Справа №: 398/3101/24
провадження №: 1-кп/398/368/24
ВИРОК

Іменем України

"29" жовтня 2024 р. м.Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду у м. Олександрії кримінальне провадження № 0000784 від 29 квітня 2024 року стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Олександрії Кіровоградської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, працюючого по договорам,зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

законний представник потерпілого ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 29.04.2024 року близько 18 години 00 хвилин, тобто у період дії правового режиму воєнного стану часу, запровадженого Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, та в подальшому продовженого Указами Президента України, знаходячись поблизу закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №25 Олександрійської міської ради Кіровоградської області, помітив неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У ОСОБА_3 виник прямий умисел і корисливий мотив, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , незважаючи на присутність при його діях дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У подальшому, ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаному місці, діючи умисно, в цілях власної наживи, тримаючи у правій руці заздалегідь приготовлений ніж та погрожуючи ним неповнолітньому ОСОБА_7 , який внаслідок протиправних дій з боку обвинуваченого усвідомлював реальну загрозу власному життю та не міг чинити опору, застосовуючи силу рук, шляхом ривка вирвав з рук неповнолітнього ОСОБА_7 електоровелосипед марки «Crosser» чорно-синього кольору, вартість якого відповідно до висновку експерта судової товарознавчої експертизи №1969 від 28.05.2024 року складає 29 792,07 гривень, та, не зважаючи на крики потерпілого про допомогу та благання повернути його речі, почав тікати.

Після цього ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши неповнолітньому потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 29 792,07 гривень.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4ст.187 КК України, визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, вказавши на дату, мету та спосіб вчинення злочину, а саме, що він 29.04.2024 року приблизно о 18 год. 00 хв. біля дитячого садка №25, погрожуючи ножом неповнолітньому ОСОБА_7 у присутності інших неповнолітніх, вирвав з його рук електровелосипед, з яким з місця вчинення злочину зник. У вчиненому щиро розкаявся, повідомив, що повністю відшкодував матеріальну та моральну шкоду, завдану злочином, в судовому засіданні просив пробачення у законного представника потерпілого.

Враховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі та обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Оцінюючи зібрані матеріали в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена повністю та кваліфікація його дій за ч. 4 ст.187 КК України вірна.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, його відношення до скоєного, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, працює по договорам, а також думку законного представника потерпілого ОСОБА_5 , яка майнових претензій до обвинуваченого не має, просила призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією частини статті.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття у вчиненому та добровільне відшкодування потерпілому завданої шкоди.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини.

Згідно ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, а також суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів, конкретні обставини справи. Разом з тим суд враховує, що дії обвинуваченого отримали кваліфікацію як особливо тяжкий злочин тільки за ознакою вчинення такого в умовах воєнного стану, при цьому обстановка, в якій він вчинив злочин, не характеризувалась як така, що пов`язана з воєнними діями та/або він не використав умови воєнного стану при його вчиненні. За умови відсутності воєнного стану його дії охоплювалися б ч. 1 ст. 187 КК України та кваліфікувались би як тяжкий злочин, нижня межа якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.

Верховний Суд у постанові від 15.03.2018 року (справа № 442/1887/16-к) звернув увагу на те, що застосування частини першої статті 69 КК можливе у випадку, коли пом`якшуючі обставини настільки знижують тяжкість злочину, що призначення винному покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

У постанові від 03.02.2021 року (справа № 629/2739/18) Верховний Суд звернув увагу на те, що частина перша статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин першої та/або другої статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

З урахуванням наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, щирого каяття, добровільного відшкодування завданої шкоди потерпілому, враховуючи особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, не перебуває на спеціальному обліку у лікарів нарколога та психіатра, має молодий вік, а саме, 20 років, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням до основного і додаткового покарання положень ст.69 КК України.

Приймаючи таке рішення, суд, серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

У той же час, враховуючи спосіб вчинення злочину, застосування ножа та вчинення злочину в присутності дітей, суд не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком.

Покарання, призначене обвинуваченому, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, через призму того, що втручання держави у приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним і пропорційним.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_3 залишити у виді тримання під вартою.

Цивільний позов необхідно залишити без задоволення, оскільки обвинувачений повністю відшкодував потерпілому заподіяну шкоду.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370,374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.187 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання, тобто з 29 квітня 2024 року.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з дня набрання вироком суду законної сили.

Зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання, призначеного за даним вироком, період перебування під вартою, починаючи з 29 квітня 2024 року по дату набрання даним вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити у виді тримання під вартою.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.05.2024 року на електровелосипед марки «Crossеr» чорного кольору, на якому наявний замикаючий пристрій із замком, спортивні штани зі слідами рідини бурого кольору, мобільний телефон марки «Meizu» білого кольору, ніж із коричневим руків`ям.

Речові докази:

- електровелосипед марки «Crossеr» чорного кольору, на якому наявний замикаючий пристрій із замком, - залишити за належністю потерпілому ОСОБА_7 ;

- спортивні штани зі слідами рідини бурого кольору, ніж із коричневим руків`ям, які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області, - знищити;

- мобільний телефон марки «Meizu» білого кольору, який зберігається у кімнаті зберігання речових доказів Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області, - повернути засудженому ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим, що перебуває під вартою - у той же строк, з моменту отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Повний текст вироку проголошено 30.10.2024 року об 11 годині 20 хвилин.

Суддя ОСОБА_1