УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

01 жовтня 2024 року місто Львів

Cлідча суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 , погоджене керівником Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000131 від 12.06.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичів, Житомирської області, українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, військовослужбовця,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України,

встановила:

старший слідчий другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_6 , за погодженням прокурора, звернувся з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України у кримінальному провадженні №0000131 від 12.06.2024.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в тому, що він будучи заступником начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з персоналу відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порушення вимог ст.ст. 19, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі Статут внутрішньої служби ЗС України), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України»(далі Дисциплінарний статут ЗС України), ст.ст. 3, 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції», п.п. 2.1, 2.3, 5.2, 20.1 Кодексу поведінки працівників, до функціональних обов`язків яких належить здійснення управління кордонами, затвердженого спільним наказом МВС, МЗС, Міністерства фінансів України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Головного управління ДПС України (далі Кодекс поведінки) № 330/151/809/434/146 від 05.07.2011, до ст. 23 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», Технологічної схеми пропуску осіб, транспортних засобів та вантажів через державний кордон у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Грушів-Будомеж», розробленої відповідно до статті 25 ЗУ «Про прикордонний контроль», Митного кодексу України від 13.05.2012 № 4495-VI, постанов Кабінету Міністрів України від 18.08.2010 № 751 та від 21.05.2012 № 451 та затвердженої наказом начальника 7 прикордонного загону, Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із змінами та доповненнями та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» № 57 від 27.01.1995, вступив у злочинну змову з невстановленими слідством особами з метою сприяння у незаконному переправленні через Державний кордон України осіб призовного віку, повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом використання службового становища.

При цьому ОСОБА_5 , в період з 24.05.2024 по 04.06.2024, знаходячись на території міжнародного пункту пропуску для автомобільного транспорту «Грушів-Будомеж», розташованого в АДРЕСА_3 , перебуваючи у складі добових прикордонних нарядів за напрямком «Перевірка документів» на посаді старшого прикордонних нарядів у пункті пропуску «Грушів-Будомеж», використовуючи своє службове становище та займану посаду, користуючись авторитетом серед військовослужбовців, які були відряджені до складу групи відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_5 контрольно-пропускного пункту «Київ», у зв`язку з чим не мали достатнього досвіду роботи саме в автомобільному пункті пропуску та не володіли оперативною ситуацією на вказаній ділянці державного кордону, реалізуючи спільний злочинний умисел з невстановленими слідством особами, направлений на незаконне переправлення через державний кордон України осіб з числа громадян України призовного віку, які не мали законних підстав для перетину державного кордону України, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, виконуючи свою роль, діючи згідно заздалегідь розробленого плану та злочинних домовленостей, з метою забезпечення незаконного переміщення громадян України через державний кордон України, попереджав інших військових службових осіб про те, що в певний час у пункт пропуску «Грушів» для перетину державного кордону України на виїзд прибуде легковий автомобіль або декілька автомобілів, вказував їх марку та модель, а також державний реєстраційний номер, повідомляючи, що ці автомобілі перебувають «на контролі» у керівництва і вони повинні забезпечити швидкий та безперешкодний проїзд цих автомобілів та їх пасажирів через державний кордон.

У подальшому, отримавши повідомлення від чергової зміни, що на територію пункту пропуску заїхав вказаний ним автомобіль ОСОБА_5 особисто зустрічав такий автомобіль на смузі руху, скеровував його в одну із вільних смуг руху поза чергою, самостійно забирав паспорти та документи, що надають право на перетин державного кордону на виїзд в умовах воєнного стану, передавав їх інспектору прикордонної служби ОСОБА_8 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_5 , наказував не проводити належної перевірки наданих документів, які давали право безперешкодного виїзду за межі України, а як найшвидше внести необхідні відомості до бази даних ПТК АПК «Гарт-1/П» про наявність у пасажирів цього автомобіля законних підстав для перетину державного кордону України на виїзд, а саме наявність 3-ї групи інвалідності, і надати дозвіл на виїзд за межі України.

В подальшому ОСОБА_5 особисто передавав вказані документи для оформлення митних формальностей та повертав їх власникам, після чого ці особи отримували можливість протиправного перетину Державного кордону України та безперешкодно, на законних підставах, проїжджати на територію Республіки Польща.

Після чого такі особи протиправно перетнули Державний кордон України та у подальшому безперешкодно, на законних підставах, проїхали на територію Республіки Польща, згідно з чинним місцевим національним законодавством пройшли митний та прикордонних контроль в Республіці Польща та в`їхали на територію Республіки Польща.

Таким чином, ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Про підозру у вчиненні вказаного злочину ОСОБА_5 повідомлено 30.09.2024.

Ураховуючи характер вчиненого підозрюваним злочину та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, є підстави вважати, що останній може полишити місце свого постійного проживання та виїхати з території України, де буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконними засобами, зокрема шляхом підкупу впливати на свідків у кримінальному провадженні, які володіють інформацією, обставин вчинення ним зазначеного злочину, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжуватиме вчиняти злочину сфері службової діяльності, та може вчиняти інші злочини, з метою запобігання вказаним ризикам, об`єктивно необхідним є застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому, лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та дозволить виконати завдання і досягти мети кримінального провадження, для забезпечення виконання з ним процесуальних рішень. Разом з тим, при виконанні судом вимог ч.4 ст. 183 КПК України, щодо визначення застави, враховуючи передбаченні ч. 4, 5 ст.182 КПК України обставини, є необхідним визначити останньому заставу у 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав, навівши мотиви, зазначені у ньому, просив його задовольнити та зазначив, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, наявними є ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та обставини передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, необхідні для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, є недоцільним.

Захисник ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечив, просив застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Зазначив, що підозра є необгрунтованою, прокурором не доведені ризики, що зазначені у клопотанні. Крім цього додатково повідомив, що ОСОБА_9 переведено на службу у прикордонний загін, що знаходиться у м. Краматорську.

ОСОБА_5 у судовому засіданні оголошену йому підозру заперечив, з приводу запобіжного заходу підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку прокурора, який вважає за необхідне обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, думку підозрюваного, його захисника, вивчивши матеріали клопотання, вважаю, що клопотання слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 і 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Відповідно до вимог п. п. 1-5 ч. 1 та ч. 3 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до вимог п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу».

Слідчим суддею встановлено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000131 від 12.06.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 1 ст. 362 та ч. 3 ст. 362 КК України /а.с. 11/.

Останнє розпочато за фактом: незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння його вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинене щодо кількох осіб, повторно, за попередньою змовою групою осіб, з використанням свого службового становища /а.с. 14-15/.

Також встановлено, що 30.09.2024 ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 36, 40, 42, 276, 277, 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, та роз`яснено процесуальні права та обов`язки підозрюваного /а.с. 98-119/.

За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді даного клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя дійшов висновку, що слідчий та прокурор довели обґрунтованість підозри, висунутої ОСОБА_5 /сукупність наявних на даний час доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України/, про що свідчать, зокрема: матеріалами Головного ОРВ 7 прикордонного загону ДПСУ /а.с. 16-24/; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 /а.с. 36-41/;протоколом допиту свідка ОСОБА_11 /а.с. 30-35/;протоколом допиту свідка ОСОБА_12 /а.с. 42-46/;протоколом допиту свідка ОСОБА_8 /а.с. 47-51/;протоколом допиту підозрюваного за ч. 1 ст. 362 та ч. 3 ст. 362 КК України ОСОБА_8 /а.с. 52-56/; протоколом слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_8 /а.с. 57-60/;іншими матеріалами кримінального провадження № 0000131 від 12.06.2024.

Ризиками, які дають підстави слідчому судді обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слід вважати те, що: 1) підозрюваний може переховуватись від досудового слідства і суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до cеми років з позбавленням права займати посади. При цьому, слідча суддя погоджується з доводами клопотання про те, що підозрюваний має можливості для переховування від органу досудового розслідування, у тому числі з використанням можливості для перетину державного кордону за зазначених у клопотанні обставин, до чого його може спонукати, зокрема, встановлена кримінальним законом відповідальність за вчинення інкримінованого йому тяжкого злочину. Такий висновок слідчого судді узгоджується з вимогами ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27 червня 1980 року «Про взяття під варту до суду»; 2) знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що обгрунтовується тим, що на даний час у рамках кримінального провадження не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування (не встановлені всі причетні особи); 3) слідча суддя також дійшла висновку і про існування ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки, відповідно до норм кримінального процесуального права, суд може обґрунтовувати свої висновки лише тими свідченнями, які він сприйняв безпосередньо під час судового засідання або які отримані у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому та/або прокурору, а також і посилатися на такі показання, а тому ризик впливу на свідків існує не лише на стадії досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків; 4) перешкоджати іншим чином, зокрема шляхом узгодження показань; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється, в тому числі з метою прикриття своєї злочинної діяльності.

Окрім того, відповідно до ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 працездатний, непохилого віку, захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає.

Тому слідча суддя доходить висновку, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не можуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 та виконання ним обов`язків, передбачених ст. 177 КПК України.

Доводи захисника, що пред`явлена підозра ОСОБА_5 є необгрунтованою, слідчий суддя не бере до уваги та звертає увагу сторони захисту, що оцінка доказів з точки зору, в тому числі, допустимості, а сукупності доказів з точки зору вагомості, достатності та взаємозв`язку, буде надана судом відповідно до вимог ст. 89, 94 КПК України на іншій стадії провадження стадії судового розгляду кримінального провадження по суті, натомість, на теперішній час слідчий суддя під час розгляду клопотання лише вирішує питання щодо достатності певного обсягу зібраних доказів для переконання стороннього спостерігача у тому, що особа причетна до вчинення злочину.

Слідча суддя вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим у судовому засіданні, в порядку ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/97 від 26 липня 2001 року. Тобто, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

А тому, слідча суддя не відхиляє доводів на користь підозрюваного, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання підозрюваним процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальним ризикам.

Крім цього, переведення підозрюваного на службу у місто Краматорськ може утруднити проведення досудового розслідування та явку останнього до органу досудового розслідування.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідча суддя виходить з вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, відповідно до якого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Прокурор, покликаючись на абз.2 ч. 5 ст. 182 КПК України, клопотав про визначення застави у 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Зазначений розмір мотивував значним суспільним резонансом кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється особа та можливості її сплати останнім оскільки наявне у власності рухоме майно та готівкові кошти, дозволяють це зробити.

Проте, слідчий суддя, вважає за необхідне зазначити, що застава це не менш суворий запобіжний захід, а альтернатива триманню під вартою. За тяжкістю вони рівні за КПК. Застава для особи не має бути надмірним тягарем і призвести до скрутного матеріального становища її та її родини це не покарання. Застава лише має забезпечити виконання особою (підозрюваним, обвинуваченим) процесуальних обов`язків на час досудового розслідування чи судового розгляду. При цьому, тягар застави не може покладатися на родичів

Тобто, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Відтак, враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 , вважаю за необхідне визначити заставу у 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних, що становить 757 000 (сімсот п`ятдесят сім тисяч) гривень, яка буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Застосовуючи до підозрюваного поряд із запобіжним заходом у виді тримання під вартою альтернативний запобіжний захід у виді застави, вважаю за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відтак, зважаючи на необхідність виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни їх показань, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інші кримінальні правопорушення, а також зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, вважаю за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних, що становить 757 000 (сімсот п`ятдесят сім тисяч) гривень.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

постановила:

в задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про обрання альтернативного запобіжного заходу, а саме особистого зобов`язання, відмовити.

Клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначити термін дії ухвали шістдесят днів - до 29 листопада 2024 року включно.

Строк тримання під вартою рахувати з 01 жовтня 2024 року о 11 год. 50 хв.

Визначити підозрюваному заставу - 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 757 000 (сімсот п`ятдесят сім тисяч) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок для зарахування коштів, внесених у вигляді застави (частки майна, попередньо визначеної суми судових витрат тощо).

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі м. Новояворівськ Львівської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками сторони обвинувачення та військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 29 листопада 2024 року (у межах строків досудового розслідування).

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки протягом не більше одного робочого дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 09.00 год. 02.10.2024.

Слідча суддя ОСОБА_1