Справа № 385/801/24
УХВАЛА

іменем України

"14" серпня 2024 р. м. Благовіщенське

Ульяновський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши самовідвід, заявлений суддею Ульяновського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000184 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.362, ч.3 ст.365-2 КК України,

встановив:

Будучи визначеним в порядку ч.3 ст.35 КПК України автоматизованою системою документообігу для судового провадження по кримінальному провадженню № 0000184 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.362, ч.3 ст.365-2 КК України, головуючий суддя ОСОБА_3 заявив собі самовідвід. Підставою самовідводу вказав п.4 ч.1 ст.75 КПК України, наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді. Відвід мотивований тим, що головуючий тривалий час перебуває з обвинуваченим по справі ОСОБА_4 у дружніх відносинах. У зв`язку з цим, дана обставина може викликати сумніви у неупередженості судді щодо розгляду справи.

Суддя ОСОБА_3 , повідомлений про дату, місце і час розгляду самовідводу, в судове засідання не з`явився, заяв, клопотань, пояснень не направив.

Прокурор направила клопотання про відсутність заперечень проти задоволення самовідводу, направила клопотання про розгляд справи про відвід без її участі.

Інші особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, в судове засідання не з`явились, про місце і час розгляду самовідводу повідомлений належним чином.

Дослідивши доводи заяви про самовідвід, заслухавши думку осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, суд дійшов висновку:

Відповідно до змісту п.4) ч.1 ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

ЄСПЛ у своєму рішенні у справі "Мироненко і Мартенко проти України" у п. 66, зазначив, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" та "Веттштайн проти Швейцарії"). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства").

ЄСПЛ у своєму рішенні у справі Piersak v. Belgium (1982 р.) постановив, що внутрішні суди повинні викликати довіру у громадськості і, особливо, у обвинувачених в ході кримінального процесу, а також суддя, у відношенні якого є обґрунтовані побоювання недостатньої неупередженості повинен негайно взяти відвід.

Оскільки суддя ОСОБА_3 вказує що між ним та обвинуваченим по справі ОСОБА_4 існують дружні стосунки, рішення у справі буде викликати сумніви у неупередженості судді. Тому самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись ч.14 ст.31 ст.75, 81 КПК України,

ухвалив:

Задовольнити заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід по кримінальному провадженню № 0000184 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.362, ч.3 ст.365-2 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1