В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2024 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі № 1 Жмеринського міськрайонного суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000045 від 18 січня 2024 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Браїлів Жмеринського району Вінницької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, військовозобов`язаного, непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Жмеринського міського суду Вінницької області від 5 лютого 2004 року за частиною другою статті 185, частиною другою статті 289, частиною першою статті 70, статтею 104 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання за статтею 75 КК України з випробуванням іспитовим строком на 2 роки; вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25 листопада 2004 року за частиною другою статті 185, частиною першою статті 71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі; вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 15 квітня 2014 року за частиною другою статті 289, частиною першою статті 309, частиною другою статті 185, статтею 70, частиною п`ятою статті 72 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 31 серпня 2017 року за ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 19 серпня 2018 року умовно-достроково на 1 рік 8 місяців 14 днів; на підставі ухвали Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20 березня 2018 року за частиною другою статті 289, статтею 71 КК України приєднано 6 місяців до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років і всього позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, звільнений 9 червня 2023 року по відбуттю строку покарання, по обвинуваченню у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 162, частиною першою статті 152 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження і інших учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представників потерпілої ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

у с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення та кваліфікація кримінального правопорушення, визнані судом доведеними

Обвинувачений ОСОБА_3 17 січня 2024 року, приблизно о 19 год, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою незаконного проникнення до будинку ОСОБА_10 по АДРЕСА_2 , та вчинення відносно неї сексуальних дій насильницького характеру, прибув до вказаного будинку. Побачивши через вікно будинку, у якій саме кімнаті перебуває ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_3 , діючи всупереч волі законного володільця, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом розбиття шибки вікна у веранді проник всередину будинку, чим порушив конституційне право особи на недоторканість житла.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений частиною першою статті 162 КК України незаконне проникнення до житла.

Незаконно проникнувши до вказаного будинку, обвинувачений ОСОБА_3 , з метою статевих відносин проти волі з ОСОБА_10 , яка є особою похилого віку, стягнув її за одежу з ліжка, після чого поволік у суміжну кімнату, де, посягаючи на статеву свободу та недоторканість, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на задоволення статевої пристрасті, висловлюючи слова погроз фізичною розправою, силоміць утримуючи голову ОСОБА_10 , свідомо і умисно оголив свій статевий член, яким орально проти волі потерпілої проник у її тіло. Після чого, продовжуючи свої насильницькі дії сексуального характеру, стягнув із ОСОБА_10 труси та руками проти її волі вагінально проник до її тіла, таким чином зґвалтував ОСОБА_10 .

При судово-медичній експертизі потерпілої ОСОБА_10 у неї виявлені легкі тілесні ушкодження с короткочасним розладом здоров`я у вигляді чотирьох забитих ран на лівій гомілці, а також легкі тілесні ушкодження у вигляді численних синців на голові, обох руках та ногах, ділянки відсутності волосся з цятковими крововиливами та розриву слизової присінку піхви, садна і крововиливів на залишках дівочої перетинки та численних вогнищевих крововиливів на стінках піхви і на задній губі матки, які виникли від дії тупого предмету (предметів), не виключно і пальці рук.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений частиною першою статті 152 КК України вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій та іншого предмета без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування).

Досліджені судом докази

У вчинених кримінальних правопорушеннях, передбачених частиною першою статті 162 та частиною першою статті 152 КК України, обвинувачений ОСОБА_3 винним себе повністю не визнає. У судовому засіданні 30 липня 2024 року, після допиту потерпілої, свідків та дослідження матеріалів кримінального провадження, надає показання, що він 17 січня 2024 року у ОСОБА_10 не був, до її будинку не проникав та її не ґвалтував. Пояснює, що у той день з 12 год до 19 год він був у знайомого ОСОБА_11 . Одягнутий він був у берці, спортивні штани, чорну шапку. У нього була легка небритість. Воловода дав йому накидку «піксель» світло-зеленого чи сіро-зеленого кольору. Потім разом з ним пішли у магазин пити пиво, звідки він приблизно о 21 год пішов додому. Вдома був десь о 21-30 год. Живе він в смт Браїлів по АДРЕСА_1 . Наявність крові на своїй нижній білизні пояснює порізом руки болгаркою у той день. Після порізу йшла кров, яку він витирав серветкою. «Ром-колу» йому ніхто не давав. Літеру «р» він дійсно не вимовляє. Після затримання намагався вчинити самогубство під психологічним тиском працівників поліції, які, хоча і не били його, але казали, що у них є всі докази проти нього відбитки пальців та біологічний матеріал. І таким чином фактично примусили зізнатись у злочині, якого він не вчиняв.

Не дивлячись на невизнання своєї вини, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях повністю доведена безпосередньо дослідженими та оціненими судом окремо та у їх сукупності такими доказами: показаннями потерплої, свідків, експерта, матеріалами кримінального провадження.

Так, потерпіла ОСОБА_10 у судових засіданнях 26 березня 2024 року та 10 квітня 2024 року надає показання, що ввечері 17 січня 2024 року вона була у себе в будинку, говорила по «скайпу» з невісткою. Потім пішла у спальню, лягла у ліжко. Раптом бачить стоїть чоловік у камуфляжній темно-зеленій куртці, який схопив її за нічну сорочку і поволік у прихожу, де кинув на диван. Потім узяв її за коси і заставив узяти до рота його статевий член, казав, щоб вона це робила (російською) «покрепче». Вона просила, щоб він взяв гроші і відпустив її, але він казав, що гроші йому не потрібні. Чоловік був у балаклаві, але коли вона його відштовхувала від себе, то балаклава трохи злізла і вона побачила небрите обличчя з волоссям рижуватого кольору, з вулиці падало світло, і вона це побачила. Потім він зняв з неї труси і пальцями проникав у піхву, лягав на неї зверху. Питав, чи їй подобається, обзивав її. Бив її по голові, по рукам і ногам. Вона замітила, що він не вимовляє літеру «р», картавить, коли він спитав російською : «понравилось?». Їй було дуже боляче, вона просила припинити ці дії, цілувала кожен його палець, щоб він такого не робив. Однак він не слухав. Все це почалось приблизно о 19 год і продовжувалось біля двох годин. Коли він уходив, то сказав, що повернеться. Потім вже вона побачила, що було вибите одне вікно на веранді, а друге виставлене. Ранком вона зателефонувала до племінниці. Категорично заявляє, що особа, яка перебуває за гратами у залі судових засідань і є тією особою, яка проникнула у її будинок та зґвалтувала її. Упевнена в цьому на сто відсотків. Впізнає його по голосу, кольору волос на бороді (рижий), худорлявій статурі, невисокому зросту, не вимовляв літеру «р». Просить покарати обвинуваченого на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні 10 квітня 2024 року надає показання, що обвинувачений ОСОБА_3 його друг, знайомий з ним приблизно шість років. 17 січня 2024 року він був у себе вдома по АДРЕСА_3 . Приблизно о 13 год прийшов ОСОБА_3 , з яким він та з іншими випили пива, десь п`ять літрів. Приблизно о 19 год він з ОСОБА_3 та іншими пішов до магазину, взяли спиртне, яке вживали там же. О 20-40 год ОСОБА_3 пішов. Домовлялись, що він прийде наступного дня допомагати йому, однак не прийшов. 17 січня 2024 року ОСОБА_3 був одягнутий у темні джинсові штани, кітель військового зразка, чорну шапку, на ногах берці. Свідок дав йому зелену камуфляжну куртку, так як пішов сніг. У той день на обличчі ОСОБА_3 була легка небритість коричневого кольору.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні 10 квітня 2024 року надає показання, що потерпіла це тітка її чоловіка. Вона зателефонувала їй ранком о 8-й год 18 січня 2024 року, плакала. Коли вона приїхала до потерпілої, то та їй розповіла, що на неї вчора ввечері напали, побили, знущались і зґвалтували. Бачила у тітки тілесні ушкодження на голові і ногах.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні 10 липня 2024 року надає показання, що він є власником магазину у смт Браїлів. ОСОБА_3 постійний покупець. 17 січня 2024 року о 19-30 год він з Воловодою і його дружиною прийшов у магазин, попили пива. Не пам`ятає, у чому був одягнений ОСОБА_3 , чи був небритий, сам чи з кимось пішов з магазину приблизно о 21 год, чи купляв ОСОБА_3 хтось «ром-колу». Прокурор з дозволу суду зачитав показання, які свідок давав на досудовому слідстві. Зокрема, що 17 січня 2024 року ОСОБА_3 разом з ОСОБА_15 був у нього в магазині «Все для всіх» приблизно біля 19 год, купили і випили пляшку горілки. ОСОБА_3 був і камуфляжній куртці «зеленого пікселя». Хтось із місцевих купив і дав ОСОБА_3 металеву банку напою «ромкола». Десь о 20 год ОСОБА_3 пішов. Після чого свідок заявив, що події того дня він пам`ятав краще при його допиті слідчим, і повністю підтвердив ці свої показання.

Судово-медичний експерт ОСОБА_16 у судовому засіданні 18 жовтня 2024 року надає показання, що він проводив експертизи по тілесним ушкодженням обвинуваченого ОСОБА_3 і потерпілої ОСОБА_10 .. ОСОБА_3 був повністю оглянутий ним, у нього було виявлене лише одне тілесне ушкодження странгуляційна борозна. Якби на руці була якась подряпина, вона була б описана. Букального епітелію на статевому органі обвинуваченого виявлено не було, однак цей факт не виключає можливості здійснення статевого акту. При судово-медичному обстеженні потерпілої, яке проводилось разом із лікарем-гінекологом, у потерпілої були виявлені тілесні ушкодження на руках, ногах, голові, а також у районі піхви, описані у висновку, які характерні для насильницького статевого акту. Статевим органом такі тілесні ушкодження заподіяти неможливо. Це були тупі предмети, не виключно і пальці рук.

Крім цього, вина обвинуваченого у незаконному проникненні до житла та зґвалтуванні потерпілої повністю доведена оціненими судом у нарадчій кімнаті у відповідності із частиною першою статті 89 КПК України і визнаними належними і допустимими у сукупності з показаннями обвинуваченого, потерпілої, свідків, експерта такими доказами :

- витягом з ЄРДР від 18 січня 2024 року про реєстрацію кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 152 та частиною першою статті 162 КК України (т.1 а.с.33-36);

- постановою від 18 січня 2024 року про об`єднання кримінальних проваджень за частиною першою статті 152 та частиною першою статті 162 КК України (т.1 а.с.37);

- протоколом від 18 січня 2024 року про прийняття заяви від ОСОБА_10 про проникнення до її будинку невідомої особи, схожої на односельця, який мешкає по АДРЕСА_1 , який вчинив відносно неї насильницькі дії сексуального характеру (т.1 а.с.38);

- заявами потерпілої від 18 січня 2024 року про надання дозволу на огляд її будинку та видачу одягу, у якому вона перебувала під час вчинення відносно неї злочину (т.1 а.с.39-40);

- проколом огляду з фототаблицею будинковолодіння потерпілої по АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено і вилучено один слід пальця руки на пошкодженому фрагменті шибки, фото слідів взуття перед будинком зліва на снігу, нічна сорочка та труси потерпілої, банка об`ємом 500 мл з написом «rom cola» біля воріт з зовнішньої сторони подвір`я, а також мікрооб`єкти (волосся) у кімнаті № 1 будинку (т.1 а.с.41-55);

- постановою від 18 січня 2024 року про отримання біологічних зразків у потерпілої ОСОБА_10 для проведення експертних досліджень (т.1 а.с.56);

- протоколами від 18 січня 2024 року освідування та отримання зразків для експертизи, у ході яких було проведено медичне освідування потерпілої та були отримані зразки для експертизи, а саме: біологічний матеріал зі статевого органу, тампон з піхви та два мазки, кров з вени, нігтьові зрізи з піднігтьовим змістом, букальний епітелій (т.1 а.с.57-58);

- протоколом затримання ОСОБА_3 як підозрюваного від 18 січня 2024 року о 16-40 год, з приводу якого він зауважень не мав (т.1 а.с.59-61);

- постановою від 18 січня 2024 року про отримання біологічних зразків у підозрюваного ОСОБА_3 для проведення експертних досліджень (т.1 а.с.78);

- протоколами від 18 та 19 січня 2024 року освідування та отримання зразків для експертизи, у ході яких було проведено медичне освідування ОСОБА_3 та були отримані зразки для експертизи, а саме: букальний епітелій, нігтьові зрізи з піднігтьовим змістом, відбитки пальців рук, кров з вени, мазки зі статевого члена (т.1 а.с.79-82);

- заявою ОСОБА_3 від 19 січня 2024 року, яку він написав у присутності захисника, про повне визнання вини у вчинених злочинах, викладених у підозрі від 19 січня 2024 року, щире каяття у скоєному та відмову у проведенні слідчого експерименту, оскільки йому соромно «бути там» (т.1 а.с.83);

- ухвалою слідчого судді від 29 січня 2024 року про накладення арешту на нічну сорочку та труси потерпілої, металеву банку «Rom Cola», куртку «піксель» ЗСУ, спортивні штани та спортивну кофту ОСОБА_3 (т.1 а.с.86);

- постановою від 29 січня 2024 року про визнання цих речей речовими доказами (а.с.87);

- висновком експерта № 03 від 19 січня 20 лютого 2024 року судово-медичної експертизи ОСОБА_3 , згідно з яким у ОСОБА_3 виявлено смугастий переривчастий синець з осадненням шкіри в середній третині шиї, який виник від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, який мав гнучкі властивості, за механізмом дії тиснення та тертя і по давності утворення відповідає терміну однієї доби до обстеження. Інших тілесних ушкоджень на його тілі, у тому числі в ділянці статевих органів, не виявлено. При судово-цитологічній експертизі вмісту з поверхні статевого члена наявності клітин піхвового та букального епітелію не виявлено, що не виключає можливості скоєння ОСОБА_3 статевого акту незадовго до проведення експертизи (т.1 а.с.92-93);

- висновком експерта № 04 від 18 січня 20 лютого 2024 року судово-медичної експертизи ОСОБА_10 , згідно з яким у ОСОБА_10 виявлені чотири забиті рани на лівій гомілці, численні синці на голові, обох руках та ногах, ділянки відсутності волосся з цятковими крововиливами, а також розрив слизової присінки піхви, садна та крововиливи на залишках дівочої перетинки та численні вогнищеві крововиливи на стінках піхви та на задній губі матки. Всі тілесні ушкодження виникли від дії тупого предмету (предметів), якими були пальці рук, і по давності утворення можуть відповідати терміну, вказаному у постанові про призначення експертизи 17 січня 2024 року. При судово-медичному дослідженні мазків та тампону із вмістом піхви сперматозоїди не виявлені, що не виключає можливість скоєння з нею статевого акту незадовго до обстеження, можливо 17 січня 2024 року (т.1 а.с.94-95);

- висновками експерта № 90 та № 91 від 22 січня 2024 року, які встановили, що кров ОСОБА_10 та ОСОБА_3 відноситься до однієї групи В з ізогемаглютининами анти-А за ізосерологічною системою АВО (т.1 а.с.96-99);

- висновком експерта № 92 від 25 січня 2024 року та № 45 від 6 лютого 14 лютого 2024 року, які установили, що в плямах на нічній сорочці, що належать ОСОБА_10 , встановлено наявність крові людини, яка може походити як від неї, так і ОСОБА_3 (т.1 а.с.100-102, а.с.158-160);

- висновком експерта № 25 від 25 січня 9 лютого 2024 року, яким у піднігтьовому вмісту правої руки ОСОБА_3 виявлено епітеліальні клітини людини, які можуть походити як від ОСОБА_10 , так і від ОСОБА_3 (т.1 а.с.109-113);

- висновком експерта № 26 від 25 січня 9 лютого 2024 року, яким у піднігтьовому вмісту лівої руки ОСОБА_3 виявлено епітеліальні клітини людини, які можуть походити як від ОСОБА_10 , так і від ОСОБА_3 (т.1 а.с.114-118);

- висновком експерта № 27 від 25 січня 13 лютого 2024 року, яким установлено при дослідженні плям на трусах ОСОБА_3 кров людини, яка може походити як від ОСОБА_10 , так і від ОСОБА_3 (т.1 а.с.161-165);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 26 січня 2024 року, у ході якого потерпіла ОСОБА_10 повністю підтвердила показання, які вона надавала у судовому засіданні (т.1 а.с.166-170);

- матеріалами прокурорської перевірки по факту намагання вчинення самогубства затриманим ОСОБА_3 ранком 19 січня 2024 року, у ході якого ОСОБА_3 пояснював, що намагався повішатись, так як знав, яке до нього буде ставлення у місцях позбавлення волі. Будь-яких протиправних дій до нього зі сторони працівників поліції не було (т.2 а.с.43-52).

Оцінка доказів

Дослідивши безпосередньо та оцінивши всі вище перераховані докази відповідно до вимог статті 94 КПК України, суд вважає їх належними і допустимими, оскільки вони прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, а також визнані і не оспорюються стороною захисту.

В процесі вивчення матеріалів кримінального провадження не було виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання та закріплення цих доказів, які б викликали сумніви у їх достовірності. Всі докази, на яких ґрунтується обвинувачення, відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності і достатності.

Суд вважає, що сукупність обставин кримінального провадження, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований обвинуваченому злочин, передбачений частиною першою статті 115 КК України, був вчинений, і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання обвинуваченого ОСОБА_17 винним за пред`явленим обвинуваченням.

Даючи ретельну оцінку висновкам експертів, суд враховує, що всі вони призначені і проведені з дотриманням вимог закону, компетентними експертами у своїй галузі, висновки експертів ґрунтуються на правильно зібраних досудовим слідством даних та доказах, відповіді експертів на поставлені питання логічні, обґрунтовані, повні та переконливі, а також узгоджуються з іншими, дослідженими і перевіреними у судовому засіданні зібраними досудовим слідством, доказами.

Суд вважає неналежними доказами копії вироку відносно ОСОБА_3 від 20 березня 2018 року (т.1 а.с.73-74), ухвали апеляційного суду від 5 липня 20218 року (т.1 а.с.75) та ухвали Вінницького районного суду від 19 серпня 2017 року про його умовно-дострокове звільнення (т.1 а.с.76-77), оскільки відповідно до частини першої статті 88 КПК України докази, які стосуються судимостей обвинуваченого або вчинення ним інших правопорушень, що не є предметом цього кримінального провадження, а також відомості щодо характеру або окремих рис характеру обвинуваченого є недопустимими на підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Ці копії вказаних документів також відповідно до статті 85 КПК України жодним чином не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Суд не приймає до уваги також і висновки таких експертиз:

- № 23 від 25 січня 9 лютого 2024 року піднігтьового вмісту з правої руки ОСОБА_10 , при проведенні якої не встановлена групова належність епітеліальних клітин та не виявлено крові (т.1 а.с.103-105);

- № 24 від 25 січня 9 лютого 2024 року піднігтьового вмісту з лівої руки ОСОБА_10 , при проведенні якої не встановлена групова належність епітеліальних клітин та не виявлено крові (т.1 а.с.106-108);

- № СЕ-19/102-24/1556-БД від 22 лютого 2024 року генетичних ознак зразків букального епітелію ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , а також мазків з піхви на ватному тампоні, якою констатоване незбігання генетичних ознак клітин з ядрами, виявленими на поверхні вати, вилученої із статевого органу ОСОБА_10 , з генетичними ознаками букального епітелію ОСОБА_3 (т.1 а.с.119-140);

- № СЕ-19/102-24/1426-Д від 26 січня 2024 року слідів пальців рук, вилучених з будинку ОСОБА_10 , які непридатні для ідентифікації особи (т.1 а.с.142-149);

- № СЕ-19/102-24/1435-ТР від 26 січня 2024 року слідів низу взуття, виявленого біля будинку ОСОБА_10 , які непридатні для порівняльного дослідження та ідентифікації взуття (т.1 а.с.150-157).

Ці висновки експертиз також відповідно до статті 85 КПК України жодним чином не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Суд не приймає до уваги невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 у інкримінованих йому злочинах, передбачених частиною першою статті 162 та частиною першою статті 152 КК України, оскільки його позиція спростовується показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка як під час досудового розслідування, так і у судовому засіданні давала тотожні показання з приводу її зґвалтування обвинуваченим, вказувала на обвинуваченого як на особу, яка вчинила відносно неї насильницький статевий злочин, зазначала про ознаки, які ідентифікують обвинуваченого ОСОБА_3 як особу, яка вчинила вказані вище злочини (легка небритість, руде волосся, не вимовляння літери «р», військова куртка). У суду немає підстав критично оцінювати та не приймати до уваги показання потерпілої в частині причетності обвинуваченого ОСОБА_3 до вчинення незаконного проникнення до житла та вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій та іншого предмета без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), оскільки їх суд вважає правдивими та такими, що узгоджуються із дослідженими у судовому засіданні та прийнятими до уваги доказами, зокрема, висновками експертів.

Показання обвинувачення в частині пояснення наявності на його трусах плям крові порізом руки болгаркою не приймаються судом до уваги, оскільки спростовуються висновком судово-медичного експерта № 03 від 19 січня 20 лютого 2024 року, яким не встановлено наявність у ОСОБА_3 будь-яких порізів, подряпин та інших пошкоджень на руці. Про таку відсутність ушкоджень підтвердив експерт ОСОБА_16 , будучи допитаним у судовому засіданні.

Що стосується показань свідка ОСОБА_18 , який у судовому засіданні підтвердив, що обвинувачений ОСОБА_3 17 січня 2024 року з 12 год до 21 год весь час був у полі його зору, суд не приймає їх до уваги, так як свідок є другом обвинуваченого і, на думку суду, таким чином намагається допомогти обвинуваченому.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні давав суперечливі показання, поясняв, що нічого не пам`ятає. Однак після зачитування прокурором його показань, наданих на досудовому слідстві, заявив, що події пам`ятав краще при допиті слідчим, якому поясняв, що 17 січня 2024 року ОСОБА_3 разом з ОСОБА_15 був у нього в магазині «Все для всіх» приблизно біля 19 год, купили і випили пляшку горілки. ОСОБА_3 був і камуфляжній куртці «зеленого пікселя». Хтось із місцевих купив і дав ОСОБА_3 металеву банку напою «ромкола». Десь о 20 год ОСОБА_3 пішов. Ці показання свідка узгоджуються із показаннями потерпілої та іншими доказами кримінального провадження, зокрема з протоколом огляду місця події (т.1 а.с.41-55), у ході якого біля будинку потерпілої була виявлена пуста металева банка з-під напою «ромкола». Тому беруться судом до уваги.

Застосування до ОСОБА_3 недозволених методів слідства також не знайшло підтвердження у судовому засіданні, оскільки спростовано наданими прокурором матеріалами відповідної перевірки факту намагання суїциду підозрюваного.

Отже, всі досліджені судом докази достовірно свідчать про наявність фізичного контакту між потерпілою ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_3 , протиправний характер якого, спрямований на умисне задоволення статевої пристрасті проти волі потерпілої, знайшов підтвердження в ході судового слідства.

Невизнання обвинуваченим своєї вини у інкримінованих йому злочинах суд розцінює як намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинення насильницьких дій сексуального характеру.

Суд вважає, що сукупність обставин кримінального провадження, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміновані обвинуваченому злочини, передбачені частиною першою статті 162 та частиною першою статті 152 КК України, були вчинені, і обвинувачений є винним у вчиненні цих злочинів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винним за пред`явленим обвинуваченням (стандарт доведення поза розумним сумнівом).

Таким чином суд, зберігаючи відповідно до вимог частини шостої статті 22 КПК України об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, розглядаючи кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення, вважає, що стороною обвинувачення поза розумним сумнівом доведено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив незаконне проникнення до житла, а також вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій та іншого предмета без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), і його дії слід кваліфікувати за частиною першою статті 162 та частиною першою статті 152 КК України.

Відомості щодо особи обвинуваченого

Особа обвинуваченого ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується фотокопією його паспорта серії НОМЕР_1 , виданого 15 грудня 2004 року Жмеринським РВ УМВС України у Вінницькій області (т.1 а.с.62-63).

Згідно з довідкою про судимість від 19 січня 2024 року, ОСОБА_3 раніше судимий (т.1 а.с.64-68).

Відповідно до довідки-характеристики № 01-1-2024/79 від 19 січня 2024 року Браїлівського старостинського округу Жмеринської міської ради Вінницької області ОСОБА_3 по місцю проживання зарекомендував себе з задовільної сторони, компрометуючих матеріалів на нього немає. Заяв, скарг, нарікань від мешканців округу стосовно його поведінки не надходило (т.1 а.с.68).

Згідно з довідкою цього ж старостинського округу № 01-1-2024/80 від 19 січня 2024 року, ОСОБА_3 проживає у АДРЕСА_1 разом із матір`ю ОСОБА_20 (т.1 а.с.69).

Згідно з довідками Жмеринської ЦРЛ № 43 та № 52 від 19 січня 2024 року, ОСОБА_3 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не значиться, за лікуванням останніх п`ять років не звертався (т.1 а.с.70-71).

Відповідно до досудової доповіді від 4 квітня 2024 року органу пробації ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення дуже високий, а також високий рівень ймовірної небезпеки для суспільства. Застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції (т.1 а.с.182-185).

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання

Обставин, які у відповідності із статтею 66 КК України пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставинами, які у відповідності із статтею 67 цього Кодексу обтяжують покарання, суд визнає рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Мотиви призначення покарання

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є кримінальним проступком і нетяжким злочином; обставини, що обтяжують покарання та особу винного, який раніше судимий, характеризується задовільно; що покарання є заходом примусу, який застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, і яке має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого; виходячи з принципів індивідуалізації, розумності покарання з метою попередження вчинення нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Водночас суд враховує, що санкцією частини першої статті 162 КК України передбачене покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років, а санкцією частини першої статті 152 КК України у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років.

Суд вважає, що виходячи з принципу справедливості покарання, суд має застосувати більш суворий вид покарання за скоєний злочин лише тоді, коли менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження скоєння нею нових злочинів.

На думку суду, вчинення злочину сексуального характеру відносно особи похилого віку становить собою велику суспільну небезпеку, характеризується виключною аморальністю та цинічністю дій винного. Цей злочин пов`язаний з посяганням на статеву свободу особи та статеву недоторканість, такий злочин грубо принижує гідність потерпілої від злочину особи, заподіює їй глибоку психічну травму, може завдати серйозної шкоди її здоров`ю. Тому цей злочин є надзвичайно небезпечним, хоча і відноситься законом до нетяжких злочинів.

Приймаючи до уваги вказані вище обставини, що враховані судом при розгляді судового провадження, суд вважає, що призначення покарання у вигляді позбавлення волі на термін ближче до максимального строку, як про це просить прокурор, є пропорційним та адекватним, тобто справедливим і спрямованим на досягнення легітимної мети та співмірними з нею.

Саме таке покарання буде відповідати принципу індивідуалізації покарання, відповідно до якого суд, на основі оцінки ряду вказаних вище загальних і спеціальних критеріїв, зазначених у законі, визначає особі, яка вчинила злочин, справедливу міру покарання, спрямовану на досягнення цілей виправлення засудженого і приватної превенції.

Мотиви ухвалення інших процесуальних рішень

Суд вважає, що процесуальні витрати на залучення експерта, згідно зі статтею 124 КПК України, стягненню з обвинуваченого на користь держави не підлягають, оскільки саме ці висновки експертів, вартість яких вказана у матеріалах кримінального провадження, відкинуті судом і не взяті до уваги.

Запобіжний захід обирався і продовжує існувати у виді тримання під вартою. Суд вважає, що запобіжний захід слід продовжити на 60 днів з метою забезпечення можливості оскарження вироку, апеляційного розгляду кримінального провадження та виконання вироку.

Цивільний позов не заявлявся, речові докази після набрання вироком законної сили слід знищити, належні обвинуваченому йому повернути.

Керуючись статтями 370, 371, 374, 394 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 162 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 152 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців.

У відповідності із статтею 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим обрати ОСОБА_3 остаточну міру покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Речові докази, які знаходяться у кімнаті речових доказів Жмеринського РВП :

- нічну сорочку біло-блакитного кольору та білі труси (плавки) в чорну крапку, належні потерпілій ОСОБА_10 знищити;

- металеву банку об`ємом 500 мл із написом «Rom Cola», виявлену біля воріт потерпілої знищити;

- куртку військову типу «піксель» ЗСУ, штани спортивні сірого кольору із червоною емблемою, кофту спортивну темно-зеленого кольору, взуття берці коричневого кольору, труси чоловічі сірого кольору, належні ОСОБА_3 йому повернути.

Ухвалу слідчого судді від 29 січня 2024 року про накладення арешту на речові докази скасувати.

Запобіжним заходом до набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_3 тримання під вартою, продовживши цей термін на 60 днів : з 21 жовтня 2024 року по 19 грудня 2024 року включно.

У відповідності з частиною п`ятою статті 72 КК України в строк відбування покарання зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 термін попереднього ув`язнення з 18 січня 2024 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк в такому ж порядку з дня отримання копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження можуть у суді отримати копію вироку.

Суддя ОСОБА_21