Справа № 304/2749/24 Провадження № 1-кс/304/860/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2024 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , у режимі відеоконференції власника майна адвоката ОСОБА_4 ,розглянувши клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000118 від 01 листопада 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,

У С Т А Н О В И Л А:

01 листопада 2024 року прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме автомобіль марки «Toyota Land Cruiser 200 (V8)», номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , мешканцю АДРЕСА_1 , та який перебуває у користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 , а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_4 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Клопотання мотивує тим, що 31 жовтня 2024 року о 15:55 год надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що цього ж дня о 15:54 год у АДРЕСА_3 , начальник СРПП ВП № 1 м. Перечин повідомив про зупинку автомобіля марки «Toyota Land Cruiser 200 (V8)», номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, яким керував ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_2 . Під час перевірки документів виявлено, що ідентифікаційний номер транспортного засобу № НОМЕР_3 має ознаки підробки, оскільки такий відсутній в інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України». Після проведення огляду місця події вказаний вище автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію вилучено та постановою слідчого визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000118 від 01 листопада 2024 року.

Отже, враховуючи те, що автомобіль марки «Toyota Land Cruiser 200 (V8)», номерний знак НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є речовими доказами, мають значення речових доказів у цьому кримінальному провадженні, з метою їх збереження та забезпечення проведення призначеної судово-криміналістичної експертизи, тому прокурор просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав у повному обсязі та просив таке задовольнити, посилаючись на викладені в ньому обставини.

Власник майна ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні прокурора, просив у задоволенні такого відмовити, при цьому посилаючись на подане ним письмове заперечення на клопотання про арешт майна.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників процесу, вивчивши надані матеріали, зваживши доводи, викладені у клопотанні, приходить до такого висновку.

Як установлено з наданих прокурором матеріалів, 31 жовтня 2024 року о 15:55 год надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що цього ж дня о 15:54 год у АДРЕСА_3 , начальник СРПП ВП № 1 м. Перечин повідомив про зупинку автомобіля марки «Toyota Land Cruiser 200 (V8)», номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, яким керував ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_2 . Під час перевірки документів виявлено, що ідентифікаційний номер транспортного засобу № НОМЕР_3 має ознаки підробки, оскільки такий відсутній в інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України».

За цим фактом органом досудового розслідування сектором дізнання відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області 01 листопада 2024 було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та присвоєно номер 0000118 з правовою кваліфікацією за ст. 290 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 1 від 01 листопада 2024 року.

При цьому, автомобіль марки «Toyota Land Cruiser 200 (V8)», номерний знак НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , які виявлені та вилучені під час огляду місця події від 31 жовтня 2024 року в АДРЕСА_4 , який було проведено слідчим за участю понятих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , постановою начальника СД відділення поліції № 1 визнано речовими доказами в кримінальному провадженні № 0000118.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Оцінюючи доводи, наведені в клопотанні, обставини установлені у судовому засіданні, на думку слідчого судді, органом досудового розслідування не було дотримано вимог, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 173 КПК України, а саме не доведено правової підстави для арешту майна, можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Так, прокурор у клопотанні зазначає про необхідність проведення слідчих дій, що спрямовані на встановлення ознак підробки у номерних позначеннях автомобіля марки «Toyota Land Cruiser 200 (V8)». Жодних тверджень про те, що зазначений автомобіль був знаряддям вчинення знищення, підробки або заміни номерів, вузлів та агрегатів транспортного засобу, зберіг на собі сліди підробки або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту підробки номерних позначок, чи був набутим внаслідок підробки номерних знаків, клопотання прокурора не містить. Навпаки, прокурор у судовому засіданні повідомив слідчому судді, що жодних втручань у цей автомобіль з метою знищення, підробки або заміни ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова не здійснювалось. Не долучено також і жодного доказу, який би підтверджував наведені обставини, які, у свою чергу прокурор повинен довести у розумінні статті 98 КПК України для визнання згаданого автомобіля речовим доказом у межах кримінального провадження, що зареєстроване за фактом знищення, підробка або заміна номерів, вузлів та агрегатів транспортного засобу. Саме по собі визнання слідчим згаданого автомобіля речовим доказом у межах кримінального провадження без будь-якого обґрунтування на предмет відповідності ознакам речового доказу ст. 98 КПК України слідчий суддя оцінює критично.

Більше того, власник транспортного засобу надав документи, які підтверджують проведення перереєстрації за участю експерта МВС у 2024 році. Це вказує на те, що транспортний засіб пройшов офіційні перевірки на відповідність та легальність, які передбачені при реєстраційних процедурах. Перевірка експертом МВС у процесі перереєстрації підтверджує легальність VIN-коду та відсутність підстав вважати його підробленим.

Розглядаючи питання накладення арешту на автомобіль марки «Toyota Land Cruiser 200 (V8)», номерний знак НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_4 , слідчий суддя зазначає, що кримінальне провадження здійснюється лише за ознаками ст. 290 КК України (знищення, підробка або заміна ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміна без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу), тоді як з наданого клопотання та матеріалів кримінального провадження свідчить, що органом досудового розслідування є підозра вчинення іншого злочину, передбаченого ст. 358 КК України (підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів), оскільки є підозра у підробленні він-коду автомобіля саме у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, а не на самому транспортному засобі.

Це свідчить, що в порядку ст. 214 КПК України слідчий та прокурор не здійснили дій про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а отже в рамках кримінального провадження № 0000118 від 01 листопада 2024 року слідчий та прокурор не можуть проводити перевірку обставин, які підпадають під ознаки іншого кримінального правопорушення.

Слідчий повинен був невідкладно внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування, предметом якого було би встановлення ознак відповідного кримінального правопорушення, і саме в такий процесуальний спосіб вилучені речі в кримінальному провадженні мали би статус речових доказів.

Отже, встановлені у судовому засіданні обставини свідчать, що транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію не можуть бути доказами у розумінні вимог статей 84, 98 КПК України в кримінальному провадженні № 0000118, накладення арешту як і проведення експертизи без внесення відомостей до ЄРДР буде недопустимим доказом.

Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Отже, арешт транспортного засобу вимагає обґрунтованих підстав та коректного встановлення його ідентифікаційного номера. Помилка з боку поліцейського при введенні VIN-коду є технічною помилкою, що призвела до ненадання точної інформації, а не ознакою незаконності або підробки транспортного засобу. Недоліки у діях правоохоронних органів не можуть слугувати достатньою підставою для обмеження прав власника на його майно. Це підкреслює відсутність об`єктивних підстав для арешту. Автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію не можуть бути доказами у розумінні вимог статей 84, 98 КПК України у цьому кримінальному провадженні, тому слідчий суддя вважає, що відсутні підстави для накладення арешту на згадане майно.

Також, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного та керуючись статтями 40, 131, 132, 168, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

У задоволенні клопотання прокурора, поданого у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000118 від 01 листопада 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно відмовити повністю.

У порядку ч. 3 ст. 173 КПК України тимчасово вилучене майно, а саме автомобіль марки «Toyota Land Cruiser 200 (V8)», VIN: НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_4 , негайно повернути останньому як власнику.

Слідчий, прокурор у кримінальному провадженні № 0000118 від 01 листопада 2024 року після отримання копії ухвали повинні негайно вжити заходів щодо виконання ухвали та направити слідчому судді повідомлення про його виконання.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

На підставі ч. 2 ст. 376 КПК України повний текст ухвали складено 12 листопада 2024 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1