КОМПАНІЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 396/292/20
Провадження № 1-кп/391/17/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2024 р.селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді: ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000037 від 14.01.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Лозоватка Новоукраїнського району Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого, з неповною середньою освітою, раніше судимого вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25.04.2019 за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

за участю прокурора: ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України за наступних обставин.

12.01.2020 близько 07-00 год. ОСОБА_3 перебуваючи в приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де напередодні разом з ОСОБА_6 вживали спиртні напої, таємно викрав з кишені куртки ОСОБА_6 дві пластикові картки ПриватБанку. В подальшому в післяобідній час, точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_3 діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету власної наживи, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки, попрямував до банкомату ПриватБанк, що розташований по АДРЕСА_3 , де таємно, повторно шляхом вільного доступу, знаючи пароль від банківської картки № НОМЕР_1 зняв грошові кошти в сумі 1600 грн., належні потерпілому ОСОБА_6 , які витратив на власний розсуд.

Крім того, 13.01.2020 близько 10-00 год. ОСОБА_3 прибув до банкомату ПриватБанк, що розташований по АДРЕСА_3 , де зняв грошові кошти з банківської картки № НОМЕР_1 в сумі 100 грн., належні потерпілому ОСОБА_6 , які витратив на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1700 грн.

В судовому засіданні захисником заявлено клопотання про закриття кримінального провадження за ч.2 ст. 185 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, а саме у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ОСОБА_3 діяння, оскільки Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 року змінено вартість викраденого майна, яка необхідна для визначення правопорушення як кримінально караного, а розмір викраденого майна, який ставиться обвинуваченому у провину - 1700 гривень наразі не утворює складу злочину за ч.2 ст. 185 КК України, тому просить кримінальне провадження закрити.

Прокурор не заперечувала щодо задоволення заявленого захисником клопотання.

Обвинувачений клопотання захисника підтримав, просив закрити кримінальне провадження відносно нього.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18 липня 2024 року № 3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Отже, з 09.08.2024 змінився розмір крадіжки, який визначає кримінальну відповідальність за такі дії. Внесені зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому що скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

До набрання чинності вказаним Законом, кримінально караною вважалася крадіжка, виходячи з розміру понад 0,2 неоподатковуваного мінімуму, який за нормами адміністративного та кримінального законодавства для кваліфікації злочинів чи правопорушень, встановлювався з суми неоподатковуваного мінімуму на рівні податкової соціальної пільги.

Податкова соціальна пільга визначена підпунктами 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПКУ для відповідного року. Так, підпунктом 169.1.1 статті 169 визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2020 р. становив 2102 грн., податкова соціальна пільга становила 1051 грн, тобто неоподаткований мінімум доходів громадян становив 1051 грн. на 2020 р., а 2 неоподаткованих мінімумів складає 2102 грн. Отже, на час вчинення ОСОБА_3 інкримінованого діяння - 2020 рік, мінімальна сума вартості викраденого майна, як ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, повинна становити не менше 2102 грн.

З досліджених матеріалів кримінального провадження встановлено, що вартість таємно викраденого майна становила 1700 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності.

Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Передбачені частиною першою статті 5 КК України підстави для закриття кримінальної справи не пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, що свідчать про відсутність в діянні особи складу злочину, а пов`язані зі змінами законодавства про кримінальну відповідальність (постанова ВС від 09.09.2019 року в справі № 591/6379/16-ц).

Крім того, згідно п. 4 -1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

З огляду на викладене, беручи до уваги, що з 09.08.2024 року втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, яке ставиться у провину ОСОБА_3 , а останній не заперечував проти закриття кримінального провадження щодо нього у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд приходить до висновку про необхідність закриття кримінального провадження за ч.4 ст. 185 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов та процесуальні витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не обиралися.

Керуючись ст. 284, 479-2 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази: три пластикові картки ПриватБанку № 847156, № НОМЕР_2 , № 076597 після набрання ухвалою законної сили знищити.

Копію ухвали направити начальнику Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області (м. Новоукраїнка вул. Степана Бандери, 4) для вирішення питання про притягнення ОСОБА_3 до адмінстративної відповідальності за вчинення діяння, кримінальне провадження щодо якого закрито.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Компаніївського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_8