Справа № 171/1545/24
Провадження № 1-кп/177/167/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 03 травня 2024 року за №0000116, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Тік Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

1) 11.08.2016 року вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого за ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки;

2) 06.11.2017 року вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, 70, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

3) 25.04.2018 року вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, 70, 71 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі, звільненого 28.09.2022 року по відбуттю строку покарання;

4) 21.12.2023 року вироком Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого за ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік;

5) 04.06.2024 року вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 10 днів позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, суд, -

встановив:

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 (зі змінами, внесеними Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022) в Україні введено воєнний стан.

Так, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, 12.04.2024, приблизно о 23 годині 10 хвилин, через незачинені ворота проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де за допомогою фізичної сили рук пошкодив замкнені на навісний замок двері та проник до житлової кімнати будинку, де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно, умисно, із корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, викрав перфоратор STURM модель RH25280D вартістю 2642, 64 грн., перфоратор марки Енергомаш модель ПЕ-2542В вартістю 3347, 52 грн., болгарку марки Phiolent модель МШУ1-23-230 вартістю 2033,33 грн. , які належать ОСОБА_6 .

Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на свою користь, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 8023, 49 гривень.

ОСОБА_4 вчинив злочин під час дії воєнного стану в Україні у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, який продовжений Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07 травня 2022 року № 341/2022.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у повному обсязі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказані кримінальні правопорушення і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Крім того, суду пояснив, що щиро розкаюється у вчиненому, зробив для себе висновки подібного в майбутньому не вчиняти та просить суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349, ст. 351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого, дослідження матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав заяву та просив розгляд справи проводити за його відсутності, цивільний позов не заявляв.

Розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, оцінивши наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про їхню достатність для визнання ОСОБА_4 винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно з частиною другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілого. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Так, при призначенні ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий, має повну загальну середню освіту, офіційно не працевлаштований, на диспансерному обліку у лікаря нарколога не перебуває, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо. Шкода завдана кримінальним правопорушенням відшкодована шляхом повернення викраденого майна на стадії досудового розслідування.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому, оскільки він визнав свою вину, дав правдиві показання, щиро жалкує про вчинене та негативно оцінює злочин.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочину.

Враховуючи наведене, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

З урахуванням того, що ОСОБА_4 був засуджений вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 04.06.2024 за ч.4 ст.185 КК України до 5 років 10 днів позбавлення волі, та вчинив злочин до постановлення попереднього вироку, суд при призначенні покарання керується вимогами ч.4 ст.70 КК України.

Із урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства неможливе, тому не вбачає підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Витрати на залучення експертів при проведенні судової експертизи в рамках даного кримінального провадження відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч.3 ст. 349, ч.2 ст.373, ст.374, ст. 376, п.1 ч.2 ст. 395 КПК України суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим за вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.06.2024 року, визначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років 10 (десяти) днів позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання 19.06.2024 року.

Речові докази: перфоратор STURM модель RH25280D, перфоратор марки Енергомаш, болгарку марки Phiolent модель МШУ1-23-230, що належать ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили - залишити у володінні останнього.

Матеріали кримінального провадження № 0000116 від 03.05.2024 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №171/1545/24 (провадження № 1-кп/177/167/24).

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання ним копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її в суді, особам, які не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1