорушення (побиття наразі невстановленої особи), щодо якого обвинувачення не висувалось.

При цьому суд відзначає, що стаття 339 Кримінального Процесуального Кодексу України надає прокурору право висунути стосовно цих обставин додаткове обвинувачення в межах цього кримінального провадження.

Оскільки ж поняття "підозра", що використовується для мети вирішення питання про застосування запобіжного заходу , є ширшим, ніж зміст обвинувачення, таке не дозволяє визнати висунуту обвинуваченим "підозру" повністю необґрунтованою.

4. Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно кожного з обвинувачених, суд враховує й те, що метою застосування такого заходу до кожного з обвинувачених є забезпечення можливості подальшого розслідування кримінальної справи, необхідність у чому сторони не заперечують.

Отже, для мети вирішення питання про застосування запобіжного заходу відносно як ОСОБА_4 , так й ОСОБА_6 висунуту їм "підозру" слід вважати мінімально "обґрунтованою".

V…...Говорячи про наявність передбачених законом ризиків, суд відзначає таке.

1. Перш за все суд відзначає, що на цій стадії кримінального провадження наявність/відсутність певних ризиків визначається головним чином змістом висунутої обвинуваченим підозри.

З огляду на таке суд відзначає, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 підозрюються у вчиненні спільних дій.

Таке дозволяє на цьому етапі кримінального провадження вирішувати питання про наявність/відсутність ризиків не відносно кожного з них окремо - але одночасно відносно обох обвинувачених.

2. Далі, ухвалою суду встановлена наявність ризику того, що кожен з обвинувачених, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду.

2.1. Стосовно цього ризику суд відзначає, що, як доведено вище, на теперішній час зміст "підозри" є надто абстрактним та не дозволяє визначити наслідки дій обвинувачених.

За такого підстави вважати, що у разі визнання будь-кого з них винним у вчиненні злочину винному загрожує суворе покарання, яке є значно більшим за строк перебування під вартою, є відсутніми.

2.2. До того ж, наразі обвинувачені, перебуваючи під домашнім арештом, свої процесуальні обов`язки виконували, заходів щодо ухилення від суду не вживали.

Отже, актуальність цього ризику порівняно з обставинами, що зумовили застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, знизилась.

3. У своєму клопотанні прокурор стверджує про наявність інших ризиків.

Але попередньою ухвалою суду наявність інших ризиків встановленою не була; про обставини їх виникнення цього ризику після 18 березня 2024 року прокурор не посилається.

Отже, підстави вважати наявними інші (окрім ризику переховування від суду) ризики є відсутніми.

VI…...Говорячи про запобіжний захід, який слід застосувати з огляду на характер висунутої обвинуваченим "підозри", встановлені судом ризики та інші обставини справи, суд відзначає таке.

1. Наразі обвинувачені постійного місця проживання не мають.

Таке вочевидь унеможливлює подальше застосування відносно кожного з них запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

2. Процесуальні (відповідне клопотання) про застосування відносно будь-кого з обвинувачених більш суворого запобіжного заходу (у вигляді тримання під вартою або цілодобового домашнього арешту) є відсутніми.

3. Застосування до будь-кого з обвинувачених такого запобіжного заходу, як застава, не є можливим через відсутність в обвинуваченого коштів, необхідних для її внесення.

4. Застосування до будь-кого з обвинувачених запобіжного заходу у вигляді особистої поруки також не є можливим через відсутність у будь-кого з них поручителів.

Отже, суд не може прийняти інакшого рішення, ніж змінити обраний відносно кожного з обвинувачених запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Принагідно суд відзначає, що саме такий запобіжний захід є домірним як ступеню обґрунтованості висунутої кожному з обвинувачених підозри, так й їх поведінці під час судового розгляду кримінального провадження.

VI…...При цьому на кожного з обвинувачених слід покласти обов`язки, що нададуть можливість ефективно забезпечувати явку кожного з них у судові засідання..

За такого, клопотання прокурора про застосування відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 запобіжного заходу підлягає частковому задоволенню, а обраний раніше відносно кожного з них запобіжний захід зміні на особисте зобов`язання.

Керуючись ст.ст. 369-372; 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.У судовому засіданні з розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального Кодексу України - оголосити перерву до 19 серпня 2024 року до 15:00 години.

2.Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 - задовольнити частково

Обраний відносно ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід змінити з домашнього арешту із забороною залишати житло протягом певного часу доби на особисте зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_4 , окрім загального обов`язку з`являтись до суду, також такі обов`язки:

-повідомляти суд про актуальні засоби зв`язку та їх зміну;

-носити електронний засіб контролю;

-з`являтись до відділення поліції № 4 Миколаївського районного управління поліції один раз на два тижні для реєстрації

Строк дії ухвали встановити в 2 місяці - до 12 вересня 2024 року.

3.Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Обраний відносно ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід змінити з домашнього арешту із забороною залишати житло протягом певного часу доби на особисте зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_6 , окрім загального обов`язку з`являтись до суду, також такі обов`язки:

-повідомляти суд про актуальні засоби зв`язку та їх зміну;

-носити електронний засіб контролю;

-з`являтись до відділення поліції № 4 Миколаївського районного управління поліції один раз на два тижні для реєстрації

Строк дії ухвали встановити в 2 місяці - до 12 вересня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя = ОСОБА_15 =