У Х В А Л А

Іменем України

04 жовтня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_4 , про арешт майна.

Клопотання мотивоване тим, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000683 від 23.09.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, в ході здійснення якого виникла необхідність в накладенні арешту на майно, яке перебуває у володінні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, в судове засідання не з`явився, однак попередньо суду надано матеріали кримінального провадження та копії документів на обґрунтування клопотання.

Відповідно до частини другої статті 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З огляду на наведене, з метою забезпечення арешту майна, підозрюваний не повідомлявся про розгляд даного клопотання.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії в судове засідання не з`явились, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. (ч. 2 ст. 170 КПК)

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З матеріалів справи вбачається, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000683 від 23.09.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи існування обмежень щодо виїзду за кордон, громадян України чоловічої статі призовного віку на період дії воєнного стану, діючи за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, вирішив організовувати незаконне переправлення громадян України через державний кордон України.

Реалізовуючи свій злочинний план, ОСОБА_5 в середині вересня 2024 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у м. Вінниці, більш точної адреси слідством не встановлено, повідомив особі зі зміненими анкетними даними - ОСОБА_6 , якого у подальшому було залучено до конфіденційного співробітництва, про можливість переправлення через державний кордон України осіб, які тимчасово обмежені у праві на виїзд за кордон на період воєнного стану, за грошову винагороду, а також розповів про умови, вартість, місце та спосіб такого переправлення, та запропонував останньому підшуковувати осіб, які мають намір незаконно перетнути державний кордон України, отримувати від них грошові кошти та допомагати йому із іншими питаннями організації незаконного переправлення їх через державний кордон.

Надалі, ОСОБА_5 на виконання досягнутої домовленості 24.09.2024 в період часу з 19 години 04 хвилини до 19 години 09 хвилин, перебуваючи біля супермаркету «АТБ» по вул. Пирогова, 126, в м. Вінниці, зустрівся з ОСОБА_6 , якому повідомив, що переправлення особи через державний кордон буде здійснюватися поза офіційними пунктами пропуску за грошову винагороду в сумі 12000 (дванадцять тисяч) Євро, передати які потрібно йому особисто перед початком такого переправлення. Після отримання грошових коштів ОСОБА_5 мав визначити дату та час, а також повідомити деталі незаконного переправлення особи через державний кордон України до Республіки Молдова.

Після цього, ОСОБА_5 02.10.2024 приблизно о 18 годині 29 хвилин на виконання попередньої домовленості зустрівся поблизу магазина «Апельсин», що по АДРЕСА_1 , з ОСОБА_6 , який діяв під контролем працівників правоохоронних органів.

В ході спеціального слідчого експерименту ОСОБА_6 сів до салону автомобіля BMW 318і, державний номерний знак НОМЕР_1 , припаркованого поряд з вищезазначеним магазином, де за кермом перебував ОСОБА_5 . У ході розмови ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_6 імітаційні грошові кошти в сумі 12000 Євро в якості раніше обумовленої оплати за організацію незаконного переправлення особи через державний кордон України та додатково обговорив з ОСОБА_6 . умови та спосіб такого переправлення, після чого ОСОБА_5 затримали працівники правоохоронних органів.

На підставі здобутих доказів 03.10.2024, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Вінниця, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_3 , громадянину України, раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Проаналізувавши зміст доданих до клопотання документів слідує висновок, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, обґрунтована.

Обгрунтовуючи клопотання слідчим зазначається про те, що метою накладення арешту на майно підозрюваного є конфіскація майна, як виду покарання.

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Так, санкціею ч. 3 ст. 332 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з конфіскацією майна.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинені тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з конфіскацією майна.

З реєстраційної картки на транспортний засіб слідує, що автомобіль марки «Mercedes-Benz», моделі «S 350L», д.н.з. НОМЕР_2 , 2009 року випуску, VIN-код: НОМЕР_3 , об`єм двигуна 3498, перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_4 ).

Як слідує з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №397596217 від 02.10.2024 підозрюваному ОСОБА_5 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_4 .

Таким чином, з метою унеможливлення подальшого відчуження майна на час досудового розслідування та забезпечення його схоронності, врахувавши те, що вищевказане майно належить особі, щодо якої судом може бути призначено покарання у виді конфіскації майна, а відтак з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню.

В той же час, відповідно до пунктів 5, 6 частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, слідчий суддя вважає, що:

- автомобіль марки «Mercedes-Benz», моделі «S 350L», д.н.з. НОМЕР_2 , 2009 року випуску, необхідно накласти шляхом заборони користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

- арешт на квартиру, за адресою: АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_5 , необхідно накласти шляхом заборони розпоряджатися, однак без позбавлення права користуватися вказаним майном.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно, що перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_4 ), а саме на:

-автомобіль марки «Mercedes-Benz», моделі «S 350L», д.н.з. НОМЕР_2 , 2009 року випуску, VIN-код: НОМЕР_3 , об`єм двигуна 3498, шляхом заборони користуватися та розпоряджатися вказаним майном;

-квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , шляхом заборони розпоряджатися вказаним майном, однак без позбавлення права його використання.

Виконання та контроль за виконанням ухвали суду покласти на старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 .

Зобов`язати старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 повідомити заінтересованих осіб про накладання арешту на вищевказане майно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: