Справа №589/766/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/381/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21 травня 2024 року, якою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 із визначенням розміру застави,

ВСТАНОВИЛА:

До слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області звернувся прокурор Шосткинської окружної прокуратури ОСОБА_7 з клопотанням про продовження ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307КК України, строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб без визначення розміру застави.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що підготовче судове засідання не проведено, а термін дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 закінчується о 00:00 год. 22.05.2024.

Крім того ризики, які існували на час обрання обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, існують та не зменшилися і запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до останньої більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської областівід 21 травня 2024 року, вказане клопотання задоволено.

Продовжено застосований до обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 24 години 19 липня 2024 року зі збереженням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (станом на 01.01.2024), тобто в сумі 60 560 гривень, яка може бути внесена як самою обвинуваченою так і іншою фізичною або юридичною особою на депозитний рахунок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 обов`язки:1) не відлучатися із м. Шостка Сумської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; 2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;3) здати на зберігання до Шосткинського районного управління поліції ГУ НП у Сумській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`ясненообвинуваченій, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 з-під варти, повідомивши усно та письмово Шосткинський міськрайонний суд Сумської області.

Строк дії ухвали визначено до 24 години 19 липня 2024 року.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, обвинувачена ОСОБА_6 звернулася до апеляційного суду зі скаргою, в якій просить ухвалу слідчого суддіШосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21 травня 2024 року, скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким обрати відносно неї запобіжний захід у виді домашнього арешту або особистого зобов`язання.

В обґрунтування своїх вимог,обвинувачена посилається на те, що має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується. Окрім цього просить апеляційний суд звернути увагу на те, що має захворювання у виді хронічного тромбофлебіта та варикозного розширення вен, належного лікування в ДУ «Сумський слідчий ізолятор» не отримує.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду обвинувачена ОСОБА_8 , її захисник ОСОБА_9 (шляхом направлення рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення) та прокурор повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення обвинуваченій. Від прокурора та захисника надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

Заслухавши доповідь головуючого - судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, вирішуючи питання про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Задовольняючи клопотання прокурора, подане в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про продовження останній строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом було встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшилися та існують з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, а саме, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 06 до 10 років, на час вчинення інкримінованих дій остання була обвинувачена за ч. 1 ст. 307 КК України в іншому кримінальному провадженні, є особою, позбавленою батьківських прав відносно малолітніх дітей.

Суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають заміні запобіжного заходу на інший більш м`який запобіжний захід. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченої ОСОБА_6 під вартою.

Колегія суддів вважає, що при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Фактичні обставини інкримінованих обвинуваченій ОСОБА_8 злочину, який віднесно до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна,направлення 29 серпня 2023 року до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області обвинувального акту відносно останньої за вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, свідчать про її підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченої, вказує на обґрунтованість продовження щодо неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також, колегія суддів зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченої, характером злочину у якому вона обвинувачується, додатково свідчить про правильність висновків суду першої інстанції, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченою правоохоронними органами, в разі застосування до неї інших більш м`яких запобіжних заходів, є ускладненим.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілих та свідків, та дослідження їх судом.

Відповідно, є вагомі підстави вважати, що у разі застосування до обвинуваченої альтернативного по відношенню до тримання під вартою запобіжного заходу, не пов`язаного з виключними запобіжниками у комунікації та її переміщеннях, остання зможе здійснити незаконний вплив на свідків з метою зміни наданих ним показань для уникнення від кримінальної відповідальності за скоєні злочини.

Зважаючи на особу обвинуваченої, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про те, що остання може вчиняти дії направленні на перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, зокрема відмовитися прибувати за викликом, вчиняти умисні протидії у проведенні слідчих дій та своєчасністю.

Ризик можливості обвинуваченої вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, обґрунтовується тим, що остання на даний час офіційно ніде не працює, не має постійного джерела доходів. Крім того, відносно обвинуваченої 29.08.2023 до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області направлено обвинувальний акт за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов вірного висновкупро необхідність задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченій строк дії запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки доводами клопотання доведена неможливість застосування до останньої більш м`якого запобіжного заходу.

Твердження обвинуваченої про можливість застосування відносно неї запобіжного заходу у виді домашнього арешту чи особистого зобов`язання, то такі доводи на переконання колегії суддів не спростовують висновок судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про продовження щодо обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доводів їх обґрунтованості.

Що стосується посилання обвинуваченої про наявність в неї постійного місця проживання, то ця обставини не може бути важелем для зменшення встановлених ст. 177 КПК України ризиків, крім того, ця обставина існувала і на момент вчинення останньою кримінальних правопорушень, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці обвинуваченої.

Матеріали провадження та апеляційна скарга обвинуваченої не містять об`єктивних даних про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою з огляду на стан її здоров`я.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21 травня 2024 року, якою обвинуваченій ОСОБА_6 було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави - залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 на цю ухвалу, без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4