ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000028 від 01.02.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червоноград Львівської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч.4 ст.409 КК України,

ВСТАНОВИВ

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.11.2021 № 239 (по стройовій частині) військовослужбовця за контрактом старшого солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та призначено на посаду старшого навідника гранатометного взводу роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2022 № 195 (по стройовій частині) військовослужбовця за контрактом старшого солдата ОСОБА_4 призначено на посаду старшого стрільця 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2022 № 220 (по стройовій частині) військовослужбовця військової служби за контрактом старшого солдата ОСОБА_4 звільнено з раніше займаних посад і зараховано у розпорядження командира 14 окремої механізованої бригади.

Згідно Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», воєнний стан в Україні запроваджено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та в подальшому продовжено по теперішній час. Таке рішення було ухвалено у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтями 17, 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, Незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.

Статтями 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Згідно з статтями 1 і 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовим статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Відповідно до статті 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі - Статуту) військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та беззастережно виконувати накази командирів (начальників) виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Проходячи військову службу в умовах воєнного стану старший солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 11, 30, 37, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Разом з тим, старший солдат ОСОБА_4 , діючи всупереч інтересам служби та вищевказаних норм чинного законодавства України, в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ухилився від несення обов`язків військової служби шляхом підроблення документів, вчинивши злочин за наступних обставин.

Так, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.08.2022 № 220 (по стройовій частині) старший солдат ОСОБА_4 вибув на лікування у Комунальне підприємство «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради.

Однак, лікування старший солдат ОСОБА_4 проходив у Комунальному підприємстві «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради у період з 29.08.2022 по 28.09.2022, після завершення якого до військової частини не повернувся, а час проводив на власний розсуд не пов`язуючи з обов`язками військової служби.

В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на ухилення від несення обов`язків військової служби.

12.02.2023 під час звірки перебування військовослужбовців у лікувальних закладах, старший солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що він з 29.09.2022 не проходить лікування у Комунальному підприємстві «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради чи інших медичних закладах, за допомогою мобільного застосунку «Viber», повідомив, що продовжує лікування у Комунальному підприємстві « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Волинської обласної ради та надав військовим службовим особам військової частини НОМЕР_1 заздалегідь підготовлені, у невстановлений точний час та місці, завідомо підроблені документи, а саме довідку від 07.12.2022 № 5971/2-4322 про те, що ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні в психіатричному відділенні № 11 військово-лікарської експертизи КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» з 27.10.2022 по час видачі довідки та довідку від 20.01.2023 № 5971/2-4322 про те, що ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні в психіатричному відділенні № 11 військово-лікарської експертизи КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» з 27.10.2022 по 20.01.2023.

Так, на підставі вищевказаних підроблених документів старший солдат ОСОБА_4 , з 29.09.2022 по 20.01.2023, ухилився від несення обов`язків військової служби та проводив час на власний розсуд.

При цьому, старший солдат ОСОБА_4 до військової частини НОМЕР_1 у період з 29.09.2022 по 20.01.2023 не прибував. За вказаний період часу останній з приводу тяжких захворювань до медичних закладів не звертався, командування військової частини НОМЕР_1 , а також органи військового управління про своє місце перебування не повідомляв.

В подальшому, старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не маючи наміру назавжди ухилитися від проходження військової служби, не маючи поважних причин не прибуття та не отримавши дозволу відповідного командира (начальника), 21.01.2023 не з`явився вчасно на службу у військову частину НОМЕР_1 , розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

У період часу з 21.01.2023 до 20.09.2023 старший солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України і не звільнений з військової служби, без поважних причин був відсутній на службі та не виконував службові обов`язки, а службовий час проводив на власний розсуд.

20.09.2023 старший солдат ОСОБА_4 самостійно прибув у військову частину НОМЕР_1 , розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , та продовжив військову службу, припинивши вчинення кримінального правопорушення.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.09.2023 № 273 (по стройовій частині) старшого солдата ОСОБА_4 20.09.2023 зараховано на всі види забезпечення.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень визнав повністю, пояснив про обставини їх вчинення, які є аналогічними тим, що викладені в обвинувальному акті, не оспорював їх. У скоєному щиро каявся, просив суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень повністю, сторони не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Таким чином, суд вважає встановленим, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, тобто, будучи військовослужбовцем, вчасно не з`явився на службу без поважних причин в умовах воєнного стану, а також кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.409 КК України, тобто, будучи військовослужбовцем ухилився від несення обов`язків військової служби шляхом підроблення документів, в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до скоєного, яке полягає у повному визнанні вини та щиросердному розкаянні, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є учасником бойових дій, має численні поранення, отримані під час захисту Батьківщини, забезпечення безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України.

Як обставину, яку пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд, відповідно до ст.66 КК України, визнає його щире каяття.

Відповідно до ч.2 ст.66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті. На думку суду такими обставинами є те, що ОСОБА_4 являється учасником бойових дій, брав участь у забезпечення безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України, самостійно прибув у військову частину та продовжив військову службу, припинивши вчинення кримінального правопорушення.

Вищенаведені обставини та дані про особу обвинуваченого суд вважає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень і впливають на пом`якшення покарання, при цьому враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає можливим при призначенні покарання обвинуваченому за ч.5 ст.407 КК України, застосувати вимоги ст. 69 КК України, призначивши ОСОБА_4 основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч.5 ст.407 КК України.

Також, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.4 ст. 409 КК України покарання у виді позбавлення волі, в межах, установлених у санкції цієї статті.

Остаточне покарання ОСОБА_4 слід визначити на підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

На підставі ст.75 КК України, суд, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, вважає необхідним звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання призначеного за цим вироком з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку, встановленого судом, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

На думку суду, застосування ст. 69 КК України та призначення покарання з випробуванням, буде необхідним, достатнім і відповідати основній меті покарання - виправлення засудженого та запобіганню ним та іншими особами вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам законності, справедливості, індивідуалізації покарання і вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Відповідно до ст.124 КПК України, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи документів №СЕ-19/103-23/10414-ДД від 25.09.2023 у розмірі 1912,00 грн.

Питання про речові докази підлягає вирішенню судом відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався.

Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч.4 ст.409 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.5 ст.407 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

- за ч.4 ст.409 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75,76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання призначеного за цим вироком з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку - 2 (два) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи документів №СЕ-19/103-23/10414-ДД від 25.09.2023 у розмірі 1912,00 грн.

Речові докази у справі:

- мобільний телефон «Vivo», який знаходиться у ОСОБА_4 залишити останньому за належністю;

- довідки КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» від 09.09.2022 № 5221/2-4322, від 28.09.2022 № 5739/2-4322, від 07.12.2022 № 5971/2-4322, від 20.01.2023 №5971/2-4322, карту стаціонарного хворого ОСОБА_4 №4534 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Головуючий ОСОБА_1