ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/3922/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1832/24 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2024 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання захисника ОСОБА_7 у кримінальному провадженні за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 червня 2024 року стосовно ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 червня 2024 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Харкова, громадянка України, українка, раніше не судима, офіційно не працевлаштована, з середньою освітою, незаміжня, зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та їй призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 2 роки, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покладені наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Присуджено стягнути з ОСОБА_8 на користь судового експерта ОСОБА_9 витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № 1002/24 від 21 лютого 2024 у сумі 260,00 грн.

Долю речових доказів вирішено згідно ст. 100 КПК України.

Як встановив суд, 09 лютого 2024 року, близько 11 год. 35 хв., ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, діючи в умовах воєнного стану, встановленого Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та ЗУ «Затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, зайшла до торгівельного залу магазину «Аврора», де здійснює свою підприємницьку діяльність ТОВ «Вигідна покупка», розташованого за адресою: м. Харків, пр. Перемоги, буд. 75В.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, діючи умисно, ОСОБА_8 , упевнившись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає, тобто діючи таємно, підійшла до торгівельної полиці, де шляхом вільного доступу, взяла: пристрій зарядний Power Bank «KIgo», model KP-50, 10000 mAh, вартість якого, згідно висновку судової товарознавчої експертизи №1002/24 від 21.02.2024 року складає 399 гривень 00 копійок, після чого, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, вище викладений товар сховала до свого рюкзака та не розрахувавшись за товар, покинула приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ТОВ «Вигідна покупка» матеріальну шкоду згідно висновку судової товарознавчої експертизи №1002/24 від 21.02.2024 на суму у розмірі 399 гривень 00 копійок.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, визначивши ОСОБА_8 на підставі ст.75 КК України, іспитовий строк тривалістю в один рік, а з резолютивної частини вироку виключити вказівку суду про покладення обов`язку, передбаченого п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що при призначенні обвинуваченій покарання суд першої інстанції не достатньо врахував тяжкість злочину, дані про її особу, думку потерпілої сторони, яка не має будь-яких претензій до ОСОБА_8 , а також те, що наслідки від скоєного правопорушення не є тяжкими, провина у скоєному визнана в повному обсязі, матеріальні та моральні збитки добровільно відшкодовані у повному обсязі, відсутність обставин, що обтяжують покарання. Крім того, захисник зазначає, що ОСОБА_8 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася. На думку захисника, вищезазначені обставини, у своїй сукупності, можуть бути достатніми підставами для призначення ОСОБА_8 більш м`якого покарання, яке буде достатнім для сприяння виправленню засудженої.

20 серпня 2024 року до Харківського апеляційного суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Клопотання мотивовано тим, що 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким крадіжки на суму до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність. Оскільки, згідно обвинувального акту, сума викраденого ОСОБА_8 майна становить 399 гривень, то дії останньої необхідно кваліфікувати за відповідними частинами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обвинувачена ОСОБА_8 у судове засідання Харківського апеляційного суду від 26 серпня 2024 року не з`явилась.

26 серпня 2024 року на електронну адресу Харківського апеляційного суду надійшла заява обвинуваченої ОСОБА_8 про скасування вироку суду першої інстанції та закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України. Клопотання подане захисником підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити.

Відповідно до ч.4 ст.405 КК України, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Зі змісту ч.4 ст.401 КПК України вбачається, що обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища.

У зв`язку з викладеним, вислухавши думку прокурора та захисника ОСОБА_7 , які вважали можливим провести судове засідання за відсутністю обвинуваченої, колегія суддів вирішила провадити апеляційний розгляд без участі обвинуваченої ОСОБА_8 , однак, з обов`язковою участю її захисника, з урахуванням доводів, які містяться в апеляційній скарзі, та клопотанні захисника ОСОБА_7 , в яких йдеться про покращення процесуального становища обвинуваченої, та наявних відомостей у матеріалах кримінального провадження.

Заслухавши доповідь головуючого судді, вислухавши доводи захисника ОСОБА_7 , який підтримав клопотання та просив закрити кримінальне провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, а також думку прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 , дослідивши і перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до наступного.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Поряд із цим, відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким ст.51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч. 2 ст.51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібної крадіжкою, за яке передбачене адміністративне стягнення, вважається крадіжка, вартість майна якої на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно п. 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2024 року становить 3028 гривень, тобто неоподаткований мінімум доходів громадян складає 1514 гривень на 2024 рік, а два неоподаткованих мінімумів (ч.2 ст. 51 КУпАП) становить 3028 гривень.

Таким чином, з 09 серпня 2024 року сума викраденого майна, яка не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, є дрібною крадіжкою, та особа повинна нести відповідальність за відповідною частиною ст.51 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 визнана судом першої інстанції винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану. Вартість викраденого ОСОБА_8 майна, згідно висновку судової товарознавчої експертизи №1002/24 від 21 лютого 2024 року, складає 399 гривень 00 копійок.

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Положеннями п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України встановлено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

У зв`язку з тим, що Законом України № 3886-ІХ збільшилася сума викраденого, з якої настає кримінальна відповідальність за злочини щодо права власності, то вказані обставини у даному випадку є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що клопотання захисника ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню із закриттям кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Крім того, у зв`язку із закриттям кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, процесуальні витрати на залучення експерта слід віднести на рахунок держави, а долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

За таких обставин, враховуючи думку захисника ОСОБА_7 , який просив залишити без розгляду його апеляційну скаргу, а також те, що вирок підлягає скасуванню із закриттям кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, подану апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 належить залишити без задоволення.

Керуючись ст.58 Конституції України, ст.ст.4, 5 КК України, ст.ст. 284, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Клопотання захисника ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 червня 2024 року стосовно ОСОБА_8 скасувати.

Кримінальне провадження №0000447 від 17 лютого 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Процесуальні витрати, які пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи №1002/24 від 21 лютого 2024 року в розмірі 260,00 гривень, віднести на рахунок держави.

Речовий доказ, а саме: зарядний пристрій Power Bank «Klgo», model KP-50, 10000 mAh, повернути власнику.

Речовий доказ, а саме: CD-R «Alerus» 700 Mb, 80 min 52х із відеозаписом від 09 лютого 2024 року, - залишити в матеріалах кримінального провадження №0000447 від 17 лютого 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: