Справа № 137/1951/18
Ухвала

Іменем України

22 липня 2024 року місто КАЛИНІВКА

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Хмільницького району Вінницької області, клопотання в кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000053 від 15 лютого 2015 року, про застосування примусового заходу медичного характеру відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Літин Вінницької області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який вчинив суспільно небезпечні діяння, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_5 , його захисника - адвоката ОСОБА_6 , та законного представника - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

06.12.2018 року на адресу Калинівського районного суду Вінницької області відповідно до ухвали Вінницького апеляційного суду від 29.11.2018 року, надійшло клопотання в кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000053 від 15 лютого 2015 року, про застосування примусового заходу медичного характеру відносно ОСОБА_8 , який вчинив суспільно небезпечні діяння, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.296 КК України, яке згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2019 року, передано на розгляд судді ОСОБА_9 .

Згідно поданого клопотання про застосування примусового заходу медичного характеру, під час здійснення досудового розслідування в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000053 від 15 лютого 2015 року, встановлені фактичні обставини суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.296 КК України, які вчиненні ОСОБА_8 за наступних обставин. Так, 30.08.2014 року приблизно о 01год.00хв. ОСОБА_10 , матеріали відносно якого були виділені в окреме провадження, та відносно якого 16.10.2015 року Літинським районним судом Вінницької області у справі № 137/1547/15-к (номер провадження 1-кп/137/91/15) був ухвалений обвинувальний вирок, який 16.11.2015 року набув законної сили (надалі - ОСОБА_10 ), перебуваючи в приміщенні диско-бару «Нью-Йорк», розташованого за адресою: Вінницька область, Літинський район, село Сосни, вулиця Лісна, маючи на меті вчинення хуліганських дій, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у грубому порушенні та нехтуванні загальноприйнятих правил поведінки та добропристойності у суспільстві, незважаючи на те, що знаходиться у громадському місці, намагався своїми словами та діями принизити честь та гідність, використовуючи малозначний привід, підійшов до ОСОБА_11 , який спільно із ОСОБА_12 перебував поряд із барною стійкою, та з особливою зухвалістю, навмисно наніс один удар кулаком в область обличчя останнього, завдавши ОСОБА_11 фізичного болю та розбивши ніс. Продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_10 грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, та виразилось у грубому порушенні і нехтуванні загальноприйнятих правил поведінки, добропристойності у суспільстві, незважаючи на те, що знаходиться у громадському місці, намагався своїми словами та діями принизити честь та гідність, використовуючи малозначний привід, підійшов до ОСОБА_12 , який залишився стояти поряд із барною стійкою та безпричинно, з особливою зухвалістю, навмисно наніс кулаком два удари в область підборіддя та в тулуб, завдавши останньому фізичного болю. Від отриманих ударів ОСОБА_12 впав на підлогу, а ОСОБА_10 наніс ногою два удари по тулубу. В той час, коли ОСОБА_10 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , у приміщенні диско-бару «Нью-Йорк» перебували інші відвідувачі, серед яких був і ОСОБА_8 .. Після цього, ОСОБА_10 разом із ОСОБА_8 вийшли з приміщення диско-бару «Нью-Йорк» на вилицю, де і перебували. ОСОБА_12 та ОСОБА_11 також вийшли з приміщення диско-бару «Нью-Йорк» на вулицю, для того, щоб їхати додому, з метою чого, сіли в салон автомобіля марки (моделі) «Шкода Октавія», номерний знак « НОМЕР_1 ». В цей момент, до даного автомобіля підійшли ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , які спільно, почали тягти ОСОБА_12 за ноги з автомобіля, при цьому по черзі наносячи йому численні удари руками по різних частинах тіла. Витягнувши силою ОСОБА_12 з автомобіля, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 кинули його на землю, та почали по черзі наносити численні удари ногами та руками по голові, тулубу, чим завдали останньому фізичного болю та спричинили йому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку легкого ступеню, параорбітальної гематоми зліва, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 219 від 13.02.2015 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Він же, 15.02.2015 року приблизно о 02год.30хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, та разом із ОСОБА_13 , матеріали відносно якого були виділені в окреме провадження, та відносно якого 13.09.2016 року Літинським районним судом Вінницької області у справі № 137/846/16-к (номер провадження 1-кп/137/50/16) був ухвалений обвинувальний вирок, який з урахуванням ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.10.2017 року, набув законної сили (надалі - ОСОБА_13 ), знаходячись в приміщенні диско-бару «Вікторія», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , підійшов до ОСОБА_14 , який спускався по східцям даного приміщення, та наніс кулаком один удар в область обличчя, завдавши останньому фізичного болю та розбивши губу. В той час, коли ОСОБА_8 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_14 , у приміщенні диско-бару « ОСОБА_15 » перебували інші відвідувачі. Вподальшому, ОСОБА_8 спустився по східцям до вхідних дверей приміщення, та продовжив наносити численні удари по різним частинам тіла ОСОБА_14 . При цьому, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, зачинив вхідні двері даного приміщення, не впускаючи відвідувачів, та на їх зауваження не реагував, а коли двері відчинив, то скориставшись відволіканням ОСОБА_14 зі сторони ОСОБА_8 , наніс один удар кулаком в область обличчя ОСОБА_14 , завдавши йому фізичного болю. Після цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_13 вийшли з приміщення диско-бару «Вікторія» на вулицю, куди також вийшов ОСОБА_14 , де між ОСОБА_8 та ОСОБА_14 продовжилась словесна суперечка. ОСОБА_13 знову скориставшись ситуацією, а саме відволіканням ОСОБА_14 зі сторони ОСОБА_8 , заподіяв один удар кулаком в область обличчя ОСОБА_14 , завдавши йому фізичного болю. Вподальшому, приблизно о 03год.00хв. цього ж дня, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_13 прийшли на територію АЗС «WOG», розташованої в селі Селище Літинського району Вінницької області, де ОСОБА_8 побачивши ОСОБА_14 , який разом із своїми товаришами приїхав на АЗС, та вийшов із салону автомобіля, підбіг до ОСОБА_14 , і почав наносити йому численні удари по різних частинах тіла. Отримавши удари по різних частинах тіла, ОСОБА_14 в свою чергу не мав наміру вступати у бійку із ОСОБА_8 , а тому почав уникати конфлікту, при цьому відходячи від останнього по дорозі, в сторону від АЗС. Однак, ОСОБА_8 не заспокоювався та продовжував наносити удари, провокуючи останнього на конфлікт. ОСОБА_14 схопив ОСОБА_8 руками за тулуб, щоб таким способом заспокоїти його, внаслідок чого вони разом впали на землю. Коли ОСОБА_8 дещо заспокоївся, ОСОБА_14 відпустив його. Натомість, ОСОБА_8 підвівшись із землі, зайшовши до приміщення АЗС, та взявши лопату біля холодильника вітрини, підбіг до ОСОБА_14 , який чистив свій одяг, наніс останньому лопатою один удар в область голови, при цьому висловлюючись нецензурною лайкою, від чого ОСОБА_14 впав на землю. Надалі ОСОБА_8 заподіяв ще два удари лопатою в область голови ОСОБА_14 , який продовжував лежати на землі, чим завдав йому фізичного болю та спричинив тілесні ушкодження. В той час, коли ОСОБА_8 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_14 на території АЗС «WOG» перебували інші відвідувачі, які стали очевидцями даних подій, внаслідок яких ОСОБА_14 завдано тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку, забою та садна верхньої та нижньої губи ліворуч, забою м`яких тканин правої виличної ділянки, забою м`яких тканин лівої вушної раковини, забою м`яких тканин попереку праворуч, лівого колінного суглобу, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №295/345 від 03.03.2015 року, належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, виникли від дії тупого твердого предмету (предметів).

Він же, 18.04.2015 року приблизно о 19год.30хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, та разом із ОСОБА_10 , матеріали відносно якого були виділені в окреме провадження, та відносно якого 16.10.2015 року Літинським районним судом Вінницької області у справі № 137/1547/15-к (номер провадження 1-кп/137/91/15) був ухвалений обвинувальний вирок, який 16.11.2015 року набув законної сили (надалі - ОСОБА_10 ), знаходячись в громадському місці, а саме на АДРЕСА_1 , де перебували сторонні особи, підійшли до ОСОБА_16 , який стояв на площадці при вході до приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де ОСОБА_8 наніс йому один удар кулаком в обличчя, від отримання якого ОСОБА_16 похилився назад, а коли випрямився, то отримав від ОСОБА_8 другий удар кулаком в обличчя. Не втримавшись на ногах, ОСОБА_16 впав на землю, і оперся на коліна, натомість ОСОБА_8 певний час продовжував його утримувати, не даючи підвестись на ноги. Після того, як ОСОБА_8 відпустив ОСОБА_16 , і відійшов до вхідних дверей приміщення кафе, ОСОБА_10 безпричинно наніс один удар кулаком в область обличчя ОСОБА_17 , який разом із ОСОБА_16 перебували на площадці при вході до приміщення кафе. Від отриманого удару, нанесеного ОСОБА_10 , ОСОБА_17 впав на цегляну клумбу за вхідними дверима, та закрив долонями обличчя. На той час, на території та в приміщенні кафе «Оболонь» перебували відвідувачі, які були очевидцями даних подій, на зауваження яких ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , не реагували. Вподальшому, ОСОБА_8 наніс декілька ударів кулаком в область голови та тулуба, а також два удари ногою в область обличчя ОСОБА_17 , завдавши йому фізичному болю. Від дій ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , ОСОБА_17 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в білкову оболонку правого ока, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 67 від 06.05.2015 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, а ОСОБА_16 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді синця на обличчі, крововиливу та поверхневої забійної рани на слизовій оболонці нижньої губи зліва, які відповідно висновку судово-медичної експертизи № 500 від 21.04.2015 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Він же, 20.04.2015 року приблизно о 04год.00хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, та знаходячись у квартирі, яка належить ОСОБА_18 , та розташована за адресою: АДРЕСА_3 , підійшов до ОСОБА_18 , з яким перебував у неприязних відносинах, та наніс йому декілька ударів кулаками рук в область обличчя, від чого останній впав на підлогу. Вподальшому, ОСОБА_8 почав наносити удари ногами по тулубу ОСОБА_18 , внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми, струсу головного мозку, перелому ребер зліва. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 158 від 30.09.2015 року, тілесні ушкодження у вигляді перелому ребер зліва, відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

У поданому клопотанні перед судом поставлене питання про застосування щодо ОСОБА_8 примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом, з огляду на висновок стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 87 від 22.10.2018 року, згідно якого, ОСОБА_8 в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому діяння, страждав на стійке хронічне психічне захворювання у вигляді маячного (шизофреноподібного) розладу органічного походження змішаного (травматичного, інтоксикаційного) ґенезу (F06.25). ОСОБА_8 в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому діяння, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час, ОСОБА_8 страждає на стійке хронічне психічне захворювання у вигляді маячного (шизофреноподібного) розладу органічного походження змішаного (травматичного, інтоксикаційного) ґенезу (F06.25). В теперішній час ОСОБА_8 не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_8 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні з посиленим режимом нагляду.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 11.04.2019 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000053 від 15 лютого 2015 року, в частині епізоду суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, закрито, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

Під час судового розгляду клопотання, прокурором Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_19 заявлене усне клопотання про призначення повторної судово-психіатричної експертизи, яке ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 25.10.2023 року, було задоволене.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 204 від 11.04.2024 року, ОСОБА_8 в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому діяння, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час, ОСОБА_8 страждає на психічний розлад у вигляді розладу особистості органічного ґенезу (F07.0). ОСОБА_8 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

В судовому засіданні, прокурор ОСОБА_4 підтримала подане клопотання та з урахуванням висновку судово-психіатричного експерта № 204 від 11.04.2024 року, просила застосувати до ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_8 в судовому засіданні вказав, що суть даного судового розгляду йому зрозуміла, він дійсно за обставин, викладених у поданому клопотанні, вчинив суспільно небезпечні діяння, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296 КК України, проти задоволення клопотання про застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, не заперечує.

Захисник особи, стосовно якої розглядається клопотання - адвокат ОСОБА_20 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання та застосування відносно його підзахисного ОСОБА_8 примусового заходу медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Законний представник особи, стосовно якої розглядається клопотання - ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала клопотання про застосування до її сина ОСОБА_8 примусового заходу медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Заслухавши думку учасників судового провадження, перевірив матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 87 від 22.10.2018 року, ОСОБА_8 в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому діяння, страждав на стійке хронічне психічне захворювання у вигляді маячного (шизофреноподібного) розладу органічного походження змішаного (травматичного, інтоксикаційного) ґенезу (F06.25). ОСОБА_8 в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому діяння, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час, ОСОБА_8 страждає на стійке хронічне психічне захворювання у вигляді маячного (шизофреноподібного) розладу органічного походження змішаного (травматичного, інтоксикаційного) ґенезу (F06.25). В теперішній час ОСОБА_8 не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_8 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні з посиленим режимом нагляду.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 204 від 11.04.2024 року, ОСОБА_8 в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому діяння, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час, ОСОБА_8 страждає на психічний розлад у вигляді розладу особистості органічного ґенезу (F07.0). ОСОБА_8 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Статтею 503 КПК України визначено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Згідно частини 2 статті 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

За приписами статті 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Положеннями частини 2 статті 94 КК України регламентовано, що надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Згідно частини 1, 2 статті 513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які. Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

За роз`ясненнями, викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03.06.2005 року, примусові заходи медичного характеру мають застосовуватись лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу у застосуванні до неї таких заходів. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру. Застосування заходів примусового заходу медичного характеру за рішенням суду може полягати лише в їх застосуванні, при цьому, суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Відповідно до пункту 3 наказу Міністерства охорони здоров`я України № 397 від 08.10.2001 року «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади», вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.

При визначенні міри медичного характеру, суд враховує не тільки характер психічного захворювання чи психічного розладу, а й рекомендації експертів про тип лікувального закладу, а також тяжкість вчиненого злочину.

З урахуванням вищевикладеного та думки учасників судового розгляду, суд дійшов висновку, що ОСОБА_8 вчинив суспільно небезпечні діяння, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296 КК України, в стані неосудності, оскільки в момент їх вчинення він страждав на психічне захворювання у вигляді маячного (шизофреноподібного) розладу органічного походження змішаного (травматичного, інтоксикаційного) ґенезу (F06.25), та не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, що встановлено висновком судово-психіатричного експерта № 87 від 22.10.2018 року, та висновком судово-психіатричного експерта № 204 від 11.04.2024 року.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 204 від 11.04.2024 року, ОСОБА_8 в теперішній час страждає на психічний розлад у вигляді розладу особистості органічного ґенезу (F07.0), а тому потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

За вказаних обставин, встановивши, що ОСОБА_8 вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення у стані неосудності, та на даний час страждає на психічні розлади, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення поданого клопотання та застосування щодо ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Виходячи із роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Згідно частини 9 статті 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Речовий доказ, вилучений в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме: лопату (щухлю), яку згідно постанови старшого слідчого СВ Літинського РВ УМВС України у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_21 від 15.02.2015 року, передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Літинського РВ УМВС України у Вінницькій області, після набуття ухвалою законної сили, необхідно знищити.

Речовий доказ, вилучений в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме: електронний носій - DVD-R диск із записом з камер відеоспостереження кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який згідно постанови старшого слідчого СВ Літинського РВ УМВС України у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_21 від 25.06.2015 року, приєднано до матеріалів кримінального провадження, після набуття ухвалою законної сили, необхідно залишити в матеріалах кримінального провадження.

Заходи забезпечення кримінального провадження (зокрема, арешт майна, запобіжний захід), не застосовувались.

Процесуальні витрати на залучення експертів в кримінальному провадженні відсутні.

Цивільні позови потерпілими особами не заявлялися.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 93, 94 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», ст.ст.369-372, 511, 512, 513 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку відносно ОСОБА_8 , який вчинив суспільно небезпечні діяння, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296 КК України, поданого в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000053 від 15 лютого 2015 року - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Літин Вінницької області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який вчинив суспільно небезпечні діяння, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296 КК України, примусовий захід медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Речовий доказ, вилучений в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме: лопату (щухлю), яку згідно постанови старшого слідчого СВ Літинського РВ УМВС України у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_21 від 15.02.2015 року, передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Літинського РВ УМВС України у Вінницькій області, після набуття ухвалою законної сили, знищити.

Речовий доказ, вилучений в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме: електронний носій - DVD-R диск із записом з камер відеоспостереження кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який згідно постанови старшого слідчого СВ Літинського РВ УМВС України у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_21 від 25.06.2015 року, приєднано до матеріалів кримінального провадження, після набуття ухвалою законної сили, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя