Справа №621/1200/22
Провадження №1-кп/621/49/24
УХВАЛА

Іменем України

05 грудня 2024 року. м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000120 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харків, є громадянкою України, має неповну середню освіту, не працює, одружена, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , раніше судима:

1) вироком Апеляційного суду Харківської області від 02.09.2009 за пунктом 2 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 10 (десять) років; звільнена 08.11.2018 за вітбуттям строку покарання;

2) вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 09.06.2022 за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому пунктом 13 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в :

Згідно обвинувального акту № 0000120 від 20.07.2022 ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого пунктом 13 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України, тобто умисному протиправному заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство за наступних обставин.

28 квітня 2022 року, близько 09:30 години, у будинку АДРЕСА_2 , під час розпивання спиртних напоїв у ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_6 .

Реалізуючи вказаний умисел, того ж дня та часу, ОСОБА_4 , нижньою частиною скляної пляшки, об`ємом 0,75 л, нанесла ОСОБА_6 не менше двох ударів в область потилиці, після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, кухонним ножем нанесла колото-ріжучою частиною три прицільних удари по тулубу, чим спричинила останньому проникаючі сліпі колото-різані поранення грудної клітки з ушкодженням органів грудної порожнини, відкриту черепно-мозкову травму, що ускладнились настанням гострої крововтрати та призвело до смерті ОСОБА_6 .

Прокурор ОСОБА_3 заявив письмове клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої зазначив, що продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, обвинувачена може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються, вважав, що інший більш м`який запобіжний захід не може забезпечити виконання обвинуваченою ОСОБА_4 , процесуальних обов`язків.

У зв`язку з зайнятістю судді ОСОБА_7 , на підставі роз`яснень Верховного Суду щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану від 03.03.2022 №1/0/2-22, відповідно до яких у разі неможливості у визначений КПК України строк, суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу його може бути розглянути головуючим, а за його відсутності іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, клопотання про продовження строку запобіжного заходу розглядається головуючим суддею одноособово.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_5 при вирішенні клопотання прокурора покладалися на розсуд суду.

Вислухавши думки учасників судового провадження, суд дійшов наступного:

Відповідно до статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно статті 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Згідно пункту 1"с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Зміївського суду Харківської області від 23.06.2022 відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , обрано запобіжний захід у виді тримання на строк до 28.07.2022, включно, без визначенням застави, який в подальшому неодноразово було продовжено, востаннє ухвалою суду до 08.12.2024.

Враховуючи, що в межах строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 , судове провадження не буде завершене, суду належить розглянути питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченої під вартою.

Під час судового засідання сторонами не надано будь-яких доказів того, що зменшилися ризики, передбачені статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, або змінилися обставини, передбачені статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України, які існували під час застосування запобіжного заходу у відношенні обвинуваченої.

Під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ "Харківській слідчий ізолятор" у відношенні ОСОБА_4 , було враховано ризики: переховування обвинуваченої від суду; незаконного впливу на свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення.

ОСОБА_4 , обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, проти життя і здоров`я особи, за який, у разі визнання винуватою, їй загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого їй злочину, вказує на наявність ризику переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня ( ОСОБА_8 проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Суд також враховував дані про особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка раніше судима за вчинення злочину передбаченого пунктом 2 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України та частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України, одружена, не працює, що вказує на відсутність таких соціальних зв`язків, які реально гарантують належну поведінку обвинуваченої.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_4 , на свободу.

Застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищевикладене, клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

З підстав, передбачених пунктом 2 частини 4 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, розмір застави не визначається.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 12, 31, 177, 181, 331 Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу - задовольнити.

2. Продовжити строк запобіжного заходу у відношенні обвинуваченої ОСОБА_4 у виді тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" на строк до 02 лютого 2025, включно.

3. Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченою у цей же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий: ОСОБА_1