Номер провадження 1-кп/754/1149/24
Вирок

Іменем України

05 листопада 2024 року

м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0001335 від 11.06.2024 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Купище Коростенського району Житомирської області, українця, громадянина України, із вищою освітою, не працевлаштованого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, має на утриманні двох малолітніх дітей,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого: ОСОБА_5 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

І. ФОРМУЛЮВАННЯ ОБВИНУВАЧЕННЯ, ВИЗНАНОГО СУДОМ ДОВЕДЕНИМ (місце, час, спосіб вчинення та наслідки кримінальних правопорушень, форма вини і мотиви кримінальних правопорушень)

ОСОБА_3 в період часу з 29.04.2024 року по 06.06.2024 року, в умовах воєнного стану, який введено з 05 годин 30 хвилин 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та неодноразово продовжено, останній раз Указом Президента України від 23.07.2024 №469/2024 до 10.11.2024 року, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, володіючи ідентифікуючими реквізитами банківської карти № НОМЕР_1 , емітованої АТ «Креді Агріколь Банк» на ім`я ОСОБА_5 як засіб доступу до банківського розрахункового рахунку № НОМЕР_2 таємно викрав з нього грошові кошти на загальну суму 130290 гривень, розпорядившись ними на власний розсуд, здійснивши оплату за надання послуг на рахунок онлайн казино « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де здійснює діяльність товариство з обмеженою відповідальністю «СЛОТС Ю.ЕЙ», при цьому, використовуючи електронно-обчислювальну техніку - належний йому мобільний телефон марки «Айфон 8+», а також власний ігровий акаунт, куди з використанням мережі Інтернет ввів під час його реєстрації ідентифікуючі реквізити вищевказаної банківської карти, а саме: номер банківської карти, строк її дії та CVV код.

Так, реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення з вищезазначеного банківського розрахункового рахунку наявних на ньому грошових коштів, в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, переслідуючи мету незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, ОСОБА_3 в період часу з 29.04.2024 року по 06.06.2024 року, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, діючи таємно, без відома ОСОБА_5 з використанням власного ігрового акаунту та електронно-обчислювальної техніки, а саме належного йому мобільного телефону марки «Айфон 8+», здійснив з використанням мережі Інтернет перекази, як оплату за надання послуг, на рахунок онлайн казино « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де здійснює діяльність товариство з обмеженою відповідальністю «СЛОТС Ю.ЕЙ», грошових коштів, а саме : 29.04.2024 - чотири рази по 500 грн., 100 грн., 400 грн., 250 грн. та 1000 грн., всього на загальну суму 3750 гривень, 30.04.2024 - тричі по 500 грн. та двічі по 1000 грн., всього на загальну суму 3500 гривень, 01.05.2024 - двічі по 500 грн. та 550 грн., всього на загальну 1550 гривень, 02.05.2024 - двічі по 500 грн., всього на загальну суму 1000 гривень, 03.05.2024 - 100 грн., 200 грн. та 400 грн., всього на загальну суму 700 гривень, 04.05.2024 - двічі по 200 грн., всього на загальну суму 400 гривень, 07.05.2024 - 200 грн., двічі по 300 грн., всього на загальну суму 800 гривень, 08.05.2024 - чотири рази по 400 грн. та двічі по 1000 грн., всього на загальну суму 3600 гривень, 11.05.2024 - тричі по 500 грн., 1000 грн., 483 грн. та 328 грн., всього на загальну суму 3311 гривень, 15.05.2024 - двічі по 400 грн. та двічі по 900 грн, 1000 грн. та 450 грн., всього на загальну суму 4050 гривень, 17.05.2024 - 450 грн., 483 грн. та 250 грн., всього на зальну суму 1183 гривні, 18.05.2024 - 400 гривень, 19.05.2024 - двічі по 400 грн., 450 грн., 468 грн. та 426 грн., всього на загальну суму 2144 гривні, 20.05.2024 - 444 грн., двічі по 500 грн., 1000 грн., 784 грн., двічі по 450 грн. та 397 грн., всього на загальну суму 4525 гривень, 21.05.2024 - на суму 450 гривень, 22.05.2024 - двічі по 450 грн. та 950 грн., всього на загальну суму 1850 гривень, 23.05.2024 - 850 грн., 867 грн., 800 грн. та 400 грн., всього на загальну суму 2917 гривень, 24.05.2024 - 467 грн., 444 грн., 491 грн., 481 грн., 861 грн. та 495 грн., всього на загальну суму 3239 гривень, 25.05.2024 - 437 грн. та 928 грн., всього на загальну суму 1365 гривень, 27.05.2024 - 700 грн., 439 грн., 300 грн., 453 грн., 491 грн., 250 грн. та 875 грн., всього на загальну суму 3508 гривень, 28.05.2024 - 300 грн., 927 грн., 777 грн., 967 грн., 4000 грн., 2222 грн., 957 грн., 3500 грн. та 1432 грн., всього на загальну суму 15082 гривень, 29.05.2024 - 3000 грн., 2250 грн., 3500 грн., 2650 грн. та 1500 грн., всього на загальну суму 12900 гривень, 30.05.2024 - 430 грн., 1350 грн., 3333 грн., 1267 грн. та 764 грн., всього на загальну суму 7144 гривні, 31.05.2024 - 614 грн. та 947 грн., всього на загальну суму 1561 гривня, 01.06. 2024 - 730 грн., 470 грн., 980 грн., 1867 грн., 1472 грн. та 700 грн., всього на загальну суму 6219 гривень, 02.06.2024 - 830 грн., 967 грн. та 868 грн., всього на загальну суму 2665 гривень, 03.06.2024 - 858 грн., 928 грн., 666 грн., 1230 грн., 938 грн., 1150 грн., 1684 грн., 1650 грн., 1487 грн. та 3560 грн., всього на загальну суму 14151 гривня, 04.06.2024 - 937 грн., 1450 грн., 4860 грн., 2150 грн., 1268 грн., 2050 грн., 2750 грн., 3250 грн., 831 грн. та 1650 грн., всього на загальну суму 21196 гривень, 05.06.2024 - 2840 грн. та 1990 грн., всього на загальну суму 4830 гривень та 06.06.2024 на суму 300 гривень.

Таким чином, шляхом реалізації свого єдиного злочинного умислу, направленого на таємне викладення з банківського розрахункового рахунку всіх грошових коштів, ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 130290 гривень 00 копійок.

ІІ. СТАТТІ (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Відповідальність за ч. 4 ст. 185 КК України настає за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Суб`єктом зазначеного кримінального правопорушення може бути осудна особа, яка досягла 14-річного віку. Суб`єктивна сторона крадіжки характеризується прямим умислом на заволодіння чужим майном. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони крадіжки є корисливий мотив.

ІІІ. ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним, щиро розкаявся і підтвердив вищеописані встановлені судом обставини справи. Показання обвинуваченого є логічними і послідовними та не залишають суду «розумного сумніву» щодо їх правдивості та відповідності встановленим обставинам кримінального провадження.

Суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно всіх обставин справи, які ніким не оспорюються, проти цього не заперечують учасники судового розгляду. Обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин і у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, учасникам судового розгляду роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, з точки зору належності та допустимості, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження, та його дії вірно кваліфіковано за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

ІV. ПОКАРАННЯ

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, санкцією ч.4 ст.185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до встановлених обставин, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке за класифікацією, визначеною ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

У відповідності до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд враховує, що юридична відповідальність особи, відповідно до ч.2 ст. 61 Конституції України, має індивідуальний характер.

Конституційний Суд України в Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, зазначив таке: […] призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Згідно з принципом індивідуалізації юридичної відповідальності при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину […] (абзаци сьомий, восьмий підпункту 4.2 пункту 4 мотивувальної частини).

В рішенні від 15 червня 2022 № 4-р(II)/2022 року Конституційний Суд України зазначає, що принцип індивідуалізації юридичної відповідальності […] має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, […].

Отже, принцип домірності зобов`язує суд у кожному конкретному випадку домірно застосовувати види покарання та (або) інші заходи кримінально-правового характеру з огляду на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та низку інших фактів і обставин (п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2022 року № 1-р/2022).

Відповідно покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації, адже застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч.1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила.

Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства (див. постанову Верховного Суду від 10 червня 2020 року в справі № 161/7253/18).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає - щире каяття, яке полягає, зокрема, у визнанні обставин, регламентованих п.1 ч.1 ст. 91 КПК щодо події кримінального правопорушення, у т.ч. час, місце, спосіб учинення.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася (див. п. 3 ПП ВСУ від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого (див. постанову ВС від 22 березня 2018 року у справі № 759/7784/15-к).

Обвинувачений висловив щирий жаль з приводу учинених дій та осуд своєї поведінки, висловив готовність відшкодувати потерпілому завдані матеріальні збитки, просив вибачення.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Відповідно до даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 : він раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей - ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 ; на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Суд також враховує думку потерпілого ОСОБА_5 , який просив не карати обвинуваченого, а у випадку неможливості уникнути призначення покарання, - призначити ОСОБА_3 мінімальне передбачене законом у даному випадку покарання. Проти відбуття покарання без ізоляції від суспільства не заперечував.

З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання, яке необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі, в межах встановлених у санкції відповідної статті особливої частини КК України.

Крім того, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо. Також суд враховує, що обвинувачений виховує двох малолітніх дітей, утримання та участь у розвитку яких буде суттєво ускладнено у випадку відбування покарання ОСОБА_3 в умовах ізоляції від суспільства. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за його поведінкою уповноваженим органом з питань пробації за місцем його проживання, а тому на підставі ст. 75 КК України звільняє його від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1-2 ч. 1, п.2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, адже втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, в той час, як покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами, зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з урахуванням того, що оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого (див. постанову ВС від 10 червня 2020 року в справі № 161/7253/18).

На переконання суду, виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, а призначення будь-якого іншого виду покарання не сприятиме досягненню мети, визначеної ст. 50 КК України, та не відповідатиме засадам, регламентованим ст. 65 цього кодексу.

V. МОТИВИ УХВАЛЕННЯ ІНШИХ РІШЕНЬ

Відповідно до ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання з речовими доказами суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експерта в кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення в кримінальному провадженні не застосовувались.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 /два/ роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до вимог ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Речові докази: виписка з АТ «креда Агріколь Банк» по банківському рахунку НОМЕР_3 - зберігати при матеріалах кримінального провадження. Мобільний телефон марки «Iphone» 8 plus, чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_4 , поміщений в спец. пакет CR1010791, який перебуває в камері схову речових доказів Деснянського УП ГУНП у м. Києві, квитанція №003922, - повернути за належністю ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя: ОСОБА_1