ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/382/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.190 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю - прокурора - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

його законного представника - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

представника потерпілої - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_12 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 вересня 2024 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою суду клопотання прокурора задоволено. Звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, а кримінальне провадження №0000605 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 червня 2024 року за даним фактом закрито, у зв`язку із примиренням винного з потерпілим.

Згідно ухвали, місцевим судом встановлено, що 16.06.2024 близько 18:00 год, у неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 , який перебував у приміщенні центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тернопільської обласної державної адміністрації, що за адресою АДРЕСА_1 , виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

Реалізуючи свій протиправний умисел, неповнолітній ОСОБА_7 16.06.2024 близько 18:00 год., перебуваючи у приміщенні центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тернопільської обласної державної адміністрації, що за адресою АДРЕСА_1 , під приводом здійснення телефонного дзвінка попросив у неповнолітньої потерпілої ОСОБА_13 , належний її мобільний телефон марки «ZTE» Blade А53, об`ємом пам`яті 2/32 Gb, та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і настання суспільно небезпечних наслідків, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, зловживаючи довірою, вдаючи, що здійснює телефонний дзвінок, неповнолітній підозрюваний ОСОБА_7 з поля зору неповнолітньої ОСОБА_13 зник, отримавши реальну можливість розпорядитися вказаним мобільним телефоном на власний розсуд.

У подальшому, неповнолітній підозрюваний ОСОБА_7 з мобільним телефоном «ZTE» Blade А53, об`ємом пам`яті 2/32 Gb, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, таким чином спричинив неповнолітній потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 2007,92 гривень.

Органом досудового розслідування дії неповнолітнього ОСОБА_14 кваліфіковано за ч.1 ст.190 КК України, тобто шахрайство - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 вересня 2024 року скасувати у зв`язку істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Свої вимоги мотивує тим, що 09 серпня 2024 року набрав законної сили Закон України № 3886-ІХ "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів". Відповідно до вказаного закону дрібним викраденням чужого майна за ст.51 КУпАП є викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент викрадення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2024 році становить 3028 гривень.

Також зазначає, що ч.1 ст.58 Конституції України, відповідно до, якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі. Відповідно до п.22 ст.92 Конституції України, виключно законами України визначаються засади цивільно-правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них.

Також зазначає, що Законом України від 18.07.2024 №3886-ІХ, який набрав чинності 09.08.2024, фактично скасована кримінальна відповідальність за шахрайства на суму до 3028 грн і такі діяння віднесені до адміністративного правопорушення, а тому згідно з пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

Також вказує, що дії неповнолітнього ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано як шахрайство на суму 2007 гривень 92 копійки, то з урахуванням положень ч.1 ст.5 КК України та ст.58 Конституції України вказане діяння перестало бути кримінальним правопорушенням, у зв`язку з чим ухвала підлягає скасуванню, а провадження у цій частині підлягає закриттю на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України через декриміналазацію, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 16.02.2021 у справі № 345/3522/18.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу з наведених у ній підстав і просила закрити кримінальне провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК, пояснення підозрюваного, захисника і його законного представника, а також потерпілої і представника потерпілої, які підтримали апеляційну скаргу і вважають вимоги прокурора обґрунтованими, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції з`ясував наступне.

Відповідно до частини 1 статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями частини 1 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом шахрайства підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз наведених норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статті 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

В оскарженій ухвалі місцевий суд прийшов до висновку, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України ОСОБА_7 вчинив 16.06.2024 року, завдавши потерпілій шкоду на суму 2007 гривень 92 копійок.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, розмір вартості викраденого майна становив 2007,92 грн., тобто був меншим за два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, а тому на час постановлення оскарженої ухвали його дії не можуть бути кваліфіковані за статтею 190 КК України.

Положеннями частиною 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у Кримінальному Кодексі раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в частині 1 статті 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено новою нормою закону.

Враховуючи те, що вартість майна становить 2007 гривень 92 копійок, тобто ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону №3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність у 2024 році відповідало 3028 грн, суд апеляційної інстанції вважає, що, з огляду на передбачений статтею 58 Конституції України і статтею 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та з урахуванням вищенаведеного, вчинене ОСОБА_7 діяння на час винесення оскарженої ухвали суду не могло бути кваліфіковано як кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Враховуючи наведене, апеляційну скаргу прокурора в цій частині необхідно задовольнити, а ухвалу місцевого суду скасувати.

Разом з тим, апеляційні вимоги прокурора про призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції не підлягають до задоволення, оскільки апеляційній скарзі прокурора не наведено і в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, передбачених ст.415 КПК для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Висловлені в ході апеляційного розгляду міркування прокурора про закриття кримінального провадження на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК апеляційний суд вважає безпідставними у зв`язку з наступним.

Як видно з матеріалів провадження, прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_15 направила до Тернопільського міськрайонного суду клопотання про звільнення неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку примиренням винного з потерпілим на підставі статей 283,285,286,287 КПК України.

Вказане клопотання було розглянуто місцевим судом в порядку, визначеному ст.288 КПК, і постановлено ухвалу, яка підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали по суті клопотання прокурора.

Відповідно до ст.405 КПК апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених главою 31 КПК.

Отже, за результатами апеляційного розгляду по суті клопотання може бути постановлено лише таке рішення, яке кримінальним процесуальним законом визначено для суду першої інстанції.

Згідно ч.3 ст.288 КПК суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч.4 ст.288 КПК у разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та повертає клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку або продовжує судове провадження в загальному порядку, якщо таке клопотання надійшло після направлення обвинувального акта до суду.

Постановлення судом інших рішень за результатами розгляду по суті клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності ст.288 КПК України не передбачено.

Оскільки в цій справі обвинувальний акт відносно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 до суду не направлявся і в ході апеляційного розгляду встановлено, що інкриміноване неповнолітньому ОСОБА_7 діяння не утворює складу злочину, передбаченого ст.190 КК, то апеляційний суд приходить до висновку про необхідність постановлення ухвали про відмову в задоволенні клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності та повернення цього клопотання прокурору.

Вказана ухвала згідно положень ч.5 ст.288, ч.2 ст.424 КПК оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст.284,404,405,407,417,419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_12 задовольнити частково.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 вересня 2024 року скасувати і відмовити в задоволенні клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим у кримінальному провадженні №0000605 від 17.06.2024р. відносно неповнолітнього ОСОБА_7 , повернувши вказане клопотання прокурору.

Головуючий

Судді