ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

суддя-доповідач ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі:

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 захисника підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.10.2024, якою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси,

Черкаської області, українця, громадянина України, з загальною середньою освітою,

офіційно не працюючого, інвалідом не є та пільг не має, фактично проживаючого за

адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у об`єднаному кримінальному провадженні №0003190

від 30.09.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1

ст.121, ч. 4 ст.186 КК України,

застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 діб з 30.09.2024 по 28.11.2024 включно без визначення розміру застави,

в с т а н о в и в :

зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшої слідчої відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_8 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з 30.09.2024 по 28.11.2024 включно без визначення розміру застави.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч.1 ст.121 КК України, доведеності прокурором наявних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, особи підозрюваного.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням слідчого судді, вважаючи його незаконним й необґрунтованим, захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нове рішення, яким застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує на те, що матеріали, якими слідчий, прокурор обґрунтовують клопотання про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, ані суду ані стороні захисту представлені не були, як не були представлені матеріали, якими слідчий, прокурор обґрунтовують неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам. На думку захисника прокурором в судовому засіданні не доведено, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, існування хоча б одного з ризиків, передбачених ст.177 КПК України та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Так, ні слідчому судді ні стороні захисту стороною обвинувачення не було надано висновку судово-медичної експертизи, єдиним джерелом в якому містився діагноз ОСОБА_10 є довідка КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої допомоги», на якій відсутні підписи посадових осіб, які завірили в довідці інформацію, у зв`язку з чим дана довідка не може бути доказом у кримінальному провадженні. Крім того, при огляді відеозапису з камер відеоспостережень слідчим із свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вказані свідки вказали прямо на ОСОБА_6 , при цьому через погану якість відео файлів та відсутність відеозапису в судовому засіданні сторона захисту робить висновок, що на першому відеофайлі зафіксовано нанесення тілесних ушкоджень невстановленою особою потерпілому на що неодноразово стороною захисту наголошувалося в судовому засіданні. Захисник вважає, що беззаперечних доказів щодо тяжкості тілесних ушкоджень та причинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому саме підозрюваним стороною обвинувачення під час судового засідання надано не було, що свідчить про недоведеність обґрунтованої підозри.

На думку захисника абсурдним є висновок слідчого судді щодо відсутності міцних соціальних зв`язків, зокрема, відсутність дітей, адже підозрюваному лише виповнилося 18 років. Натомість стороною захисту надано відомості стосовно родинних зв`язків ОСОБА_6 , який має маму військовослужбовця та бабусю, з якою мешкає, батько у підозрюваного помер. Крім того, суд не звернув увагу, що підозрюваний нещодавно стажувався на офіційному підприємстві, що підтверджується характеристикою та свідчить про його намагання знайти офіційну роботу.

Стосовно ризику переховування від слідства та суду, захисник наголошує на тому, що ОСОБА_6 дуже молода людина та не може мати таких зв`язків та грошей щоб жити будь де, крім як з власною родиною, він не має закордонного паспорту та вже має призовний вік, а тому не можу покинути межі країни.

Ризик знищення, схову або спотворення будь-яку з речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, слідчим у клопотанні не наведено хоча б приблизний перелік тих речей і документів, які він розшукує та які підозрюваний може знищити. Та слідчим навмисно не було додано до клопотання постанов та протоколів від 30.09.2024 щодо відібрання у ОСОБА_6 біологічних зразків та його освідування, оскільки більше ніж у нього відібрано при ньому знайдено не може бути.

Стосовно незаконно впливу на свідків та потерпілого, захисник вказує, що підозрюваний не був знайомий зі свідками та потерпілим, а тому проживання в одному місті не може бути ризиком. Крім того, зазначені вище особи старші за підозрюваного, тому ризик схиляння молодиком більш старших та досвідчених людей є примарним. Стосовно схиляння ОСОБА_6 до надання недостовірних показів іншим підозрюваним ОСОБА_13 сторона захисту підкреслює, що дані особи підозрюються в окремих правопорушеннях, їхні дії ніяким чином не узгоджувалися та ухвалою слідчого судді ОСОБА_13 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а тому, у разі обрання ОСОБА_6 такого ж запобіжного заходу, зазначений вище ризик відпаде сам по собі.

Виписки щодо викликів лінії 102 стосовно дій ОСОБА_6 не є ризиком вчинення кримінальних правопорушень в розумінні п.5 ч.1 ст.177 КПКУ, адже останній не притягувався до кримінальної відповідальності та не є засудженим, а рішень щодо притягнення до адміністративної відповідальності слідячи надано не було.

На думку захисника стороною обвинувачення не представлено суду жодного матеріалу, пов`язаного зі встановленням обставин, вказаних у п.3-11 ч.1 ст.177 КПК України, що унеможливлює винесення судом рішення про застосування відносно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою. Напроти, стороною захисту було надано усі необхідні і достатні документи, які підтверджують наявність житла, в якому ОСОБА_6 має можливість відбувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, які були проігноровані судом. При цьому безпідставними є посилання в оскаржуваній ухвалі на наявність у ОСОБА_6 бабусі похилого віку та матері-військовослужбовця ТЦК, які не зможуть гарантувати його бездоганну поведінку при обранні йому домашнього арешту, адже жодним правовим актом не зафіксовано обов`язку бабусі та мами гарантувати бездоганну поведінку повнолітньої особи. Навпаки, перевірка поведінки підозрюваного, а саме виконання покладених на нього обов`язків є прямою функцією відповідних співробітників Національної поліції.

Також, обрання у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту має стати актом гуманізму з боку суду у відношенні бабусі підозрюваного, яка є людиною похилого віку та в будь-який момент може сама потребувати сторонньої допомоги.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, підозрюваного, які просили задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя для прийняття законного й обґрунтованого рішення відповідно до ст.ст.178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано лише за наявності ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, Слідчим відділом Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області проводиться досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні №0003190 від 30.09.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.21, ч.4 ст.186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.09.2024 приблизно о 23 години 55 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи на території парку, що розташований поблизу ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_2 , в ході конфлікту, який виник раптово, на ґрунті особистих неприязних стосунків з ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізовуючи злочинний намір, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, наніс останньому не менше двох ударів правою рукою в ліву частину голови та не менше одного удару кулаком лівої руки в ділянку правої щелепи, від якого потерпілий втратив свідомість.

В результаті вказаних дій потерпілому ОСОБА_14 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: травматичного субдурального крововиливу, тяжкої черепно-мозкової травми, забою головного мозку тяжкого ступеню, субдуральної гематоми лівої гемісфери головного мозку, травматичного субарахноїдального крововиливу лівої гемісфери головного мозку, дислокаційного синдрому, набряку головного мозку, лінійного перелому правої скронево-потиличної кістки, множинних саден голови, які відповідно до наказу МОЗ № 6 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» від 17.01.1995 можуть відноситись до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, внаслідок чого потерпілого ОСОБА_14 30.09.2024 близько 01 год 45 хв було доставлено до КНП «Третя Черкаська міська лікарня ШМД».

30.09.2024 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

30.09.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Пичетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення підтверджується: даними протоколу огляду місця події від 30.09.2024 за адресою: АДРЕСА_2 ; даними протоколу огляду місця події від 30.09.2024 за адресою: АДРЕСА_3 ; даними протоколу огляду за адресою: АДРЕСА_4 від 30.09.2024; даними довідки, виданої КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» від 30.09.2024; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 30.09.2024; даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_11 від 30.09.2024; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_12 від 30.09.2024; даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_12 від 30.09.2024; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_15 від 30.09.2024; даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_15 від 30.09.2024; даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30.09.2024; даними протоколу огляду речі від 01.10.2024; даними протоколів огляду предмету від 01.10.2024.

За наслідками розгляду клопотання слідчий суддя зазначив про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 умисного тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, доведеність органом досудового розслідування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, можливість переховування з метою уникнення відповідальності, можливість вчинення тиску на свідків та іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні та врахував дані про особу підозрюваного, а саме факти неодноразової причетності підозрюваного до розпиття алкогольних напоїв у нічний час доби, дрібного хуліганства, бійок та кримінальних проваджень за ч. 2 ст. 296 КК України, ч. 1 ст. 309 КК України, що свідчить про його вкрай негативну репутацію та надані стороною захисту позитивні характеристики на підозрюваного. При цьому слідчий суддя вважав недоведеним ризик можливого вчинення підозрюваним такого самого злочину проти життя та здоров`я особи.

З такими висновками слідчого судді повністю погоджується й апеляційний суд.

Розглядаючи дане клопотання, слід також врахувати позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом при обранні запобіжного заходу і відповідно до п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості.

Також ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, офіційно ніде не працює і не навчається.

Згідно аналітичного досьє на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до останнього 06.05.2024 та 21.07.2024 в порядку ст.260 КУпАП України було застосовано адміністративне затримання, неодноразово вносилися відомості до ЄРДР 4 рази, зокрема, і за ст.296, 309 КК України та мали місце неодноразові факти адміністративних правопорушень у тому числі за дрібні хуліганські дії, бійки, розпиття алкогольних напоїв у нічний час доби (а.с.63-70).

Вказані обставини хоча і не вказують на притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності, про що вказує захисник, проте свідчать про стійке неприйняття підозрюваним загальновизнаних у суспільстві правил поведінки та моральності і характеризує його як особу, яка становить суспільну небезпеку.

За вказаних обставин у даному випадку тримання під вартою ОСОБА_6 виправдане наявністю конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості, тим більше з огляду на вчинення підозрюваним умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння його заподіяння.

Під час судового розгляду, слідчим суддею були заслухані пояснення прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, які були оцінені слідчим суддею в сукупності та стали підставою для прийняття відповідного судового рішення.

Посилання сторони захисту щодо можливості обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою були предметом розгляду слідчим суддею та їм дана належна процесуальна оцінка, яка не потребує відповідного перегляду колегією суддів.

Питання щодо обґрунтованості пред`явленої підозри належними і допустимим доказами, про що зазначає захисник, не є предметом саме даного провадження.

При цьому варто зазначити, що в кримінальному процесуальному розумінні існує відмінність між обґрунтованістю та доведеністю висунутої підозри, в тому числі на підставі достатніх, допустимих та достовірних доказів.

Так, у справі «Кавала проти Туреччини» (заява 28749/18, рішення від 10.12.2019) Європейський Суд з прав людини констатував, що не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Разом із тим, "обґрунтованість" підозри, на якій засновується арешт, є важливою частиною гарантії, встановленої у п. 1 (с) ст. 5. Слова "обґрунтована підозра" означають наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано "розумним", залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п. 1 (с) ст.5. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину.

Термін "обґрунтованість" також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень".

Зі змісту ж оголошеної підозри в достатній мірі можна дійти висновку, що ОСОБА_6 може бути причетний до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень.

Таким чином, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, його наслідків, тяжкість покарання за злочин за яким оголошено підозру, особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, чинити тиск на свідків, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Наразі досудове розслідування триває, в процесі якого може бути надана оцінка доказам сторони захисту.

Доводи апеляційної скарги, що слідчим суддею не були взяті докази сторони захисту спростовуються тим, що слідчим суддею були заслухані пояснення і самого захисника і підозрюваного, отже такі доводи адвоката зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішенням.

Апеляційний суд вважає, що слідчим суддею об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, оскільки стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які на час розгляду питання про обрання запобіжного заходу обґрунтовано існують і в сукупності з даними про його особу підтверджують на даному етапі кримінального провадження потребу в триманні останнього під вартою, а даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчому судді та апеляційному суду не надано.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З урахуванням викладеного, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 199, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.10.2024 про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 діб з 30.09.2024 по 28.11.2024 включно без визначення розміру застави залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді