УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника пробації ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Володимирського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області ОСОБА_6 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Блаженик, Турійського району, Волинської області, житель АДРЕСА_1 , засудженого вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.01.2023 року за ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, та на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку на три роки, про звільнення від призначеного покарання на підставі частини 2 статті 74 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14.10.2024 року до Володимир-Волинського міського суду Волинської області надійшло подання Володимирського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області ОСОБА_6 про звільнення засудженого ОСОБА_5 на підставі ч. 2 ст. 74 КК України від призначеного судом покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння.

Подання обґрунтоване тим, що ОСОБА_5 був засуджений 25.01.2023 року вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.01.2023 року за ч. 1 ст. 162, ч.3 ст. 15, ч. 4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, та на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку на три роки.

11.05.2023 року розпорядження №359/9748/22 1-кп/359/297/2023 від 25.04.2023 року та вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.01.2023 року відносно засудженого ОСОБА_5 надійшов на виконання до Володимирського РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» в Волинської області.

Законом України від 18.07.2024 року №o 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна ( ст. 185, ст. 190, ст. 191 КК України), чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян. А тому орган пробації ставить питання про звільнення засудженого за ч.4 ст.185 КК України від призначеного покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння, оскільки завдана матеріальна шкода потерпілому ОСОБА_7 є меншою, ніж визначена станом на 01.01.2022 року - 2481 грн.

Враховуюче викладене, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України та п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України направлено клопотання про звільнення засудженого ОСОБА_5 за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.01.2023 року у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь.

Представник районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області ОСОБА_4 в судовому засіданні подання підтримав в повному обсязі.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував про звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст.185 КК України у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння, караність якого законом усунута та вважати ОСОБА_5 засудженим вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області за ч.1 ст. 162 КК України у виді штрафу в розмірі 1700 грн.

Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні просив подання органу пробації

задовольнити.

Заслухавши представника органу пробації, прокурора та засудженого, дослідивши матеріали подання, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання

вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших

осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти

мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За частиною 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які

вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які

відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з положеннями ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з ч.6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу

та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства

України про адміністративні правопорушення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року No3886-ІХ

«Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна

та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон №

3886-ІХ), яким внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Законом № 3886-ІХ у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне

викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до

2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У той же час визначення суми, яка дорівнює 2 неоподатковуваних мінімумів доходів

громадян, здійснюється виходячи з розміру неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,

що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.01.2023 року

ОСОБА_5 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України і призначено остаточне покарання із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк 5 років, та звільнено від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком тривалістю 3 роки. Вирок набрав законної сили.

Так, ОСОБА_5 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК, а саме незакінчений замах на таємне таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Водночас майнова шкода спричинена потерпілому, що встановлена вироком становить 1676 грн. 50 коп.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік»

прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 1 січня 2022 року становить 2481

грн.

Згідно з ч.5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних

правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу

для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня

звітного податкового року.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону №

3886-ІХ та ст.5 КК України, на момент вчинення (у 2022 році) ОСОБА_5 діяння, за яке він засуджений вищевказаним вироком суду від 25.01.2023 року, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, становить 2481 грн. (1240.50*2=2481).

Оскільки вартість викраденого майна на час вчинення діяння не перевищувала 2

неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, до цього діяння має застосовуватися ст. 5

КК України.

З огляду на наведене, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону

України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та

деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року N№ 3886-ІХ, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних

мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_5 засуджений до покарання за вчинення діяння, що мало місце в листопаді 2022 року на суму менше 2481 грн., кримінальна караність яких законом усунена, суд дійшов висновку, що подання є обґрунтованим та підлягає до задоволення, у зв`язку з чим останній підлягає звільненню від призначеного покарання за ч.3 ст.15 ч. 4 ст. 185 КК України, призначеного вироком суду від 25.01.2023 року.

В той же час, вироком Бориспільского міськрайонного суду Київської області від

25.01.2022 року ОСОБА_5 призначено покарання за ч. 1 ст. 162 КК України у виді

штрафу у розмірі сто неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень 00 коп. При цьому, за правилами ч. 1 ст. 70 КК України покарання за ч. 1 ст. 162 КК України було поглинуто покаранням, призначеним за ч.3 ст.15 ч. 4 ст. 185 КК України. Оскільки ч. 1 ст. 162 КК України не підпадає під декриміналізацію, тому вищевказаний вирок підлягає подальшому виконанню в частині покарання, яке було призначене за ч. 1 ст. 162 КК України, а саме у виді штрафу, який слід виконувати самостійно.

На пiдставi ст. 58 Конституції України, ст. ст.. 4, 5, ч.2 ст.74 КК України, Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст. ст. 369 - 372, 537, 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника Володимирського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області ОСОБА_6 про звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного судом покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння задовольнити.

На підставі ч.2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.01.2023 року за ч.3 ст. 15 ч. 4 ст.185 КК України.

Покарання призначене ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.01.2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, у виді штрафу в розмірі сто неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одну тисячу сімсот) грн., виконувати самостійно.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_8