У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 розглянувши клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000009 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, про арешт майна, -

встановив:

22 липня 2024 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 від 05 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України року, про арешт майна.

Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб на території Мукачівського району займається вимаганням грошових коштів у громадянина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 за неіснуючий борг з погрозами застосування фізичного насильства та насильницьких дій.

В ході проведення пошукових заходів та допиту потерпілого встановлено причетного до вищевказаного кримінального правопорушення громадянина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 користується номером оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 . Так зі слів потерпілого близько 4-5 років тому, у зв`язку з складним фінансовим становищем, він був змушений взяти у борг грошові кошти у свого знайомого ОСОБА_8 у сумі 11000 доларів США. Вказані грошові кошти потерпілий повинен був повернути з розрахунком виплати 600 доларів США щомісячно.

Станом на 2021 рік, потерпілий віддав ОСОБА_8 близько 17000 доларів США в якості щомісячної виплати за кожен місяць. Разом з цим, ОСОБА_8 повідомив, що ОСОБА_7 винен йому всерівно 11400 доларів США, позаяк щомісячна плата яку потерпілий виплачував, зі слів фігуранта являлась відсотками за користування отриманих від нього грошових коштів. У зв`язку з побоюванням за своє життя та здоров`я, потерпілий віддав ОСОБА_8 ще 8000 доларів США, тому що більше грошей не мав. Після цього, ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_7 та почав погрожувати, що у разі несплати йому 3400 доларів США, він разом зі своїми знайомими завдадуть фізичної шкоди потерпілому, поломають руки, ноги та вб`ють. Під час даного телефонного дзвінка, ОСОБА_7 перебував на території Чеської республіки, у зв`язку з чим ОСОБА_8 сказав, що в разі повернення в Україну останньому завдадуть фізичної шкоди.

Також відомо, що за весь період часу потерпілий віддав ОСОБА_8 близько 25000 доларів США.

Крім цього жодних боргових розписок ОСОБА_8 . ОСОБА_7 не надавав та не підписував, однак фігурант забрав від нього свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки «Сітроен» д.н.з. НОМЕР_2 , який перебуває у користуванні останнього, в якості застави. Також в ході виконання доручення слідчого УСБУ в Закарпатській області отримано інформацію про те, що для реалізації злочинного наміру громадянин України ОСОБА_8 залучив громадянина України ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Користується засобами мобільного зв`язку НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та НОМЕР_5 .

Зокрема ОСОБА_4 використовуючи особисті засоби зв`язку телефонував ОСОБА_7 та в грубій формі повідомив про повернення неіснуючого боргу у сумі 3400 доларів США громадянину України ОСОБА_8 , а у разі не повернення вказаних грошових коштів до нього буде застосоване фізичне насильство.

17.07.2024, на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 від 11.07.2024, в ході проведення обшуку транспортного засобу марки «Шкода Октавія» д.н.з. НОМЕР_6 яким користується ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено:

- Транспортний засіб марки «Шкода Октавія» д.н.з. НОМЕР_6 .

Вказаний вище транспортний засіб визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні так як він міг зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, був знаряддям вчинення злочину і з ним в подальшому будуть проводитись слідчі дії.

Вилучений транспортний засіб марки ««Шкода Октавія» д.н.з. НОМЕР_6 яким користується ОСОБА_4 міг використовуватись для протиправної діяльності, здійснювалися зустрічі у вказаному автомобілі з особами, які причетні до вчинення даного кримінального правопорушення.

18.07.2024 слідчим СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 вищезазначений ТЗ визнано речовим доказом в порядку ст. 98 КПК України, про що винесено відповідну постанову.

3 огляду на вищезазначене для потреб досудового розслідування вкрай необхідно з метою збереження речових доказів, оскільки наявність даних речових доказів дозволить провести повне та всебічне досудове розслідування, прокурор просить клопотання задовольнити.

У судове засідання 25 липня 2024 року

-прокурор ОСОБА_3 з`явився, клопотання підтримав повністю, посилаючись на мотиви викладені у ньому просив таке задовольнити.

-представник володільця майна - адвокат ОСОБА_5 з`явився, зазначив, що заперечує проти задоволення клопотання, оскільки транспортницзасіб належить сестрі дружини підозрюваного ОСОБА_4 гр. ОСОБА_10 та перебуває в користуванні дружини, на підтвердження чого додав довіреність №2301 від 24 липня 2024 року. Також зазначав, що під час проведення обшуку в машині нічого не знайшли, а сама машина немає ніякого відношення до вчиненого кримінального правопорушення.

Розглянувши дане клопотання, долучені до нього матеріали, заслухавши думку прокурора, представника володільця майна, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

В частині 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 статті 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Обов`язок доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого чи прокурора також і ч.3 ст. 132 КПК України

Слідчим суддею встановлено, що 17.07.2024, на підставі ухвали слідчого судді від 11.07.2024, в ході проведення обшуку було виявлено та вилучено транспортний засіб марки «Шкода Октавія» д.н.з. НОМЕР_6 .

Вилучений транспортний засіб марки «Шкода Октавія» д.н.з. НОМЕР_6 яким користується ОСОБА_4 міг використовуватись для протиправної діяльності, здійснювалися зустрічі у вказаному автомобілі з особами, які причетні до вчинення даного кримінального правопорушення.

18.07.2024 слідчим СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 вищезазначений ТЗ визнано речовим доказом в порядку ст. 98 КПК України, про що винесено відповідну постанову.

17 липня 2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

Разом із цим, на переконання слідчого судді, у клопотанні не доведено той факт, що майно, вилучене 17.07.2024 року в результаті проведення обшуку транспортного засобу «Шкода Октавія» д.н.з. НОМЕР_6 , відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України та має значення речових доказів для кримінального провадження № 0000009 від 05 січня 2024 року.

Більш того, ні матеріалами клопотання, ні прокурором в судовому засіданні не доведено, що транспортний засіб «Шкода Октавія» д.н.з. НОМЕР_6 вилучений в результаті проведення обшуку використовувався підозрюваним як знаряддя вчинення кримінального правопорушення передбаченого за ч.4 ст.189 КК України або є майном, яке здобуте злочинним шляхом.

Також, слідчий суддя звертає увагу, що згідно реєстраційної картки транспортного засобу, автомобіль «Шкода Октавія» д.н.з. НОМЕР_6 , що не заперечувалось прокурором в судовому засіданні, згідно свідоцтва про реєстрацію серія DІІ № НОМЕР_7 являється гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка у даному кримінальному провадженні не має статусу підозрюваної, крім того адвокатом в судовому засіданні було долучено довіреність №2301 від 24 липня 2024 року згідно якої транспортний засіб перебуває в користуванні дружини підозрюваного ОСОБА_11

Сам по собі факт користування даним автомобілем підозрюваним ОСОБА_4 з метою пересування не доводить необхідність у накладенні арешту на даний автомобіль.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази, які б дозволяли слідчому судді встановити розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Таким чином, слідчий суддя, враховуючи зазначені положення закону, виходячи з принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Майно, вилучене 17.07.2024 в результаті проведення обшуку транспортного засобу «Шкода Октавія» д.н.з. НОМЕР_6 слід негайно повернути володільцю.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя враховує наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та приходить до висновку що в задоволенні клопотання слід відмовити, майно, вилучене 17.07.2024 в результаті проведення обшуку транспортного засобу «Шкода Октавія» д.н.з. НОМЕР_6 слід негайно повернути володільцю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

У задоволенні клопотання - відмовити.

Транспортний засіб «Шкода Октавія» д.н.з. НОМЕР_6 повернути власнику майна - ОСОБА_10 або її представнику за дорученням або фактичному володільцю майна за дорученням - ОСОБА_11 .

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 29 липня 2024 року о 13 год. 50 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1