СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/5424/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Святошинського районного суду м. Києва клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000316 від 13.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

06.08.2024 прокурор звернувся з вищезазначеним клопотанням, у якому просить накласти арешт на нерухоме майно, а саме на:

- земельну ділянку з кадастровим номером :33:034:0052, площею 0,1193 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218);

- земельну ділянку з кадастровим номером :33:034:0051 площею 0,12 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218);

- земельну ділянку з кадастровим номером :33:034:0049 площею 0,12 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218);

- земельну ділянку з кадастровим номером :33:034:0050 площею 0,12 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218);

- садовий будинок за

АДРЕСА_1 , загальною площею: 848 кв. м., житловою площею 595,9 кв.м., та земельну ділянку з кадастровим номером :33:0340153 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100), з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні № 0000316 від 13.06.2024. Встановити для органів державної влади та місцевого самоврядування, державних реєстраторів, власників та користувачів, інших фізичних та юридичних осіб заборону на відчуження та розпорядження зазначеними у пункті 2 цього клопотання об`єктами нерухомого майна.

В обґрунтування клопотання зазначає, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування

у кримінальному провадженні № 0000316 від 13.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що група невстановлених досудовим розслідуванням осіб, діючи за попередньою змовою, у невстановлений час та місці виготовили підроблену довіреність від імені ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_5 щодо представлення інтересів останньої з питань розпорядження (продажу) належних на праві власності об`єктів нерухомого майна (садового будинку за АДРЕСА_1 та земельних ділянок з кадастровими номерами: :33:034:0052, :33:034:0151, :33:034:0153, :33:034:0049, :33:034:0050), яку 26.12.2023 посвідчили у приватного нотаріуса Київського нотаріального округу ОСОБА_6 .

У подальшому, на підставі вказаної довіреності 30.12.2023 у приватного нотаріуса ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 від імені ОСОБА_4 укладено договори купівлі продажу, відповідно до яких відчужено зазначені об`єкти нерухомого майна на користь ОСОБА_8 .

При цьому, нотаріусом в тому числі посвідчено договір купівлі-продажу на земельну ділянку :33:034:0051, право на розпорядження якою відсутнє у наданій довіреності.

Таким чином, невстановлені досудовим розслідуванням особи шахрайським шляхом заволоділи майном, яке належить на праві власності ОСОБА_4 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :33:034:0052, :33:034:0051, :33:034:0153, :33:034:0049, :33:034:0050, та садовий будинок за АДРЕСА_1 загальною площею: 848 кв.м., житлова площа 595,9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100) зареєстровано за ОСОБА_8 .

У ході проведення досудового розслідування допитано в якості свідка ОСОБА_9 , яка повідомила що чоловік на ім`я ОСОБА_10 ( ОСОБА_10 ) запропонував їй приїхати до м. Київ 27.12.2023 для заробітку грошей, на що остання погодилась та приїхала у визначений день. В подальшому ОСОБА_10 попросив ОСОБА_5 підписати певні документи, не повідомивши конкретно які, за підписання останніх зобов`язувався заплатити 300 доларів США. 30.12.2023 остання приїхала разом з ОСОБА_10 ( ОСОБА_10 ) до нотаріуса, де були знайомі ОСОБА_10 - ОСОБА_13 ( ОСОБА_13 ) та ОСОБА_14 ( ОСОБА_14 ), які займались оформленням документів та були присутні при проведенні договору купівлі-продажу майна. ОСОБА_5 повідомила, що ОСОБА_4 особисто не знає та ніколи з нею не зустрічалась, щодо оформлення на останню довіреності інформацією не володіла. ОСОБА_5 підписала необхідні документи у нотаріуса, у подальшому їй стало відомо, що вони стосувались продажу земельних ділянок та будинку, за що отримала грошову винагороду.

Окрім цього, встановлено також спроби заволодіння іншими об`єктами нерухомості, що належать ОСОБА_4 , а саме: 22.02.2024 надійшло повідомлення із служби НОМЕР_1 про те, що 22.02.2024 за адресою: АДРЕСА_3 , в нотаріальну контору прийшли особи та надали підроблені документи (доручення) від імені ОСОБА_4 щодо відчуження належних їй об`єктів нерухомості. За вказаним фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до протоколу допиту представника потерпілої ОСОБА_4 остання не надавала довіреностей з приводу розпорядження її майном та будь яких дій щодо продажу нерухомого майна не вчиняла.

Окрім цього, від представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_16 до слідчого управління ГУНП в Київській області надійшла заява про вчинення кримінального правопорушення та клопотання, в порядку ст. 220 КПК України, щодо накладення арешту на нерухоме майно, яке належало на праві приватної власності ОСОБА_4 та було відчужено без волевиявлення останньої.

За викладених обставин та відповідно до норм кримінального процесуального законодавства, виникла необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування заходів забезпечення кримінального провадження, а саме накладання арешту на об`єкти нерухомого майна, що стали предметом шахрайських дій, з метою уникнення можливості їх подальшого відчуження, забезпечення збереження речових доказів, що були предметом кримінально протиправних дій, а також у випадку його незастосування це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження.

Так, з матеріалів зібраних у ході проведення досудового розслідування вбачається, що існують обґрунтовані підстави вважати, що право власності на вказане майно - земельні ділянки та приватний будинок, є об`єктами кримінально-протиправного посягання, майно може бути набуте протиправним шляхом, може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

Від прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_17 надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, клопотання підтримує та просить задовольнити.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Враховуючи вищенаведені положення закону, з метою забезпечення збереження арешту майна, слідчий суддя вважає за необхідне розглянути клопотання за відсутності власника майна.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Ч. 1 та п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є: арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

П. 1 та ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Згідно аб. 1 ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000316 від 13.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Згідно постанови від 01.08.2024 про визначення слідчої групи вбачається, зокрема, що місце проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000316 від 13.06.2024 вважати місцезнаходження відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП, що за адресою: м. Київ, вул. Святошинська, 2-А.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :33:034:0052, :33:034:0051, :33:034:0153, :33:034:0049, :33:034:0050, та садовий будинок за АДРЕСА_1 загальною площею: 848 кв.м., житлова площа 595,9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100) на праві власності належить ОСОБА_8 .

Постановою слідчого від 11.07.2024, вищевказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000316 від 13.06.2024.

Беручи до уваги наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що матеріали клопотання свідчать про те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України, а також обґрунтовано визнане речовими доказами, що в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, з метою збереження доказів у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 170-173, 175, 309, 372, 392 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, із забороною відчуження та розпорядження, а саме на:

- земельну ділянку з кадастровим номером :33:034:0052, площею 0,1193 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218);

- земельну ділянку з кадастровим номером :33:034:0051 площею 0,12 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218);

- земельну ділянку з кадастровим номером :33:034:0049 площею 0,12 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218);

- земельну ділянку з кадастровим номером :33:034:0050 площею 0,12 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218);

- садовий будинок за АДРЕСА_1 , загальною площею: 848 кв. м., житловою площею 595,9 кв.м., та земельну ділянку з кадастровим номером :33:0340153 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100), з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні № 0000316 від 13.06.2024.

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , зобов`язати останнього письмово проінформувати про її виконання заінтересованих осіб.

Ухвала виконується негайно.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1