№ провадження 1-кс/208/1856/24
УХВАЛА

Іменем України

03 жовтня 2024 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 ,«про арешт майна» в межах кримінального провадження №0000581від 27.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, -

встановив:

Прокурор звернулась до слідчого судді із клопотанням, в якому просить накласти арешт на тимчасово вилучений 27.09.2024 під час огляду місця події транспортний засіб, який є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000581від 27.09.2024 за ч. 3 ст. 286 КК України, а саме: автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21099 ЗНГ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2004 р.в., vin: НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 . Перебував під керуванням старшого техніка 2 самохідної артилерійської батареї 1 самохідного артилерійського дивізіону НОМЕР_4 окремої механізованої бригади військової частини НОМЕР_5 , штаб сержанта ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання прокурор надала письмову заяву, просила розгляд справи проводити без її участі, клопотання підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у клопотанні, просила задовольнити.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області за процесуального керівництва прокурорів Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони здійснюється досудове розслідування кримінального провадження зареєстрованого до Єдиного реєстру досудових розслідувань № ч. 3 ст. 201-2, за фактом продажу товарів гуманітарного призначення на території Донецької області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в провадженні відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Донецькій області знаходиться кримінальне провадження № 0000581від 27.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що 27.09.2024 приблизно о 12 годині 30 хвилин водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (військовослужбовець ЗСУ, старший технік 2 самохідного артилерійської батареї 1 самохідного артилерійського дивізіону 54 окремої механізованої бригади військової частини НОМЕР_5 , штаб сержант), керуючи автомобілем марки «ВАЗ» моделі «21099 ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався на ньому по проїжджій частині вул. Сучасна у м. Слов`янськ Краматорського району Донецької області з боку вул. Свободи в напрямку вул. Яблочкіна. Проїжджаючи ділянку дороги в районі будинку АДРЕСА_2 де конфігурація проїжджої частини має заокруглення вправо, не впорався з керуванням, внаслідок чого виїхав на зустрічну полосу руху де допустив лобове зіткнення з автопоїздом марки «Mercedes» моделі «Actros» реєстраційний номер НОМЕР_6 з напівпричепом марки «Schmitz» реєстраційний номер НОМЕР_7 під керуванням водія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався у зустрічному напрямку, по своїй смузі для руху. Внаслідок ДТП водій ОСОБА_5 та пасажир автомобіля марки «ВАЗ» моделі «21099 ЗНГ» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (військовослужбовець ЗСУ, номер обслуги 3 розрахунку 2 самохідного артилерійського взводу 2 самохідної артилерійської батареї 1 самохідного артилерійського дивізіону НОМЕР_4 окремої механізованої бригади військової частини НОМЕР_5 , старший солдат) загинули на місці події (ЄО № 13436, НОМЕР_8 , НОМЕР_9 ).

В ході проведення огляду транспортного засобу від 27.09.2024 старшим слідчим ВРЗСТ СУ ГУНП в Донецькій області ОСОБА_8 оглянуто та вилучено:

- автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21099 ЗНГ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2004 р.в., vin: НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_9 , АДРЕСА_1 . Перебував під керуванням старшого техніка 2 самохідної артилерійської батареї 1 самохідного артилерійського дивізіону НОМЕР_4 окремої механізованої бригади військової частини НОМЕР_5 , штаб сержанта ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після вилучення, вказаний транспортний засіб 27.09.2024 переданий на відповідальне зберігання на територію майданчика тимчасово затриманих машин Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Академічна, 77Р

Постановою слідчого від 27.09.2024 р, автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21099 ЗНГ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Вказаний автомобіль може бути використаний як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Необхідність арешту зумовлюється потребою проведення експертиз, в тому числі технічного стану транспортного засобу, трасологічної та автотехнічної експертиз, збереження вилучених об`єктів, предметів та речей, які є речовими доказами у кримінальному провадження та забезпечення виконання завдань кримінального провадження в цілому.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

В силу ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову (ч. 3 ст. 170 КПК України).

При цьому, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при вирішенні питання надання накладення арешту на майно (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Характер та обсяг доказів, що збираються стороною обвинувачення, мають відповідати фактичним обставинам справи та правовій кваліфікації кримінального провадження.

Основним безпосереднім об`єктом злочину за ст. 286 КК України, є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, перелік яких наведений у примітці до ст. 286, а його додатковим обов`язковим об`єктом - життя і здоров`я особи.

Об`єктивна сторона злочину включає такі обов`язкові ознаки:1) діяння, 2) обстановку, 3) наслідки та 4) причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Діяння полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності і полягати у; 1) вчиненні дій, які заборонені правилами; 2) невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту.

У відповідності до ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Тому враховуючи вимоги ст. 170 КПК України, обставини встановлені під час розгляду клопотання у їх сукупності, позиції прокурора, який довів обґрунтованість заявленого клопотання, а тому враховуючи що підставою клопотання є необхідність проведення ряду процесуальних дій в межах кримінального провадження, щодо транспортних засобів, з застосуванням яких відбулася подія, за ознаками ч. 3 ст. 286 КК України, в тому числі експертиз транспортних засобів, а тому з метою його збереження, унеможливлення пошкодження та знищення, що може призвести до нівелювання доказової бази арешт майна є в достатній мірі необхідним та таким, що забезпечить потреби кримінального провадження.

Керуючись ст. 36, 131-132, 170-171, 173 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучений 27.09.2024 під час огляду місця події транспортний засіб, який є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000581від 27.09.2024 за ч. 3 ст. 286 КК України, а саме: автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21099 ЗНГ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2004 р.в., vin: НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 . Перебував під керуванням старшого техніка 2 самохідної артилерійської батареї 1 самохідного артилерійського дивізіону НОМЕР_4 окремої механізованої бригади військової частини НОМЕР_5 , штаб сержанта ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Тимчасово, на час накладення арешту, позбавити власника майна права на володіння, розпорядження та користування майном.

Скасування арешту майна проводиться в порядку передбаченому ст. 174 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1