н/п 1-кс/953/8186/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2024 р.

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про відвід судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000006 від 24.02.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про відвід судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000006 від 24.02.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Захисник мотивувала заяву таким:

- в підготовчому судовому засіданні суддею ОСОБА_5 обвинуваченому не роз`яснено право на колегіальний розгляд кримінального провадження, відповідно до ч. 4 ст. 315 КПК України, чим порушено право обвинуваченого на захист;

- суд двічі визначав порядок дослідження доказів, яким не було передбачено допит обвинуваченого. Обвинувачений свою вину не визнає, але суд не передбачив його допит;

- викликає сумніви у неупередженості судді, оскільки в судовому засіданні неодноразово зазначалось, що обвинувачений неодноразово змінює захисників, що відповідно є його правом.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 06.11.2024 заяву передано на розгляд судді ОСОБА_1 .

Заява була призначена до розгляду на 08.11.2024.

Від судді ОСОБА_5 надійшла заява від 08.11.2024, в якій вона просила проводити розгляд заяви про відвід без її участі та у задоволенні заяви просила відмовити посилаючись на її необґрунтованість та зазначаючи, що обставини, що виключають участь судді у кримінальному провадженні, передбачені ст. 75 КПК України не доведені.

08.11.2024 до суду надійшла заява від прокурора, в якій він просив проводити розгляд заяви без його участі. Заяву обвинуваченого вважає необґрунтованою, оскільки єдиний довід заявника щодо зацікавленості судді полягає у тому, що суд намагається розглянути справу в розумні строки, яка почала розглядатися з 2021 року. Подана заява має ознаки зловживання з метою затягування розгляду кримінального провадження.

У судове засідання 08.11.2024 з`явився обвинувачений - ОСОБА_6 і його захисник ОСОБА_3 . Інші учасники судового провадження у судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, що, зокрема, підтверджується їхніми заявами.

Суд заслухав думку захисника та обвинуваченого щодо можливості розгляду заяви про відвід за відсутності інших учасників кримінального провадження, які вважали за можливе розглядати заяву, дійшов висновку про відсутність перешкод для розгляду заяви обвинуваченого у призначеному судовому засіданні.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 і його захисник ОСОБА_3 підтримали доводи викладені у заяві про відвід судді. Зазначили про порушення щодо розяснення права на колегіальний розгляд; неправильного визначення порядку дослідження доказів.

У судовому засіданні були досліджені (прослухано) аудіозапис судового засідання 22.07.2021, копії пам`яток про права обвинуваченого та матеріали кримінального провадження.

Розглянувши заяву про відвід, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.

З метою дотримання цієї гарантії, учасники судового провадження наділені правом заявити судді відвід (ст. 80 КПК України).

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких може бути заявлено відвід судді, передбачений ст. 75 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: (1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; (2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; (3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; (4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; (5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах "Piersac vs Belgium", "Grieves vs UK"). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Le Comte, Van Leuveni De Meyere vs Belgium", суд має бути неупередженим і безстороннім.

Щодо безсторонності Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

У справі "Фей проти Австрії" Європейський суд з прав людини вказав, що об`єктивна неупередженість полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві, повинні апріорно викликати в учасників процесу.

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" ("Wettstein v. Switzerland") та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" ("Castillo Algar v. Spain"), від 28.10.1998, пункт 45).

В той же час, реалізація принципу верховенства права, визначеного статтею 8 КПК України є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

У своїй заяві захисник, як на одну з підстав відводу судді, посилається на те, що головуюча не роз`яснила обвинуваченому право на колегіальний розгляд кримінального провадження.

Суд дослідив копію розписки про права та обов`язки обвинуваченого, підписану ОСОБА_4 20.12.2021, в які відсутнє роз`яснення обвинуваченому його права щодо колегіального розгляду справи.

Також суд дослідив запис підготовчого судового засідання за 22.07.2021 та встановив, що на технічному записі не зафіксовано факту роз`яснення обвинуваченому права на колегіальний розгляд справи. Водночас з технічного запису вбачається, що підготовче засідання було відкладено у зв`язку з клопотанням захисника обвинуваченого через намір участі в підготовчому засіданні також інших захисників обвинуваченого. Технічного запису інших підготовчих засідань заявник не надав, а тому достеменно встановити чи було роз`яснено обвинуваченому у підготовчому судовому засіданні право на колегіальний розгляд кримінального провадження не вбачається за можливе.

Іншою підставою для відводу захисник визначає неправильне, на його думку, визначення порядку дослідження доказів.

Висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням судді чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких заявника не влаштовує.

Оцінюючи зазначений довід з точки зору наявності підстав для відводу судді ОСОБА_5 суд вважає за необхідне зазначити, що такі доводи фактично зводяться до незгоди з прийнятими процесуальними рішеннями у справі, що стосуються розгляду справи і не можуть бути підставою для відводу. Доводи заявника будуються виключно на власних суб`єктивних міркуваннях про існування обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, однак не підтверджені жодними належними і допустимими доказами.

Суд зазначає, що можливі порушення норм процесуального права при розгляді справи, можуть бути підставою для апеляційного перегляду рішення суду, подання скарги на дії судді, однак не можуть бути підставами для відводу судді, оскільки сумнів у незаінтересованості та неупередженості судді повинен бути розумним, інакше судовий процес можна перетворити у безкінечний ланцюг недовіри до суду та, відповідно, зміну його складу.

Щодо доводів заявника стосовно висловлювань головуючою про неодноразові зміни захисників обвинуваченого суд також не може визнати таку обставину достатньою підставою для задоволення заявив про відвід, оскільки такі доводи заявника фактично будуються виключно на власному суб`єктивному сприйнятті про існування обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, однак не підтверджені жодними належними і допустимими доказами щодо наявності такої упередженості.

Вивчивши матеріали заяви захисника ОСОБА_3 про відвід, суд дійшов висновку, що обставини, викладені заявником, не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду, і з наведених в його заяві підстав не вбачається наявність необ`єктивності судді ОСОБА_5 або її упередженості у результатах судового провадження.

Водночас, як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 травня 1989 року у "Справі Гаусшильдта", найголовніше це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, заява № 11/1987/134/188, § 48).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у "Справі Гаусшильдта" (Hauschildt Case), заява № 11/1987/134/188, § 46).

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

У рішенні від 15 липня 2005 року у справі ж "Межнаріч проти Хорватії" ЄСПЛ звернув увагу на те, що "слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, які можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості. Це означає, що, вирішуючи питання про те, чи є в тій або іншій справі достатня підстава (legitimate reason) побоюватися, що конкретному судді бракує неупередженості, позиція відповідної особи є важливою, але не є визначальною" (Meznaric v. Croatia, заява № 71615/01, § 31).

Отже, для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи (подібний висновок викладено в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 908/137/18).

Суду вважає, що поведінка судді-доповідача не дає жодних об`єктивних підстав вважати, що вона не є безсторонньою або що їй бракує неупередженості під час розгляду справи № 953/11221/21. Взагалі не може бути підставою для відводу та будь-яких сумнівів у неупередженості судді те, які питання він задав під час судового засідання.

Однак, враховуючи значення, яке має вирішення справи для обвинуваченого (санкція норми передбачає покарання від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна), відсутність доказів роз`яснення останньому права на колегіальний розгляд, як і беззаперечних доказів на спростування цієї обставини, а також для того, щоби за суб`єктивним критерієм з боку стороннього спостерігача не виникали сумніви у неупередженості судді-доповідача під час вирішення справи № 953/11221/21, суд задовольняє клопотання про відвід судді ОСОБА_5 .

Керуючись ст. 7, 75, 77, 80, 81, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про відвід судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000006 від 24.02.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України задовольнити.

Кримінальне провадження № 0000006 від 24.02.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України передати до канцелярії суду для вирішення питання щодо автоматичного перерозподілу відповідно до ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 08.11.2024.

Суддя ОСОБА_7