Справа № 444/1282/24
Провадження № 1-кп/444/211/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2024 року Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000195, внесеного 26.05.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Замочок, Жовківського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, військовозобов`язаного, не являється депутатом чи адвокатом, не являється особою з інвалідністю, паспорт № 005320298 виданий 12.10.2020 року; орган, що видав - 4628; ІПН НОМЕР_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

законного представника потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області зазначене кримінальне провадження № 0000195 від 26.05.2023 року,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_3 , 25 травня 2023 року, приблизно о 22 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи мотоциклом марки «SPARK SP200D-1» реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухаючись ним від центру с. В`язова Львівського району Львівської області в напрямку до перехрестя із автодорогою Р-15 сполученням «Ковель - Червоноград - Жовква», проїжджаючи нерегульоване перехрестя автодороги Р-15 сполученням «Ковель - Червоноград - Жовква» із автодорогою від центру с. В`язова, Львівського району Львівської області, зокрема здійснюючи маневр лівого повороту на автодорогу Р-15 сполученням «Ковель - Червоноград - Жовква», по напрямку до м. Червоноград Львівської області, грубо порушив вимоги Розділу 1 п. 1.5, Розділу 2 п. п. 2.1а), г), 2.3 б), д), Розділу 10 п. 10.1, Розділу 16 п. 16.11, Розділу 33 «Дорожні знаки» в частині значення знаку пріоритету «Дати дорогу» Правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення його транспортного засобу із транспортним засобом автомобілем марки «CHERY JETOUR Х70» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_9 , який наближався до даного перехрещення проїзних частин, рухаючись по головній дорозі автодороги Р-15 сполученням «Ковель - Червоноград - Жовква» в напрямку до м. Червоноград Львівської області.

Внаслідок порушення ОСОБА_3 Правил дорожнього руху, пасажир його транспортного засобу мотоцикла марки «SPARK SP200D-1» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 отримав середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_3 будучи особою, яка керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп"яніння, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Як учасник дорожнього руху ОСОБА_3 порушив діючі Правила дорожнього руху, а саме:

п. 1.5 - «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.»;

п. 2.1 - «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі»:

а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

г) чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);

п. 2.3 - «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний»:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 10.1 - «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.»;

п. 16.11 - «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху»;

Вимоги розділу 33 «Дорожні знаки»: знаки пріоритету 2.1 «Дати дорогу» (водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою).

В результаті порушення ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України, пасажир його мотоцикла марки «SPARK SP200D-1» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку, травматичного субарахноїдального крововиливу, субдуральної ретроклівальної та субдуральної спінальної гематом, субапоневротичної гематоми правої тім`яної ділянки, закритого перелому правої великогомілкової кістки зі зміщенням фрагментів, забійної рани потиличної ділянки, забійного садна правої стопи, синця на правій руці, забійної рани на ділянці правого колінного суглобу, синця на правій гомілці, синця садна та забійної рани на правій стопі, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, та показав, що потерпілий ОСОБА_7 попросив підвезти його. Так як транспортний засіб був ще далеко, він думав, що встигне проїхати, однак відбувся удар. Уникнути ДТП не вдалося. Додатково наголосив, що між ним та потерпілим ОСОБА_7 та його законним представником - ОСОБА_8 укладено угоду про примирення, відповідно до якої він визнає, що 25 травня 2023 року, приблизно о 22 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи мотоциклом марки «SPARK SP200D-1» реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухаючись ним від центру с. В`язова Львівського району Львівської області в напрямку до перехрестя, проїжджаючи нерегульоване перехрестя, зокрема здійснюючи маневр лівого повороту на автодорогу по напрямку до м. Червоноград Львівської області, грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення його транспортного засобу із транспортним засобом автомобілем марки «CHERY JETOUR Х70» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_9 , який наближався до даного перехрещення проїзних частин, рухаючись по головній дорозі в напрямку до м. Червоноград Львівської області. Внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху, пасажир його транспортного засобу - мотоцикла, ОСОБА_7 отримав середньої тяжкості тілесне ушкодження. Щиро розкаюється у вчиненому.

Наголосив, що в даний час він примирився з потерпілим і уклали угоду про примирення, яку просить суд затвердити.

Потерпілий ОСОБА_7 та його законний представник ОСОБА_8 в судовому засіданні показали, що між ними та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про примирення, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у предявленому йому звинуваченні. Наголосили, що із цивільним позовом про відшкодування матеріальних чи моральних збитків не зверталися. Просять угоду затвердити.

Прокурор в судовому засіданні надав письмові заперечення щодо затвердження угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілим, які підтримав у судовому засіданні. Вважає, що узгоджене сторонами покарання не відповідає санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України, є занадто м`яким та не відповідатиме інтересам держави на даний час та не слугуватиме виправленню обвинуваченого за вчинене ним кримінальне правопорушення. Просить в затвердженні угоди відмовити.

Заслухавши думку учасників, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст. 471 КПК України в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження угоди про примирення є:

1) для підозрюваного чи обвинуваченого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу;

2) для потерпілого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Згідно ч. ч. 1-3, 5, 6, 7 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Прокурор має право відкласти направлення до суду обвинувального акта з підписаною сторонами угодою до отримання висновку експерта або завершення проведення інших слідчих дій, необхідних для збирання та фіксації доказів, які можуть бути втрачені зі спливом часу, або які неможливо буде провести пізніше без істотної шкоди для їх результату у разі відмови суду в затвердженні угоди.

Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.

Якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд під час судового засідання повинен з`ясувати в обвинуваченого, чи цілком він розуміє:

1) що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права:

мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;

мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно;

допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу;

3) характер кожного обвинувачення;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Крім того, перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд під час судового засідання повинен з`ясувати у потерпілого, чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу.

Суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди у разі необхідності суд має право витребовувати документи, у тому числі скарги підозрюваного чи обвинуваченого, подані ним під час кримінального провадження, та рішення за наслідками їх розгляду, а також викликати в судове засідання осіб та опитувати їх.

Суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

У відповідності до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Суд вважає, що угода про примирення від 21.08.2024 року досягнута між потерпілим, його законним представником та обвинуваченим за участі захисника обвинуваченого ОСОБА_6 відповідає вимогам передбаченим ст. 471, 473, 474 КПК України і тому може бути за даною угодою ухвалений вирок.

Так, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_7 та його законний представник ОСОБА_8 цілком розуміють наслідки укладення та затвердження угоди передбачені ст. 473, 394, 424 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, дана угода укладена без застосування насильства, примусу, погроз чи непередбачених обіцянок, вимоги ч. 5 ст. 474 КК України обвинувачений розуміє.

Зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

Крім того, суд перевіривши угоду на відповідність вимог КПК України та КК України, прийшов до висновку про відсутність підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч. 6, 7 ст. 474 КПК України, а відтак дана угода про примирення між потерпілим, його законним представником та обвинуваченим за участі його захисника, підлягає затвердженню.

Суд приходить до висновку, що пред`явлене обвинувачення знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , органами досудового розслідування за ч. 1 ст. 286-1 КК України кваліфіковані вірно.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 полягає в тому, що він будучи особою, яка керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп"яніння, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесне ушкодженняі тому суд такі його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, по місцю проживання характеризується позитивно, пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих вину обставин.

При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України визнається обставиною, яка пом`якшує його покарання.

Частиною 2 ст. 66 КК України передбачено, що при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Так, позитивні дані про особу, відсутність судимостей, відсутність претензій в потерпілого до обвинуваченого та думку потерпілого щодо обрання обвинуваченому покарання не повязаного з позбавленням волі та без позбавлення права керувати транспортними засобами (про що ними узгоджено в угоді про примирення від 21.08.2024 року) суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно, не працює.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У відповідності до ч. 1 ст. 286-1 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, - караються позбавленням волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років.

Суд вважає, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 мало місце, це діяння містить склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України і обвинувачений винний у вчиненні цього правопорушення та підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення, оскільки відсутні будь-які підстави для закриття кримінального провадження чи звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Так, вина обвинуваченого ОСОБА_3 полягає в тому, що він будучи особою, яка керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп"яніння, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесне ушкодження і тому суд такі його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме вчинення нетяжкого злочину та особу винного, який не працює, на обліку у лікаря нарколога чи лікаря психіатра не перебуває, згідно характеристики позитивно характеризується, щиро розкаявся у вчиненому, примирився з потерпілим та добровільно відшкодував йому шкоду.

Щире каяття та молодий вік обвинуваченого, який являється особою ІНФОРМАЦІЯ_1 , активне сприяння розкриттю злочину, примирення з потерпілим та добровільним відшкодування йому шкоди, суд вважає обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому судом не встановлено та органом обвинувачення в вину обвинуваченому не пред`явлено.

В той же час, суд вважає, що покарання передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України, а саме у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами є надто суворим за вчинення даного діяння, і відповідно, не відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, а відтак, суд приходить до висновку про можливість застосування при обранні покарання обвинуваченому ч. ч. 1,2 ст. 69 КК України.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу. На підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме щире розкаяння обвинуваченого у вчиненому злочині та його вік, активне сприяння у розкритті злочину, примирення з потерпілим та добровільним відшкодування йому шкоди, суд приходить до висновку, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, слід перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 статті 286-1 (санкції частини статті) Особливої частини КК України за це кримінальне правопорушення, тобто при призначенні покарання застосувати ч. 1 ст. 69 КК України, а саме призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу та застосувати ч. 2 ст. 69 КК України, а саме не призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, як про це сторонами узгоджено в угоді про примирення від 21.08.2024 року.

Враховуючи вищенаведене, характер скоєного кримінального правопорушення та особу винного, який позитивно характеризується, щиро розкаюється у вчиненому, примирення з потерпілим, добровільне відшкодування шкоди потерпілому, а також враховуючи досягнуті умови в угоді про примирення щодо покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідно обрати щодо обвинуваченого покарання в межах санкції статті за якою він судиться, а саме у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. без призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Суд не бере до уваги заперечення прокурора на угоду про примирення, оскільки він не є стороною даної угоди та не може перешкодити поданню сторонами угоди про примирення, оскільки згідно з ч. 7 ст. 469 КПК слідчий, прокурор зобов`язані проінформувати підозрюваного та потерпілого про їхнє право на примирення, роз`яснити механізм його реалізації та не чинити перешкод в укладенні угоди про примирення.

Під час досудового розслідування до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов"язання, який закінчився та не продавжувався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Крім цього, з обвинуваченого належить стягнути в користь держави - затрат на проведення експертиз.

Питання, щодо майна на яке накладено арешт, слід вирішити у відповідності до ст. 174 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373 , 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Затвердити угоду про примирення укладену 21.08.2024 року між обвинуваченим ОСОБА_3 за участі його захисника ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_7 , його законним представником ОСОБА_8 .

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України і призначити йому покарання, із застосуванням ч. ч. 1, 2 ст. 69 КК України, у вигляді штрафу у розмрі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь держави витрат на залучення експертів в сумі 16692,02 грн., з яких:

- 3585 грн. 00 коп. відшкодування витрат за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-23/9639-ІТ від 09.06.2023 року;

- 2390 грн. 00 коп. відшкодування витрат за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-23/9641-ІТ від 08.06.2023 року;

- 2390 грн. 00 коп. відшкодування витрат за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-23/9640-ІТ від 08.06.2023 року;

- 3786 грн. 40 коп. відшкодування витрат за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-23/21622-ІТ від 15.01.2024 року;

- 4540 грн. 62 коп. відшкодування витрат за проведення експертизи № 2708-Е.

Речові докази:

- транспортний засіб марки «CHERY JETOUR Х70» реєстраційний номер НОМЕР_3 - залишити в розпорядженні його власника ОСОБА_9 ;

- транспортний засіб - мотоцикл марки «SPARK SP200D-1» реєстраційний номер НОМЕР_2 - повернути власнику ОСОБА_10 ;

- два флакони крові відібрані 26.05.2023 року у КНП "Жовківська лікарня" у ОСОБА_3 , які знаходяться у експертній установі, що проводила експертизу - знищити.

Арешт на майно накладений ухвалою слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 29.05.2023 року - скасувати.

Роз`яснити ОСОБА_3 про його обов`язок виконання умов угоди про примирення та передбачену ст. 389-1 КК України кримінальну відповідальність за невиконання умов угоди про примирення.

Роз`яснити потерпілому та його законному представнику про те, що у разі невиконання угоди про примирення, вони мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду з клопотанням про скасування вироку.

Копію вироку після його проголошення вручити ОСОБА_3 та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги учасниками судового провадження протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому ст. 395 КПК України з врахуванням особливостей передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Суддя: ОСОБА_1