ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 689/1074/24

Провадження № 11-кп/4820/560/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000991 від 21.03.2024 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 18 липня 2024 року, -

в с т а н о в и л а:

Вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 18 липня 2024 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шарівка Ярмолинецького району Хмельницької області, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121; ч. 3 ст. 135 КК України, та призначено йому покарання:

-за ч. 1 ст. 121 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

-за ч. 3 ст. 135 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів призначено ОСОБА_8 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_8 досудове перебування його під вартою з 21 березня 2024 року по 18 липня 2024 року включно.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та встановлення йому іспитового строку терміном 3 (три) роки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на обвинуваченого ОСОБА_8 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу змінено із тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнено його негайно з-під варти в залі судового засідання.

Покласдено на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожного вимогою до суду; не відлучатися із АДРЕСА_1 , де він проживає.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 березня 2024 року на дві наволочки із слідами речовини бурого кольору (Том № 1 а.к.п. 41).

Речові докази:

1.Дві наволочки із слідами речовини бурого кольору, які передано на зберігання до кімнати зберігання Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, - знишено (Том № 1 а.к.п. 35-36).

За вироком суду, ОСОБА_8 19 березня 2024 року близько 16:00 години, перебуваючи за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщені спальної кімнати вступив у словесну суперечку із своєю співмешканкою ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час якої у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень.

Під час вказаного конфлікту, ОСОБА_8 , з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, перебуваючи навпроти ОСОБА_7 почав її душити рукою, тримаючи за горло, після чого одразу, взявши потерпілу за одяг, кинув на поверхню підлоги, внаслідок чого при падінні остання вдарилась лобною ділянкою голови об крісло. В подальшому ОСОБА_8 , перебуваючи в положенні стоячи праворуч від потерпілої, яка лежала на підлозі обличчям до низу, розпочав наносити удари передньою частиною стопи по тулубу, нижніх кінцівках, голові та обличчі потерпілої. В процесі побиття ОСОБА_7 самостійно перемістилась на ліжко, що знаходилось в кімнаті. Продовжуючи свій злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , перебуваючи в положенні стоячи поряд із потерпілою, яка лежала на ліжку обличчям до гори, продовжив наносити удари передньою частиною стопи по тулубу, нижніх кінцівках, голові та обличчі потерпілої ОСОБА_7 .

Загалом ОСОБА_8 умисно наніс потерпілій ОСОБА_7 не менше двох ударів в ділянку лівої половини грудної клітини, не менше двох ударів у верхню частину передньої черевної стінки зліва, ліве підребер`я, ліву бічну поверхню нижніх відділів грудної клітини та живота, не менше десяти ударів по обличчю, голові, грудній клітині справа, передній поверхні правої половини грудної клітини у середній третині по правій середньо-ключичній лінії, передній поверхні грудної клітки зліва, верхньо-внутрішньому квадранті лівої молочної залози, не менше трьох ударів в ділянку спинки носу по умовно-серединній лінії, голови зліва в нижній третині, лобну ділянку голови зліва в середній третині, не менше шести ударів в ділянку лівого плечового суглобу по передній поверхні, лівого плеча в середній третині по передній поверхні, лівого плеча в середній третині по задній поверхні, лівого передпліччя в нижній третині по тильній поверхні, правого передпліччя в середній третині по передній поверхні, правого плеча в середній третині по передньо-зовнішній поверхні, не менше тринадцяти ударів в ділянку лівого стегна по передній поверхні у верхній третині, лівого стегна по передній поверхні в нижній третині, лівого стегна по зовнішньо-боковій поверхні на межі середньої та нижньої третин, лівої гомілки по передній поверхні у верхній третині, правої гомілки по передній поверхні в середній третині, правого стегна по передній поверхні в середній та нижній третинах.

Внаслідок вказаних вище умисних протиправних дій ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді 1 синця на верхній та нижній повіках лівої навколо очної ділянки, 1 садна на нижній лівій повіці, 1 синця на верхній та нижній повіках правої навколоочної ділянки, 1 садна в ділянці верхнього краю правої очниці біля зовнішнього куточка ока, 1 синця на шкірі верхньої губи справа, 1 синця в ділянці тіла нижньої щелепи справа, 1 синця в правій щічній ділянці, 1 синця в лобній ділянці голови зліва, 1 синця на правій передньо-боковій поверхні шиї у верхній третині, 1 синця на лівій передньо-боковій поверхні шиї у верхній третині, 1 садна в ділянці спинки носу по умовно-серединній лінії, 1 садна в лобній ділянці голови зліва в нижній третині, 1 садна в лобній ділянці голови зліва в середній третині, 1 синця на передній поверхні правої половини грудної клітини в правій підключичній ділянці, 1 синця на передній поверхні правої половини грудної клітини у середній третині по правій середньо-ключичній лінії із поширенням на праву молочну залозу, 1 синця на передній поверхні грудної клітки зліва у верхній третині між лівою пригрудинною та лівою середньо-ключичною лініями, 1 синця у верхньо-внутрішньому квадранті лівої молочної залози, 1 синця в ділянці лівого плечового суглобу по передній поверхні, 1 синця в ділянці лівого плеча в середній третині по передній поверхні, 1 синця в ділянці лівого плеча в середній третині по задній поверхні, 1 синця в ділянці лівого передпліччя в нижній третині по тильній поверхні, 1 синця в ділянці правого передпліччя в середній третині по передній поверхні, 1 синця в ділянці правого плеча в середній третині по передньо-зовнішній поверхні, 3 синців в ділянці правого плеча в середній третині по медіальній поверхні, 1 синця в ділянці правого плеча по задній поверхні в середній третині, 1 синця в ділянці лівого стегна по передній поверхні у верхній третині, 1 синця в ділянці лівого стегна по передній поверхні в нижній третині, 3-х синців в ділянці лівого стегна по зовнішньо-боковій поверхні на межі середньої та нижньої третин, 1 синця в ділянці лівої гомілки по передній поверхні у верхній третині, 1 синця в ділянці правої гомілки по передній поверхні в середній третині, 6 синців в ділянці правого стегна по передній поверхні в середній та нижній третинах, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, (що мають незначні скороминущі наслідки.

Окрім цього, потерпілій заподіяно тілесні ушкодження у вигляді переломів 7-го ребра по лівій задній пахвовій лінії з розходженням кісткових відламків, 10-го ребра по лівій лопатковій лінії з синцем в ділянці лівої половини грудної клітини в середній та нижній третині між лівою передньою пахвовою лінією та лівою лопатковою лінією, ускладнених травматичним напруженим пневмотораксом зліва, вираженою поширеною підшкірною емфіземою, травматичних поширених субкапсулярних та інтрапаренхіматозних крововиливів в селезінку, травматичного розриву селезінки з крововиливом в черевну порожнину (гемоперитонеум) із послідуючим операційним видаленням селезінки (спленектомія), які в клінічному перебігу супроводжувались травматичним шоком ІІ ступеня, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя, що в момент заподіяння чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища та спричинили втрату органу (селезінки).

В подальшому, усвідомлюючи, що ОСОБА_7 знаходиться у небезпечному для життя стані, в який ОСОБА_8 сам її поставив, маючи можливість надати останній допомогу, достовірно знаючи про небезпеку, що загрожує життю та здоров`ю ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, умисно, прагнучи уникнути кримінальної відповідальності, знехтувавши моральними і правовими нормами, що зобов`язують надати допомогу людям, які перебувають у небезпечному для життя стані, не вжив заходів, необхідних для відвернення небезпеки для здоров`я потерпілої, забравши належний ОСОБА_7 мобільний телефон у період з 19.03.2024 по 21.03.2024, та залишив потерпілу в приміщенні будинку, що за адресою АДРЕСА_2 , яка перебувала у небезпечному для життя стані, без допомоги, хоча мав змогу надати допомогу та сам поставив потерпілу в небезпечний стан, що в подальшому спричинило тяжкі наслідки для її здоров`я.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 18 липня 2024 року в частині призначеного покарання скасувати; ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання: за ч.1 ст.121 КК України у виді 6 років позбавлення волі; за ч.3 ст.135 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_8 призначити у виді 6 років позбавлення волі.

Вказує про неправильне застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання були порушені вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, не враховано, що відповідно до положень ст.12 КК України обвинуваченим вчинене кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжких.

Не в повній мірі враховано судом характер дій обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме те. що ним було нанесено потерпілій не менше 36 травмуючих дій, у тому числі й у життєво важливі органи: голову та черевну порожнину. Тілесні ушкодження наносилися ногами. ОСОБА_8 позбавив потерпілу засобів зв`язку, з 19 по 21 березня після побиття не вживав зходів до доставки потерпілої в медичний заклад, що в подальшому призвело до видалення селезінки.

Згідно протоколу слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_7 від 15.04.2024 встановлено, що ОСОБА_8 раніше вчиняв побиття потерпілої.

При призначенні покарання ОСОБА_8 суд не в повній мірі врахував обтяжуючу обставину вчинення злочину, щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах.

Враховані судом пом`якшуючі покарання обставини, а саме щире каяття та активне сприяння, відшкодування завданого збитку, не давали суду правових підстав для одночасного застосування ст.75 КК України та покарання в мінімальних межах санкцій ч.1 ст.121, ч.3 ст.135 КК України.

При прийнятті рішення про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, суд врахував думку потерпілої, яка просила суд не позбавляти його волі. Проте враховуючи, що потерпіла ОСОБА_7 перебуває в близьких стосунках з обвинуваченим, є матеріально залежною від нього, її позиція не може бути визначальною при вирішенні питання про призначення покарання.

Таким чином, призначене судом обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за своїм видом та розміром не відповідає характеру вчинених ним дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 вказує про безпідставність та необґрунтованість апеляційної скарги прокурора та у її задоволенні просить відмовити, а також про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 з ч.3 ст.135 КК України на ч.1 ст.135 КК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, яка частково підтримала апеляційну скаргу та вказала, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 мають бути кваліфіковані не за ч.3 ст.135 КК України, а за ч.1 ст.135 КК України, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили у задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити та перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч.3 ст.135 КК України на ч.1 ст.135 КК України, поясненя потерпілої ОСОБА_7 , яка просила у задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаним вимогам вирок суду першої інстанції не відповідає.

Вирок суду першої інстанції прокурором оскаржується лише в частині призначеного покарання.

Разом з тим, у судовому засіданні апеляційного суду прокурор вказала, що судом не правильно кваліфіковані дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.3 ст.135 КК України, а мають бути кваліфіковані за ч.1 ст.135 КК України.

Відповідно до ч.2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_8 19 березня 2024 року близько 16:00 години, перебуваючи за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщені спальної кімнати вступив у словесну суперечку із своєю співмешканкою ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час якої у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень.

Під час вказаного конфлікту, ОСОБА_8 , з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, перебуваючи навпроти ОСОБА_7 почав її душити рукою, тримаючи за горло, після чого одразу, взявши потерпілу за одяг, кинув на поверхню підлоги, внаслідок чого при падінні остання вдарилась лобною ділянкою голови об крісло. В подальшому ОСОБА_8 , перебуваючи в положенні стоячи праворуч від потерпілої, яка лежала на підлозі обличчям до низу, розпочав наносити удари передньою частиною стопи по тулубу, нижніх кінцівках, голові та обличчі потерпілої. В процесі побиття ОСОБА_7 самостійно перемістилась на ліжко, що знаходилось в кімнаті. Продовжуючи свій злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , перебуваючи в положенні стоячи поряд із потерпілою, яка лежала на ліжку обличчям до гори, продовжив наносити удари передньою частиною стопи по тулубу, нижніх кінцівках, голові та обличчі потерпілої ОСОБА_7 .

Загалом ОСОБА_8 умисно наніс потерпілій ОСОБА_7 не менше двох ударів в ділянку лівої половини грудної клітини, не менше двох ударів у верхню частину передньої черевної стінки зліва, ліве підребер`я, ліву бічну поверхню нижніх відділів грудної клітини та живота, не менше десяти ударів по обличчю, голові, грудній клітині справа, передній поверхні правої половини грудної клітини у середній третині по правій середньо-ключичній лінії, передній поверхні грудної клітки зліва, верхньо-внутрішньому квадранті лівої молочної залози, не менше трьох ударів в ділянку спинки носу по умовно-серединній лінії, голови зліва в нижній третині, лобну ділянку голови зліва в середній третині, не менше шести ударів в ділянку лівого плечового суглобу по передній поверхні, лівого плеча в середній третині по передній поверхні, лівого плеча в середній третині по задній поверхні, лівого передпліччя в нижній третині по тильній поверхні, правого передпліччя в середній третині по передній поверхні, правого плеча в середній третині по передньо-зовнішній поверхні, не менше тринадцяти ударів в ділянку лівого стегна по передній поверхні у верхній третині, лівого стегна по передній поверхні в нижній третині, лівого стегна по зовнішньо-боковій поверхні на межі середньої та нижньої третин, лівої гомілки по передній поверхні у верхній третині, правої гомілки по передній поверхні в середній третині, правого стегна по передній поверхні в середній та нижній третинах.

Внаслідок вказаних вище умисних протиправних дій ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді 1 синця на верхній та нижній повіках лівої навколо очної ділянки, 1 садна на нижній лівій повіці, 1 синця на верхній та нижній повіках правої навколоочної ділянки, 1 садна в ділянці верхнього краю правої очниці біля зовнішнього куточка ока, 1 синця на шкірі верхньої губи справа, 1 синця в ділянці тіла нижньої щелепи справа, 1 синця в правій щічній ділянці, 1 синця в лобній ділянці голови зліва, 1 синця на правій передньо-боковій поверхні шиї у верхній третині, 1 синця на лівій передньо-боковій поверхні шиї у верхній третині, 1 садна в ділянці спинки носу по умовно-серединній лінії, 1 садна в лобній ділянці голови зліва в нижній третині, 1 садна в лобній ділянці голови зліва в середній третині, 1 синця на передній поверхні правої половини грудної клітини в правій підключичній ділянці, 1 синця на передній поверхні правої половини грудної клітини у середній третині по правій середньо-ключичній лінії із поширенням на праву молочну залозу, 1 синця на передній поверхні грудної клітки зліва у верхній третині між лівою пригрудинною та лівою середньо-ключичною лініями, 1 синця у верхньо-внутрішньому квадранті лівої молочної залози, 1 синця в ділянці лівого плечового суглобу по передній поверхні, 1 синця в ділянці лівого плеча в середній третині по передній поверхні, 1 синця в ділянці лівого плеча в середній третині по задній поверхні, 1 синця в ділянці лівого передпліччя в нижній третині по тильній поверхні, 1 синця в ділянці правого передпліччя в середній третині по передній поверхні, 1 синця в ділянці правого плеча в середній третині по передньо-зовнішній поверхні, 3 синців в ділянці правого плеча в середній третині по медіальній поверхні, 1 синця в ділянці правого плеча по задній поверхні в середній третині, 1 синця в ділянці лівого стегна по передній поверхні у верхній третині, 1 синця в ділянці лівого стегна по передній поверхні в нижній третині, 3-х синців в ділянці лівого стегна по зовнішньо-боковій поверхні на межі середньої та нижньої третин, 1 синця в ділянці лівої гомілки по передній поверхні у верхній третині, 1 синця в ділянці правої гомілки по передній поверхні в середній третині, 6 синців в ділянці правого стегна по передній поверхні в середній та нижній третинах, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, (що мають незначні скороминущі наслідки.

Окрім цього, потерпілій заподіяно тілесні ушкодження у вигляді переломів 7-го ребра по лівій задній пахвовій лінії з розходженням кісткових відламків, 10-го ребра по лівій лопатковій лінії з синцем в ділянці лівої половини грудної клітини в середній та нижній третині між лівою передньою пахвовою лінією та лівою лопатковою лінією, ускладнених травматичним напруженим пневмотораксом зліва, вираженою поширеною підшкірною емфіземою, травматичних поширених субкапсулярних та інтрапаренхіматозних крововиливів в селезінку, травматичного розриву селезінки з крововиливом в черевну порожнину (гемоперитонеум) із послідуючим операційним видаленням селезінки (спленектомія), які в клінічному перебігу супроводжувались травматичним шоком ІІ ступеня, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя, що в момент заподіяння чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища та спричинили втрату органу (селезінки).

В подальшому, усвідомлюючи, що ОСОБА_7 знаходиться у небезпечному для життя стані, в який ОСОБА_8 сам її поставив, маючи можливість надати останній допомогу, достовірно знаючи про небезпеку, що загрожує життю та здоров`ю ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, умисно, прагнучи уникнути кримінальної відповідальності, знехтувавши моральними і правовими нормами, що зобов`язують надати допомогу людям, які перебувають у небезпечному для життя стані, не вжив заходів, необхідних для відвернення небезпеки для здоров`я потерпілої, забравши належний ОСОБА_7 мобільний телефон у період з 19.03.2024 по 21.03.2024, та залишив потерпілу в приміщенні будинку, що за адресою АДРЕСА_2 , яка перебувала у небезпечному для життя стані, без допомоги, хоча мав змогу надати допомогу та сам поставив потерпілу в небезпечний стан.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчинених злочинах визнав повністю, щиро розкаявся. Суду повідомив, що він проживає із цивільною дружиною, ОСОБА_10 , по АДРЕСА_1 в будинку його матері приблизно 6 місяців. 19 березня 2024 року приблизно о 16 годині потерпіла спровокувала його, зателефонувавши до своїх знайомих з метою викликати у нього ревнощі. Після цього він штовхнув потерпілу у груди і вона впала на підлогу. Згодом він наніс потерпілій чисельні удари, бив руками та ногами по різних частинах тіла потерпілої. Пояснив, що сварок між ним та ОСОБА_7 не було. Швидку медичну допомогу він викликав на наступний день. Телефон потерпілої лежав у його автомобілі. В судових дебатах обвинувачений висловив жаль з приводу вчиненого, повідомив суду, що зробив відповідні висновки та зауважив, що в майбутньому таке не повториться.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 дав аналогічні покази, а крім того просив суд перекваліфікувати його дії з ч.3 ст.135 КК України на ч.1 ст.135 КК України.

Потерпіла ОСОБА_7 у судових засіданнях суду першої інстанції та апеляційного суду показала суду, що 19 березня 2024 року після обіду вона умисно спровокувала свого співмешканця ОСОБА_8 , а саме: з метою викликати у нього почуття ревнощів зателефонувала до своїх знайомих хлопців. Після цього він штовхнув її руками і вона впала на живіт. Коли вона лежала, то обвинувачений бив її руками в область ребер. Ударів наніс багато, точно вона не пам`ятає. Вказала, що обвинувачений хотів викликати швидку медичну допомогу, однак вона сказала цього не робити. Лише на наступний день ОСОБА_8 викликав швидку, оскільки почав сильно боліти живіт. Після цього він із нею помирився, допомагав із лікуванням, надавав грошові кошти на ліки. Просила суд не позбавляти його волі. Зазначила, що, фактично, вона спровокувала обвинуваченого на нанесення їй тілесних ушкоджень.

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду потерпіла ОСОБА_7 вказала, що 19 березня 2024 року їздила з обвинуваченим у магазин, телефон забула в автомобілі, а тому ОСОБА_8 не міг викликати швидку, та заперечила заподіяння обвинуваченим ОСОБА_8 їй тілесних ушкоджень. Показала, що, проживає з обвинуваченим рік, а тілесні ушкодження отримла внаслідок падіння зі сходів.

Такі покази потерпілої колегія суддів оцінює критично, оскільки вони є непослідовними та не узгоджуються з показами обвинуваченого.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.121 КК України, при викладених у вироку обставинах доведена і не оскаржується жодним учасником судового процесу, в тому числі і самим обвинуваченим.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, та таке, що спричинило втрату органу, є вірною.

Також дії обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції кваліфіковані за ч.3 ст.135 КК України, як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, мав змогу надати їй допомогу та сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, що спричинило інші тяжкі наслідки.

Суд першої інстанції не взяв до уваги та відхилив твердження захисника про перекваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 з ч. 3 ст. 135 на ч. 1 ст. 135 КК України, з посиланням на те, що у п. 2 висновку експерта № 128 від 10 травня 2024 року дійсно зазначено, що заподіяна потерпілій ОСОБА_7 тупа закрита травма селезінки у вигляді травматичних поширених субкапсулярних та інтрапаренхіматозних крововиливів в селезінку, травматичного розриву селезінки з крововиливом в черевну порожнину (гемоперитонеум) - є абсолютним показанням до проведення екстренного оперативного втручання з видалення селезінки (спленектомії), а тому уникнути видалення селезінки було не можливим

При цьому суд прийшов до висновку, що зазначена обставина не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 135 КК України, оскільки, обвинувачений сам поставив потерпілу в небезпечний для життя стан, завідомо залишив потерпілу без медичної допомоги, що призвело до інших тяжких наслідків видалення селезінки.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується та вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 слід перекваліфікувати з ч.3 ст.135 КК України на ч.1 ст.135 КК України з огляду на наступне.

Постановою старшого слідчого відділення розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 від 18 квітня 2924 року призначено додаткову судово-медичну експертизу у кримінальному провадженні №0000991, виконання якої доручено експертам Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи.

На вирішення експерта поставлені питання, зокрема, - чи можливо було, за умови своєчасного надання медичної допомоги потерпілій ОСОБА_7 , тобто 19.03.2024, уникнути наслідків у вигляді втрати селезінки ?

На вказане запитання у висновку висновку експерта №128 (додаткова судово-медична експертиза), а саме п.2 висновку надана відповідь про те, що заподіяна потерпілій ОСОБА_7 тупа закрита травма селезінки у вигляді травматичних поширених субкапсулярних та інтрапаренхіматозних крововиливів в селезінку, травматичного розриву селезінки з крововиливом в черевну порожнину (гемоперитонеум) - є абсолютним показанням до проведення екстренного оперативного втручання з видалення селезінки (спленектомії), а тому уникнути видалення селезінки було не можливим.

Частина 3 ст.135 КК України передбачає кваліфікуючу обставину, зокрема, якщо залишення у небезпеці спричинило інші тяжкі наслідки, якими можуть бути тяжкі або середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Між залишенням у небезпеці і тяжкими наслідками має бути встановлений причинний зв`язок, а саме, що внаслідок ненадання допомоги (залишення в небезпеці) наступили тяжкі наслідки, і якби допомога була надана, то наслідки не настали б.

Згідно висновку експерта №128 заподіяна потерпілій ОСОБА_7 тупа закрита травма селезінки є абсолютним показанням до проведення екстренного оперативного втручання з видалення селезінки (спленектомії), а тому уникнути видалення селезінки було не можливим.

Отже, втрата потерпілою ОСОБА_7 селезінки стала наслідком заподіяння їй обвинуваченим ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, а не наслідком залишення потерпілої у небезпеці, що свідчить про відсутність причинного зв`язку між залишенням потерпілої у небезпеці та втратою нею органу селезінки.

Таким чином дії обвинуваченого ОСОБА_8 судом перщої інстанції неправильно кваліфіковані за ч.3 ст.135 КК України.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку про перекваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 з ч.3 ст.135 КК України на ч.1 ст.135 КК України, як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, мав змогу надати їй допомогу та сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан,

Також колегія суддів не погоджується з вироком суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання із звільненням обвинуваченого від відбування покарання у виді позбавлення воліз випробуванням та встановленням іспитового строку на підставі ст.75 КК Укрраїни.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно п.3 ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень (ч.2 ст.65 КК України).

Таким вимогам вирок суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання не відповідає.

На думку апеляційного суду призначене ОСОБА_8 судом першої інстанції покарання не відповідає ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особі обвинуваченого через його м`якість та не є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я визнанні найвищою соціальною цінністю.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання апеляційний суд враховує, ступінь тяжкості, обставини та характер вчинених злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, та кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.135 КК України, яке є нетяжким злочином,

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого апеляційний суд визнає: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, апеляційний суд визнає вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах.

ОСОБА_8 позитивно характеризується по місцю реєстрації, раніше не судимий, в дитинстві переніс травму голови.

Враховуючи тяжкість вчинених обвинуваченим ОСОБА_8 злочинів, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують його покарання, те, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, колія суддів приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в мінімальних межах санкцій ч. 1 ст.121, ч.1 ст.135 КК України у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям. Та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі.

Колегія суддів не знаходить підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання із застосуванням положень ч.1 ст.75 КК України, а саме для звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з визначенням іспитового строку, зважаючи на наявність обтяжуючої покарання обставини - вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах, характеру та способу вчинених злочинів, кількості та локалізації заподіяних потерпілій тілесних ушкоджень.

Думка потерпілої ОСОБА_7 при призначенні обвинуваченому покарання, яка просила не позбавляти волі обвинуваченого, не є визначальною, оскільки потерпіла проживає разом з обвинуваченим (перебувають у близьких стосунках), є матеріально залежною від нього.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_8 апеляційним судом покарання обвинуваченому відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, принципам законності, справедливості, індивідуалізації покарання, є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушщень, відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого.

Враховуючи викладене вирок суду першої інстанції в частині кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.3 ст.135 КК України та призначеного покарання підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку у цій частині.

Підставою для скасування вироку суду у вищезазначеній частині є, відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст.409 КПК України, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 18 липня 2024 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121; ч. 1 ст. 135 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 121 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

-за ч. 1 ст. 135 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

В іншій частиін вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, на нього може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді: