Номер провадження: 11-сс/813/1486/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_15,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 та прокурора Київської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.09.2024 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Одеса, громадянин України, українець, з вищою освітою, одруженого, неповнолітних дітей не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , директор відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж зв`язку та інформатизації Державного університету інтелектуальних технологій і зв`язку», раніше не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000049 від 11.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,-

установив

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.09.2024 року частково задоволено клопотання слідчого СВ ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та відносно ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08.11.2024 року, в межах строку досудового розслідування, із визначенням розміру застави у розмірі 200 (двісті) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором надано матеріали (докази), якими обґрунтовується підозра та які є достатніми для переконання що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою, просить її скасувати та постановити нову, якою обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що пред`явлена підозра необґрунтована, ризики, на які посилається слідчий у клопотанні недоведені; оскаржувана ухвала не містить в собі обґрунтувань щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а розмір застави є таким, що не відповідає матеріальному становищу підозрюваного та є завідомо непомірним.

Крім того зазначає, що слідчим суддею не враховано, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, є людиною добропорядною.

Прокурор Київської окружної прокуратури ОСОБА_6 також вернулась із апеляційною скаргою, в якій не погоджується із розміром застави, визначеним слідчим суддею.

В обґрунтування запобіжного заходу зазначає, що обраний розмір застави є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання визначених ризиків.

Так, прокурор наголошує, що слідчий суддя не у повному обсязі врахував майновий стан підозрюваного, наявність у нього прихованих активів.

Позиції учасників апеляційного провадження

Захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційного суду підтримали доводи апеляційної скарги сторони захисту, просили її задовольнити та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту та підтримала свою апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного розгляду, перевіривши доводи викладені в апеляційних скаргах та дослідивши матеріали провадження за клопотанням прокурора, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви апеляційного суду

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, за обставин ретельно викладених у клопотанні слідчого.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри підтверджується наданими слідчим матеріалами, зокрема: показами свідка ОСОБА_10 , протоколом обшуку приміщення службового кабінету підозрюваного ОСОБА_8 , вилученими в ході обшуку речовими доказами, проведеними протоколом затримання у порядку ст. 208 КПК України.

Апеляційний суд зазначає, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства", зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Відомості, які містяться у наведених матеріалах, узгоджуються з обставинами, зазначеними у повідомленні про підозру, підтверджують їх та у своїй сукупності дають вагомі підстави для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено та стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, у даному кримінальному провадженні існують доведені органом досудового розслідування ризики, передбачені пунктами п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є обґрунтованим, оскільки підозрюваний, усвідомлюючи, що у разі засудження за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, може вжити заходів до переховування з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, а також з п. 36 рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України». Крім того, ЄСПЛ в своїх рішеннях «Панченко проти Росії» та «Бекчиєв проти Молдови» неодноразово зазначав, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що ОСОБА_8 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

У разі визнання його винним за вироком суду до нього неможливе застосування звільнення від реального відбування покарання на підставі ст.75 КК України.

Зазначений ризик збільшений тим, що підозрюваний в силу свого віку може вільно покидати межі України так як не військовозобов`язаним.

Ризик незаконного впливу на свідків у певному кримінальному провадженні обумовлюється тим, що відповідно до передбаченої КПК процедури показання свідків отримуються спочатку на стадії досудового розслідування шляхом їх допиту слідчим чи прокурором, а згодом після направлення обвинувального акту до суду такі показання отримуються та перевіряються на стадії судового розгляду шляхом безпосереднього допиту особи в судовому засіданні (статті 23, 224, 352 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК), оскільки жоден доказ не має наперед встановленої сили. Тобто ризик впливу на свідків існує аж до моменту безпосереднього надання під час судового розгляду показань свідками, тому заборона спілкуватися з певними особами як наслідок можливості ймовірного впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення показань учасників кримінального провадження, які мають доказову силу.

Апеляційний суд погоджується і висновком слідчого судді про те, що ОСОБА_8 за рахунок займаної посади та реалізації своїх повноважень має постійні стійкі зв`язки з іншими структурними підрозділами органів державної влади, правоохоронними органами, вказане дає змогу впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, у тому числі на інших співробітників, причетність до вчинення кримінального правопорушення яких також перевіряється під час досудового розслідування. Крім того, підозрюваний особисто знає заявника, яка є колишньою студенткою Коледжу та покази якої є надважливими.

З огляду на те, що підозрюваний займає керівну посаду у відокремленому структурному підрозділі «Фаховий коледж зв`язку та інформатизації Державного університету інтелектуальних технологій і зв`язку» та наразі не відсторонений від посади, наявний ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Разом з тим, апеляційний суд приймає до уваги відомості, передбачені ст.178 КПК України, а саме, що ОСОБА_8 перебуває у шлюбі, не має неповнолітніх дітей та має постійне місце проживання, однак зауважує, що зазначені соціальні фактори не спростовують викладені в ухвалі висновки слідчого судді та не дають достатніх підстав вважати, що вони можуть мати стримуючу дію та сприятимуть зменшенню існуючих ризиків.

Обставини, передбачені ч.2 ст.183 КПК України, які могли бути перешкодою для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема за станом здоров`я, слідчим суддею встановлені не були та у суді апеляційної інстанції стороною захисту не доведені.

Вищенаведене в сукупності з встановленими ризиками свідчить про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим слідчим ризикам та не дозволить контролювати місце перебування ОСОБА_8 , який у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу цілком ймовірно може вдатись до спроб зникнути з поля зору правоохоронного органу.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про недоведеність існування ризиків, які передбачають необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непереконливими, адже при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що на теперішній час існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, та на підставі повного та всебічного дослідження всіх обставин провадження дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Посилання захисника ОСОБА_7 на те, що слідчий суддя ще до початку розгляду клопотання по суті висловив свою позицію стосовно необхідності застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованими з огляду на наступне.

В період з моменту відкладення розгляду клопотання до 15:00 16.09.2024 в розпорядженні сторони захисту опинилась ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 від 16.09.2024, роздрукована на 10 арк. з електронної бази суду з відображенням штрих-коду у правому нижньому куті кожного аркуша на відображенням коду *1533*47422366*1*1*. Наявність штрих-коду на роздрукованій ухвалі означає, що її вже підписано ЕЦП судді.

Вказана обставина слугувала однією з підстав для заяви захисника ОСОБА_7 про відвід слідчому судді ОСОБА_1 , яка була розглянута суддею Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_11 .

З доводів захисника ОСОБА_7 вбачається, що слідчий суддя ОСОБА_1 підлягає відводу, так як є упередженим по відношення до ОСОБА_8 , оскільки, на думку захисника, допускав процесуальні порушення до розгляду клопотання про тримання під вартою, та прийняв рішення про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 та наявність ризиків, до початку розгляду клопотання по суті.

При цьому, суд критично оцінив доводи сторони захисту, що рішення слідчого судді було підписано ЕЦП, так як на ньому наявний шрих - код з системи документообігу суду, оскільки вказані доводи не ґрунтуються на фактичних обставинах.

Так відповідно до технічної документації для комп`ютерної програми «Д-3», затвердженої наказом Генерального директора ДП «Інформаційні судові системи» №62/ОД від 20.04.2023, формування унікального штрих-коду не свідчить про накладання ЕЦП, а відбувається для кожної друкованої форми документу по справі, ОСК, або картки на особу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що стороною захисту не доведені обставини, які свідчать про упередженість слідчого судді ОСОБА_1 у кримінальному провадженні, а тому заява захисника ОСОБА_7 про відвід слідчого судді на підставі п.4 ч.1 ст.75 КПК України є безпідставною та її правомірно було залишено без задоволення.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що відповідно до рішення Ради суддів України від 02.04.2015 року № 25 розроблено нову редакцію Положення про автоматизовану систему документообігу суду, відповідно до якого вбудований редактор текстів - це функціональна частина автоматизованої системи, що надає можливість створення та налаштування шаблонів документів, а також забезпечує виготовлення процесуальних та інших документів суду на підставі цих шаблонів в інтерфейсі текстового редактора; користувач автоматизованої системи - суддя, помічник судді, працівник апарату суду, технічний адміністратор (на підставі наказу керівника апарату суду); оригінал електронного судового рішення - електронний примірник судового рішення з ЕЦП судді (головуючого судді або судді-доповідача у разі колегіального розгляду судової справи), що не підлягає редагуванню.

Автоматизована система забезпечує автоматизацію технологічних процесів обробки інформації в суді, зокрема зберігання текстів судових рішень та інших документів, створених у автоматизованій системі та відправку оригіналів електронних судових рішень до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Електронний примірник кожного документа зберігається в автоматизованій системі в стані "Оригінал" та засвідчується ЕЦП особи, яка підписала цей документ.

Доступ для коригування зазначених документів автоматично блокується автоматизованою системою.

З метою ідентифікації документа та його швидкого пошуку в автоматизованій системі для кожного документа автоматизованою системою автоматично формується унікальний ідентифікатор. Структура унікального ідентифікатора є такою: код бази даних суду, унікальний ідентифікатор документа в базі даних суду, тип документа та тип юрисдикції.

Оригінали електронних судових рішень, засвідчені ЕЦП, направляються до Єдиного державного реєстру судових рішень у порядку, визначеному Порядком ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.

Надсилання оригіналів електронних документів суду до державних реєстрів та інформаційних систем інших державних органів і установ здійснюється автоматизованою системою в автоматичному режимі відповідно до регламентів, затверджених спільними наказами ДСА України та відповідних державних органів і установ.

Як убачається із до Єдиного державного реєстру судових рішень, оскаржена ухвала була підписана ЕЦП слідчого судді ОСОБА_1 2.09.2024 року та надання загального доступу було забезпечено 23.09.2024 року. Вказане спростовує твердження захисника ОСОБА_7 про те, що судове рішення було ухвалено та підписано слідчим суддею до початку розгляду клопотання прокурора.

Крім того, як убачається із матеріалів справи, 23.09.2024 року слідчим суддею ОСОБА_1 була постановлена ухвала про виправлення описки в повному тексті ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.09.2024 року по справі № 947/29034/24, провадження № 1-кс/947/12408/24 та зазначено вірну дату її постановлення 17.09.2024 року.

Разом з тим, відповідно до звіту про автоматизований розподіл справ між суддями Київського районного суду м. Одеси убачається, що 14.09.2024 о 10:09:04.683 год. відбувся автоматизований розподіл справи, якій присвоєний єдиний унікальний номер: 947/29034/24, номер провадження: 1-кс/947/12408/24, спеціалізація: тримання під вартою. Кількість суддів, яких визначено на поточну спеціалізацію у Київському районному суді м. Одеси - 2, та під час автоматизованого розподілу справи було виключено ОСОБА_12 у зв`язку із зайнятістю згідно табелю.

Таким чином обрано суддю за випадковим числом: 7 - ОСОБА_1 період з 01.01.2024 до 14.09.2024; Відпрацьовано: 172; Справ розподілено(приведена вага): 1795,50; КН 10,44; Інтервал 0-51; КАП 1,00.

Вказане спростовує твердження захисника ОСОБА_7 про порушення порядку розподілу судової справи між суддями.

Що стосується непомірного розміру застави, визначеному ОСОБА_8 в якості альтернативного запобіжного заходу, апеляційний суд звертає увагу на той факт, що згідно платіжної інструкції від 19.09.2024 року ОСОБА_13 сплачено заставу за ОСОБА_8 у розмірі 605 600 грн.

Разом з тим, як зазначає прокурор ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі визначений слідчим суддею розмір застави підозрюваному ОСОБА_8 є недостатнім для забезпечення виконання останнім процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Апеляційний суд вважає твердження прокурора обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Частиною 4 статті 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного злочину, що відповідно до вимог п.2) ч.5 ст.182 КПК України, передбачає визначення застави від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Між тим, згідно абзацу 2 ч.5 ст.182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Апеляційний суд зазначає про те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що суд, при встановленні суми застави, яка перевищує платоспроможність обвинуваченого повинен враховувати тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, а також його професійне становище. Судом, враховуючи винятковий характер справи, виправдано корегування суми для звільнення під заставу з рівнем передбачуваної відповідальності для забезпечення того, щоб винні не мали стимулу уникати правосуддя і знехтувати заходами безпеки.

В цьому контексті апеляційний суд приймає до уваги положення п. 25 рішення ЄСПЛ у справі «Істоміна проти України» від 13.01.2022, в якому Суд зауважує на тому, що загальні принципи щодо обґрунтування визначення розміру застави наведені в рішеннях у справах «Корбан проти України» (Korban v. Ukraine), заява №26744/16, п.п. 154-157, від 04.07.2019), та «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain), заява №12050/04, п.п. 78-81, ЄСПЛ 2010). Зокрема, гарантія, передбачена п. 3 ст. 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок передбачуваного злочину, а лише присутність обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу обвинуваченого, належне йому майно та його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави або вжиття заходів проти поручителів у випадку його неявки у судове засідання буде достатнім стримуючий фактором, щоб позбавити його бажання втекти (див. рішення у справі «Гафа проти Мальти» (Gafа v. Malta), заява №54335/14, п. 70, від 22.05.2018). Оскільки відповідне питання є основоположним правом на свободу, гарантованим ст. 5 Конвенції, органи державної влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і для вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Тяжкість обвинувачень, пред`явлених обвинуваченому, не може бути вирішальним фактором для виправдання розміру застави (див. рішення у справі «Хрістова проти Болгарії» (Hristova v. Bulgaria), заява №60859/00, п. 111, від 07.12.2006).

Колегія суддів вважає, що розмір застави повинен відповідати тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого на даному етапі досудового розслідування підозрюється ОСОБА_8 , та тим ступенем довіри щодо належної процесуальної поведінки підозрюваного.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає за необхідне визначити розмір застави, який буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб нівелювати у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Разом з тим, вважаючи наявним виключного випадку, зокрема обґрунтованої на даній стадії досудового розслідування підозри у вчиненні тяжкого корупційного злочину, які беззаперечно компрометують та підривають довіру суспільства до державних органів та держави в цілому, а також викликають підвищений суспільний резонанс в умовах воєнного стану,для визначення розміру застави в даній справі, колегія суддів приходить до висновку, що у разі призначення застави як альтернативного запобіжного заходу у межах визначених п.3 ч.5 ст.182 КПК, така застава з великою вірогідністю може виявитися не здатною забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків у кримінальному провадженні, що дає законні підстави для визначення застави у більшому розмірі, ніж передбаченого зазначеною нормою процесуального закону.

Апеляційний суд вважає слушними доводи прокурора про те, що слідчим суддею не взято до уваги майновий стан підозрюваного, зокрема наявність у нього квартири в м. Одеса загальною площею 175 кв. м., автомобілю марки «SHKODA FABIA», сукупного задекларованого доходу отриманого за 2023 рік у розмірі 462 356 грн., жодних заощаджень не задекларовано. В той же час, згідно декларації за 2023 рік дружини підозрюваного - ОСОБА_13 , останньою задекларовано доходів за 2023 рік у загальному розмірі 272 346 грн., жодних заощаджень не задекларовано.

Разом з тим, не маючи заощаджень ОСОБА_13 сплачено заставу за ОСОБА_8 у розмірі 605 600 грн, вказане може свідчити про приховування частини доходів підозрюваним ОСОБА_8 та членами його родини у зв`язку з їх неправомірним походженням.

Крім того, слідчим суддею не були взяті до уваги доводи прокурора щодо дослідження фактів, які свідчать про системність дій ОСОБА_8 , спрямованих на вимагання та отримання неправомірної вигоди, що наразі досліджуються в рамках вказаного кримінального провадження.

З огляду на вищезазначені обставини в їх сукупності, колегія суддів вважає за необхідне визначити ОСОБА_8 заставу в якості альтернативного запобіжного заходу в розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб,

На переконання апеляційного суду, застава у зазначеному вище розмірі здатна буде, з огляду на перспективу її втрати, забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків та буде достатньою для запобігання вищенаведеним ризикам.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пункт 2 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора задовольнити, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити та застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб , із визначення розміру застави, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти встановленим ризикам та не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Водночас, апеляційним судом було встановлено, що 19.09.2024 гр. ОСОБА_13 на підставі оскаржуваної ухвали слідчого судді за підозрюваного ОСОБА_8 було внесено заставу в сумі 605 600 грн., тому колегія суддів, скасовуючи ухвалу слідчого судді від 17.09.2024, вважає внесеною частиною застави, визначеною ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.10.2024 року по справі № 947/29034/24 .

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Київської окружної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.09.2024 року, відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000049 від 11.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000049 від 11.09.2024 відносно ОСОБА_8 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08.11.2024 року включно.

Визначити розмір застави - 400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі що становить 1211200 (один мільйон двісті одинадцять тисяч двісті) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , код отримувача (ЄДРПОУ) - 42268321, банк отримувача - ДКСУ м.Київ, код банку отримувача (МФО): 820172, з призначенням платежу: застава за підозрюваного ОСОБА_8 , згідно ухвали Одеського апеляційного суду від 15.10.2024 року по справі № 947/29034/24 (судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ).

Взяти ОСОБА_8 під варту в залі апеляційного суду та доставити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Грошові кошти в сумі 200 (двісті) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень внесені в якості застави за ОСОБА_8 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду від 17.09.2024 року, вважати внесеною частиною застави, визначеною ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.10.2024 року по справі № 947/29034/24.

У разі внесення вказаної застави звільнити з під варти ОСОБА_8 та покласти на нього, на строк до 08 листопада 2024 року включно наступні обов`язки:

- за першою вимогою прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні, які визначені слідчим.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, неявки підозрюваного за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суд без поважних причин, чи порушення підозрюваною обов`язків, застава звертається в дохід держави і вирішується питання про застосування застави в більшому розмірі, або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Контроль та забезпечення за виконанням ухвали апеляційного суду покласти на прокурора ОСОБА_14 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4