Справа №735/1277/23р.
Провадження по справі № 1-кп/735/22/2024р.
УХВАЛА

06 листопада 2024 року смт. Короп

Коропський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду смт. Короп клопотання обвинуваченого у кримінальному провадженні № 0000420 від 03.08.2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 127, ч. 1 ст. 125 КК України,

прокурора - ОСОБА_4 ,

представника малолітніх потерпілих та потерпілої ОСОБА_5 адвоката - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

На розгляді у Коропському районному суді Чернігівської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000420 від 03.08.2023 року щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 127, ч. 1 ст. 125 КК України.

23.10.2024 року прокурором ОСОБА_8 за погодженням заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури змінено обвинувачення та складено обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 127, ч. 1 ст. 125 КК України.

01.11.2024 року обвинуваченим ОСОБА_3 подано письмове клопотання про зміну запобіжного заходу тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід. Клопотання обгрунтовує тим, що у зв`язку із зміною обвинувачення, у суді доведено та документально підтверджено, що обвинувачення за ч. 3 ст. 146 КК України є заздалегідь надуманим та висунуто навмисно, а пред`явлене обвинувачення за ч. 1 ст. 127, ч. 1 ст. 125 КК України не вимагає безальтернативного тримання під вартою.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 клопотання підтримав та зазначив, що подальше тримання під вартою є прямим порушенням його конституційних прав. Додав, що при виборі виду більш м`якого запобіжного заходу покладається на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_7 клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 підтримав та просить задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, при цьому подала заяву про вирішення даного клопотання за її відсутності.

Представник Служби у справах дітей Коропської селищної ради ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилась, подавши заяву про вирішення клопотання за її відсутності. При прийнятті судового рішення покладається на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_6 правова позиція якого узгоджена із потерпілою ОСОБА_5 категорично заперечує щодо можливого задоволення даного клопотання пославшись, що ризики визначені ст. 177 КПК України не спростовані та не змінились.

Прокурор ОСОБА_4 заперечує проти задоволення клопотання посилаючись на доведення об`єктивного існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого, при цьому будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України стороною захисту не наведено.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R (80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкрімінованого злочину.

У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись у кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 інкрімінується вчинення тяжкого кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України та кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, які вчинені по відношенню до осіб, з якими він спільно проживав однією сім`єю, двоє потерпілих є малолітніми і вони зазнали найбільше знущань, тілесних ушкоджень. На даний час за найтяжче з інкримінованих кримінальних правопорушень законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до шести років позбавлення волі.

Таким чином, розуміючи тяжкість та невідворотність можливого покарання обвинувачений може ухилитися від суду. Враховуючи, що судове провадження не завершено до спливу строку тримання під вартою, місце реєстрації обвинуваченого у м. Києві, що на значній відстані від місця проведення судового розгляду, обвинувачений не має офіційного заробітку, щоб прибувати за кожною вимогою до суду, отже, ризики, що передбачені ст. 177 КПК України не зменшились і не зникли та не спростовані стороною захисту, а отже клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 331, 372, 395 КПК України, суд,

у х в а л и в:

у задоволенні клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про зміну запобіжного заходу тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1