Провадження № 1-кс/686/8790/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0001174,

встановив:

16.10.2024 р. прокурор відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 , після усунення недоліків, визначених в ухвалах слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.10.2024 р. та від 11.10.2024 р., звернувся до слідчого судді з новим клопотанням про накладення арешту на майно, яке 30.09.2024 р., у ході проведення, у період часу з 18 год. 24 хв. до 19 год. 57 хв., обшуку у належному ОСОБА_3 автомобілі марки та моделі «Skoda Octavia», н.з. НОМЕР_1 , було тимчасово вилучене у останнього та у ОСОБА_4 , а саме на: грошові кошти, в сумі 200 доларів США, купюрами номіналом по 100 доларів США (серії та номера: MF07877016F, PD17951910C); імітаційні засоби, у вигляді грошових коштів, номіналом 100 доларів США, в кількості 118 шт.; грошові кошти, в сумі 4200 доларів США (42 банкноти номіналом по 100 доларів США (серії та номера: КВ69762428М, HF02855649F, HL09919424E, KE0838008B, KB42778771F, KB95867064N, HL65274245E, HJ80104267A, KB60620058C, KF40470823B, KB93816291L, KB96081851G, KB37217571N, KI18332458A, CB14092914D, LB21922680D, PF51497260C, PF02458577P, PF47185489H, PE59175824C, QL41325432A, QL41325433A, QL41325431A, QL41325430A, QL41325429A, PF56674007J, QL41325428A, PL95793181C, PE12113954C, PE66657080E, LB38241951H, PB09818303V, PB09818306V, PF25820991P, PB16979399S, LE05479668F, PK93284401C, PF62663650I, PD89814135C, PF62663644I, PD92342960C, PD98434522C)); грошові кошти, в сумі 60715 гривень (39 банкнот номіналом по 1000 гривень (серії та номера: ГП2749708, АМ9901814, АГ4746794, ЕБ9536785, ЕГ8173811, АВ1675015, АБ6021119, АИ5437240, ЕВ9848685, АТ9028817, ЕВ3690607, АБ5597489, АЛ7962739, АД4712203, ЯБ6819954, ЕА5439824, АИ2619437, АК7398704, АН2653041, ЕА5803095, АИ5803095, АИ8536171, АУ0091175, ЯБ6448671, АБ4530812, ЕВ6194802, АА7743520, БП4623084, АЖ4846018, АМ6141222, АП9159382, ГК6158099, ГК6158098, ГК6158097, ГК6158096, ГК6158093, ЕБ4056221, ГЛ3449902, ГЛ3449904), 43 банкноти номіналом по 500 гривень (серії та номера: ЄА3869647, ЄА3869644, ЄА3869643, ЄА3869642, ЄА3869641, ЄА3869640, ЄА3869639, ЄА3869638, ЄА3869637, ЄА3869636, ЄА3869635, ЄА3869634, ЄА3869633, ЄА3869632, ЄА3869631, ЄА3869329, ЄА3869328, ЄА3869327, ЄА3869326, ЄА3869325, ЄИ7241834, ЄА3869324, ЄА3869323, ЄА3869322, ЄА3869321, ЄА3869651, ЄА3869650, ЄА3869649, ЄА3869648, ЄА3869807, ЄА3869808, ЄА3869809, ЄА3869810, ЄА3869811, ЄА3869812, ЄА3869813, ЄА3869814, ЄА3869824, ЄА3869825, ЄА3869826, ЄА3869827, ЄА3869828, ЄА3869829), банкноту номіналом 100 гривень (серія та номер: ЕЖ1648937), 2 банкноти номіналом по 50 гривень (серії та номера: АР4556298, ЕА4221691), банкноту номіналом 10 гривень (серія та номер: ЦЗ1957582), банкноту номіналом 5 гривень (серія та номер: УД8819001)); банківські карти АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 ; банківські карти АТ «ОщадБанк» № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 ; банківську карту АТ «А-Банк» № НОМЕР_10 ; чорнові записи на 5 аркушах; блокнот синього кольору, з чорновими записами; медичну документацію, з копією паспорту громадянина України ОСОБА_5 , на 11 арк.; виписний епікриз, в кількості 2 шт., кожний на 1 арк., на ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; висновок №810 на ОСОБА_8 , на 1 арк.; довідку ЛКК на ОСОБА_8 , на 1 арк.; копії паспорта громадянина України, з ідентифікаційним кодом, пенсійного посвідчення, довідки МСЕК, виписки з медичної карти ОСОБА_9 , на 6 арк.; висновок МСЕК та довідку ЛКК ОСОБА_10 , на 2 арк.; мобільний телефон марки «Iphone» моделі «15 ProMax», ІМЕІ НОМЕР_11 , з сім-картою № НОМЕР_12 , у прозорому пластиковому чохлі; виписний епікриз на ОСОБА_11 , копію паспорту громадянина України та карти платника ОСОБА_12 .

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів, а також конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України, вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зі змісту ч.5 ст. 170 КПК України вбачається, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, ще й наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказаним вимогам закону подане прокурором клопотання не відповідає. Так, у поданому клопотанні прокурор не аргументує достатнім чином, які підстави, мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна у вказаному кримінальному провадженні наявні, відсутнє належне обґрунтування, яке значення мають вилучені речі та документи, на які просить накласти арешт прокурор, в тому числі й ті, дозвіл на відшукання яких не надавався в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку (не ідентифіковані під час проведення негласних слідчих дій грошові кошти, а також оригінали та копії документів третіх осіб), як речові докази для встановлення обставин, з тих, що відповідно до ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, яке розслідується по факту вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332 та ч.2 ст.369-2 КК України, а відтак, яка необхідність у накладенні арешту саме на це майно. В цьому контексті наявність постанови слідчого про визнання майна речовими доказами, в якій також відсутня аргументація щодо висвітлення ознак речових доказів, не є визначальним юридичним фактом для оцінки відповідності речей вимогам ст.98 КПК України. Зокрема, у клопотанні прокурор з поміж іншого, посилається на те, що вилучені грошові кошти (крім тих, які були ідентифіковані) могли бути отримані «за вчинення злочинів», однак, будь-яких доказів, в обґрунтування тієї обставини, що грошові кошти (4200 доларів США та 60715 гривень) були набуті кримінально протиправним шляхом, до клопотання долучено не було. З огляду на те, що докази перерахування грошових коштів на банківські рахунки орган досудового розслідування може отримати з дотриманням вимог Закону України «Про банки і банківську діяльність», прокурором у клопотанні також не наведено, яка є необхідність в накладенні арешту на банківські платіжні картки, які лише пов`язані з рахунками, що належать держателям карток, проте власником таких карток є банки-емітенти, що випустили картки.

Не наведено у клопотанні прокурора й про існування обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України. Із врахуванням того, що під час проведення вищевказаного обшуку майно вилучалось у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а також того, що прокурор у клопотанні просить накласти арешт на майно шляхом позбавлення ОСОБА_4 , або будь-кого іншого (кого саме прокурор не конкретизує), можливості відчужувати, розпоряджатися та використовувати вказане майно, тому неможливо, із матеріалів поданого прокурором клопотання, встановити на чиє, в дійсності, майно прокурор просить накласти арешт (кому саме, в розрізі кожного з вилучених предметів, в дійсності, належать вилучені, під час проведення обшуку, у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 документи та речі, в тому числі й ідентифіковані грошові кошти), хоча мав би прокурор у клопотанні зазначити конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами майном, на яке він просить накласти арешт.

Крім того, із врахуванням тієї обставини, що прокурор у клопотанні, як мету арешту, зазначає також про необхідність забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, прокурор до клопотання мав би долучити документи, які б дали змогу пересвідчитись в обґрунтованості підозри тієї особи, що є власником майна, у вчиненні кримінального правопорушення, разом з тим, таких документів прокурор до клопотання не долучає, як і не посилається на відповідні докази у своєму клопотанні. Зокрема, до клопотання прокурором долучено лише: витяг з ЄРДР (на 2 арк.); ухвалу слідчого судді, якою надавався дозвіл на проведення обшуку (на 1 арк.); протокол обшуку (на 3 арк.); постанова про визнання речовими доказами (на 2 арк.); повідомлення про підозру особі у вчиненні кримінального правопорушення; протокол огляду предметів та документів (на 2 арк.); ухвали слідчого судді від 03.10.2024 р. та від 11.10.2024 р., інших документів, якими б прокурор міг обґрунтувати свої доводи, а також документів (супровідних листів, квитанцій про поштові відправлення, тощо), які б підтверджували, що прокурором були дотримані та не пропущенні строки, передбачені ч.5 ст.171, ч.3 ст.172 КПК України, на звернення до слідчого судді із відповідним клопотанням про арешт майна, до клопотання долучено не було.

Крім того, у відповідності до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Однак, матеріали поданого прокурором клопотання не містять контактних даних осіб, яким належить майно, на яке просить накласти арешт прокурор, що позбавляє слідчого суддю можливості повідомити вказаних осіб про час і місце розгляду справи у передбачений законом строк.

Вказані недоліки позбавляють слідчого суддю можливості вирішити питання про накладення арешту та мають бути усунуті прокурором.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, клопотання прокурора підлягає поверненню ініціатору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.171, 172 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0001174, - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя