19.11.2024 Єдиний унікальний номер 205/6673/24
1-кп/205/895/24
Провадження №1-кп/205/895/24
Справа №205/6673/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року Ленінський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

потерпілого: ОСОБА_4

представника потерпілого: адвоката ОСОБА_5

цивільного позивача: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, в м.Дніпро, кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0001428 від 22 квітня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, одруженого, освіта середня, раніше не засудженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_7 , 19 квітня 2024 року, близько 17 години 26 хвилин, керуючи автомобілем «DACIA SANDERO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , почав рух з узбіччя на проїзну частину вул.Велика Діївська, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, з боку вул.Лірницької в напрямку вул.Метробудівської, в м.Дніпро. Під час руху, обвинувачений ОСОБА_7 , грубо порушуючи п.10.1 Правил дорожнього руху України, який свідчить: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виконуючи маневр розвороту, допустив зіткнення з мотоциклом «LIFAN LF250GY-3», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався у попутному з ОСОБА_7 напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, потерпілому ОСОБА_4 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми тіла: закритої травми черева, розриву правої нирки та розриву печінки в ділянці воріт, масивної черевинної гематоми справа та явищ внутрішньочеревної кровотечі; синців: на внутрішній поверхні правого ліктьового суглобу з переходом на плече та передпліччя та на передній поверхні лівого передпліччя в середній третині; саден: на тильній поверхні правої кисті в проекції голівки 2-ї п`ясної кістки, на тильній поверхні лівої кисті в проекції між 2-ю та 3-ю п`ясними кістками та в проекції внутрішньої поверхні лівого гомілково-стопного суглобу, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся та підтвердив суду, що 19 квітня 2024 року, близько 17 години 30 хвилин, він дійсно, керуючи автомобілем «DACIA SANDERO», р/н НОМЕР_1 , виконував розворот з узбіччя по вул.Велика Діївська, з боку вул.Лірницької в напрямку вул.Метробудівській. Під час виконання вказаного маневру, він не помітив мотоцикл під керуванням потерпілого ОСОБА_4 , який рухався у попутному напрямку та допустив зіткнення з ним, в результаті чого потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Крім показань самого обвинуваченого, винуватість ОСОБА_7 повністю підтверджена наступними доказами, дослідженими судом під час судового розгляду.

Так, потерпілий ОСОБА_4 суду підтвердив, що 19 квітня 2024 року, близько 17 години 30 хвилин, керуючи мотоциклом «LIFAN LF250GY-3», р/н НОМЕР_2 , він рухався по вул.Велика Діївська, з боку вул.Лірницької в напрямку вул.Метробудівської. Під час руху він побачив автомобіль «DACIA SANDERO», р/н НОМЕР_1 , під керуванням обвинуваченого ОСОБА_7 , який стояв на узбіччі у попутному напрямку, а потім, не надавши йому дорогу, почав виконувати маневр розвороту, у зв`язку з чим відбулось зіткнення, в результаті чого йому були спричинені тяжкі тілесні ушкодження.

Зазначені обставини також повністю підтверджуються: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 19 квітня 2024 року, схемою та фото-таблицями до нього (а.с.87-95), в якому зафіксоване місце зіткнення транспортних засобів та розташування їх розташування на проїзній частині, а також пошкодження, які отримали транспортні засоби після зіткнення; протоколом огляду відеозаписів з камери спостереження ФОП «Укртранссервіс» від 23 квітня 2024 року (а.с.110-118), на якому зафіксовано момент зіткнення автомобіля під керуванням обвинуваченого ОСОБА_7 та мотицикла під керуванням потерпілого ОСОБА_4 ; протоколами проведення слідчого експерименту від 09 травня 2024 року (а.с.131-136, 137-142), під час яких обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_4 вказали на обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 19 квітня 2024 року; висновком судово-медичної експертизи №1444е від 21 травня 2024 року (а.с.128-130), відповідно до якої потерпілому ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми тіла: закритої травми черева, розриву правої нирки та розриву печінки в ділянці воріт, масивної черевинної гематоми справа та явищ внутрішньочеревної кровотечі; синців: на внутрішній поверхні правого ліктьового суглобу з переходом на плече та передпліччя та на передній поверхні лівого передпліччя в середній третині; саден: на тильній поверхні правої кисті в проекції голівки 2-ї п`ясної кістки, на тильній поверхні лівої кисті в проекції між 2-ю та 3-ю п`ясними кістками та в проекції внутрішньої поверхні лівого гомілково-стопного суглобу, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння; висновком судової авто технічної експертизи №СЕ-19/104-24/20306-ІТ від 16 травня 2024 року (а.с.144-147), відповідно до якої в даній дорожній обстановці, в діях обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди; а також долученими до справи речовими доказами (а.с.102, 103, 119), якими визнано автомобіль «DACIA SANDERO», р/н НОМЕР_1 , мотоцикл «LIFAN LF250GY-3», р/н НОМЕР_2 та оптичний диск з відео файлами.

Таким чином, допитавши обвинуваченого та потерпілого, а також дослідивши письмові докази та матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не засуджений, під наглядом у лікаря-нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання, суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З огляду на зазначене, враховуючі обставини вчинення кримінального правопорушення та думку потерпілого, а також позицію прокурора, який просив призначити покарання із застосуванням ст.75 КК України, наявність обставин, які пом`якшують покарання, щирого каяття останнього, суд вважає, що наявні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України і таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення і досягнення інших цілей покарання. В той же час, з урахуванням особи обвинуваченого та обставин кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне призначати ОСОБА_7 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, однак не в максимальному розмірі, передбаченому санкцією частини другої ст.286 КК України.

Вирішуючи питання щодо заявлених цивільних позовів: потерпілим ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 2942,49 грн. та моральної шкоди на суму 1 000 000 грн.; цивільним позивачем ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 50 179,19 грн. та моральної шкоди на суму 10 000 грн., суд виходить з наступного.

Згідно із положеннями ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.

Стаття 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст.ст.22, 1166 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Шкода завдана неправомірними діями майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Під час розгляду кримінального провадження встановлено, що в результаті дій обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_4 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження. В результаті отримання тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_4 поніс витрати, пов`язані з лікуванням в сумі 2942,49 грн., які підтверджені документально.

Крім того, в результаті дій обвинуваченого ОСОБА_7 було пошкоджене майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме: мотоцикл «LIFAN LF250GY-3», р/н НОМЕР_2 , вартість відновлюваного ремонту якого складає 50 179,19 грн., що підтверджено належними доказами. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в частині відшкодування майнової шкоди підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розглядаючи цивільний позов ОСОБА_4 в частині стягнення моральної шкоди, суд вважає, що він підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода полягає у тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

В пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Таким чином, враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди у потерпілого ОСОБА_4 , яка була завдана йому незаконними діями обвинуваченого ОСОБА_7 шляхом спричинення тяжких тілесних ушкоджень, враховуючи характер, обсяг та тривалість душевних страждань, яких зазнав потерпілий, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає заявлений розмір моральної шкоди у сумі 1 000 000 грн. завищеним, в зв`язку з чим приходить до висновку, що сума в розмірі 400 000 грн., повністю відповідає глибині моральних страждань та переживань потерпілого і підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 .

В той же час суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні цивільного позову ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 моральної шкоди в сумі 10 000 грн., оскільки вони належним чином не обґрунтовані.

На підставі ст.122 ч.2, 124 ч.2 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 3029,12 грн.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_7 звільнити від відбування основного призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави витрати на залучення експерта при проведенні судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/104-24/20306-ІТ від 16 травня 2024 року в розмірі 3029 гривень 12 копійок.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 :

- в рахунок відшкодування майнової шкоди 2942 гривні 49 копійок;

- в рахунок відшкодування моральної шкоди 400 000 гривень;

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 , в рахунок відшкодування майнової шкоди 50 179 гривень 19 копійок.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_6 - відмовити.

Речові докази по справі:

- оптичний носій з відео файлами залишити в матеріалах кримінального провадження;

- автомобіль «DACIA SANDERO», р/н НОМЕР_1 залишити у ОСОБА_7 ;

- мотоцикл «LIFAN LF250GY-3», р/н НОМЕР_2 залишити у ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1