УХВАЛА

Іменем України

01 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 577/1850/23

провадження № 51-3775 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє

в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08 червня 2023 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 15 травня 2024 року,

встановив:

Вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08 червня

2023 року, залишеним без зміни ухвалою Сумського апеляційного суду від 15 травня 2024 року, ОСОБА_5 засуджено до покарання: за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК) у виді позбавлення волі на строк 5 років; за ч. 1 ст. 309 КК у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Вирішено питання щодо арешту майна, речових доказів та судових витрат у кримінальному провадженні.

Суд визнав ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, поєднаному з проникненням у сховище та ч. 1 ст. 309 КК - у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту.

Як установив місцевий суд, 19 лютого 2023 року об 11:48 год ОСОБА_5 перебуваючи у торгівельному залі магазину ТМ «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка» на вулиці К. Дивізій, 19 у м. Конотоп Сумської області, у період воєнного стану, діючи таємно, повторно, викрав упаковку кави в зернах «Ambassador NERO» та сумку чоловічу, спричинивши магазину ТМ «Аврора» збитки на загальну суму 378 грн.

Крім того, 24 березня 2023 року, близько 23:00 год ОСОБА_5 , перебуваючи в під`їзді АДРЕСА_1 , на першому поверсі будівлі, в умовах воєнного стану, діючи таємно, повторно, шляхом зламу навісного замка на дверях сховища та проникнувши до середини, викрав велосипед марки «Pegas Norman 29», вартістю 7 608 грн.

Також, 24 березня 2023 року, близько 16:00 год ОСОБА_5 , перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_2 , біля гаражного приміщення, знайшов на землі згорток в ізоляційній стрічці чорного кольору, у якому виявив прозорий зіп-пакет частково заповнений кристалічною речовиною білого кольору, таким чином, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP вагою 0,2393 г, та став незаконно зберігати для власного вживання без мети збуту.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації вчинених засудженим діянь, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить змінити оскаржувані судові рішення та звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК. На думку захисника, призначене покарання у виді 5 років позбавлення волі є явно несправедливим через суворість та не відповідає особі засудженого. Як указує захисник, підставами для звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням є сприяння розкриттю злочину, повне відбуття покарання за попереднім вироком, активне сприяння поверненню викраденого майна, також зазначає, що ОСОБА_5 займався волонтерством, є єдиним сином у хворої матері, має тяжкий стан здоров`я, відшкодував збитки в повному обсязі, визнав вину.

Мотиви Суду

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винуватого, обставин, що впливають на покарання.

Виходячи зі змісту ст. 75 КК застосування закріплених у ній правил допустиме лише за наявності обґрунтованих підстав для висновку, що з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин кримінального провадження виправлення засудженого є можливим без ізоляції від суспільства.

Як убачається з копій судових рішень, місцевий суд керувався наведеними законодавчими положеннями при виборі засудженому заходу примусу та порядку його відбування.

Згідно з вироком, призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд, урахував особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення різних правопорушень відбуваючи покарання в місцях позбавлення волі, скоїв нові злочини протягом незначного проміжку часу після останнього звільнення, а також те, що він тривалий час перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу наркотичної залежності, негативно характеризується за місцем проживання.

Крім того, місцевий суд врахував наявність обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання, а саме щире каяття у вчиненому, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повернення викраденого майна потерпілим, його незадовільний стан здоров`я, а також обтяжуючу обставину - рецидив злочинів.

Врахувавши наведені обставини суд дійшов висновку про суспільну небезпечність ОСОБА_5 та неможливість досягнення мети його виправлення й попередження вчинення ним нових злочинів без ізоляції від суспільства, оскільки наведене переконливо свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, є високий ризик можливості продовження злочинної діяльності, а отже - підвищену суспільну небезпечність, на чому акцентував увагу і орган пробації у поданому до суду висновку, констатуючи неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Разом із тим, місцевий суд, урахувавши встановлені ним пом`якшуючі обставини, призначив ОСОБА_5 мінімальне покарання визначене санкцією більш тяжчої статті - ч. 4 ст. 185 КК, належним чином умотивувавши своє рішення, та, призначивши покарання за ч. 1 ст. 309 КК у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначив остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років,

Із зазначеною позицією місцевого суду погодився й апеляційний суд. Відповідно до змісту оспорюваної ухвали при перегляді вироку суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи щодо суворості покарання, викладені в апеляційній скарзі захисника, навів переконливі мотиви, з яких він визнав їх неприйнятним і такими, що не є підставою для зміни вироку. При цьому апеляційний суд вказав, що зазначені в апеляційній скарзі захисника обставини не знижують ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_5 кримінальних правопорушень та вони були належним чином враховані районним судом.

З таким висновком погоджується і суд касаційної інстанції, та вважає неприйнятними доводи захисника ОСОБА_4 про наявність підстав для застосування ст. 75 КК щодо засудженого ОСОБА_5

Обраний ОСОБА_5 захід примусу є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Підстав вважати призначене покарання явно несправедливим через суворість, про що йдеться в касаційній скарзі захисника, Суд не вбачає.

Отже, рішення судів першої та апеляційної інстанцій є обґрунтованими, відповідають вимогам статей 370, 419 КПК та не викликають сумнівів у їх правильності, а посилання захисника на надмірну суворість призначеного ОСОБА_5 покарання, внаслідок невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є безпідставними.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, зокрема, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області

від 08 червня 2023 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 15 травня 2024 року.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3