УХВАЛА

21 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 742/5186/23

провадження № 51-2110 ск 24

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 квітня 2024 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року,

установила:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся з питань перегляду вказаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши подану касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні не було додержано положень пунктів 4, 5 ч. 2, ч. 5 цієї статті.

У юридичному аспекті касаційна скарга - це документ, який перевіряється і розглядається судом касаційної інстанції (далі - Суд) з урахуванням викладеної особою позиції та її правового обґрунтування, що впливає на остаточне рішення за результатами касаційного провадження. Саме тому законодавець установив до форми та змісту скарги конкретні вимоги, наслідком недодержання яких є залишення її без руху, а надалі - повернення.

Згідно з положеннями закону в касаційній скарзі має бути зазначено правове обґрунтування заявлених скаржником вимог, котрі повинні узгоджуватися зі ст. 436 КПК. До касаційної скарги додаються копії судових рішень, засвідчені належним чином.

За правилами ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Тому, скаржник, заперечуючи законність судових рішень, має конкретно вказати у чому полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для скасування оспорюваних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. При цьому слід мати на увазі, що в силу ст. 433 вказаного Кодексу суд касаційної інстанції як суд права, а не факту, не перевіряє доказів із погляду достовірності, не ревізує повноти судового розгляду, відповідності висновків фактичним обставинам кримінального провадження, а при вирішенні справи виходить з обставин, установлених судами попередніх інстанцій.

Цього не було враховано при зверненні до Верховного Суду.

Зокрема, як убачається зі змісту касаційної скарги, у ній її автор, не погоджуючись із судовими рішеннями, просить їх скасувати, призначити новий розгляд, а також виправдати за ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України (далі - КК). Однак заявлена вимога є суперечливою та не узгоджується зі ст. 436 КПК (повноваження Суду за наслідками розгляду касаційної скарги).

Водночас засудженим не викладено обґрунтування незаконності вироку й необхідності його скасування в повному обсязі на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 370, 374, 412-414 цього Кодексу. Натомість засуджений, наводячи свою оцінку доказам та версію подій, посилається на неповноту судового розгляду, по суті заперечує встановлені фактичні обставини справи, що відповідно до ст. 433 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Крім того, попри те, що обвинувальний вирок переглядався в апеляційному порядку у скарзі не наведено в розрізі статей 404, 405, 412-414, 419 КПК доводів на обґрунтування допущення судом апеляційної інстанції істотних порушень норм права, які зумовлюють незаконність ухвали. Скаржник також не окреслює, яких конкретних доводів сторони захисту не розглянув згаданий суд і не дав на них відповідей.

Усупереч ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги не додано оформленої копії вироку, як це передбачено Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженою наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року № 814, або п. 5.26 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів». Недолучення засвідченої належним чином копії судового рішення стає на заваді реалізації положень ст. 428 вказаного Кодексу.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити її без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою.

У разі необхідності отримання правничої допомоги для складання касаційної скарги засуджений може звернутися до центру з надання безоплатної вторинної правничої допомоги в порядку, передбаченому Законом України від 2 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правничу допомогу».

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 квітня 2024 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3