Справа № 191/4175/24
Провадження № 1-в/191/427/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Синельниківська

виправна колонія (№94)» ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну покарання або його невідбутої частини більш м`яким,

ВСТАНОВИВ:

05.09.2024 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну покарання або його невідбутої частини більш м`яким.

ОСОБА_5 засуджений 13.06.2018 року вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.297, ст.70 КК України до п`яти років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України шляхом частково складання покарання, визначеного Томаківським районним судом Дніпропетровської області, і покарання визначеного ОСОБА_6 за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.03.2017 року за ч.3 ст.15 п.п.1, 6 ч.2 ст.115, п.6 ч.2 ст.115, ч.1 ст.162, ч.4 ст.187, ст.70, ст.71, ст.72 КК України, зміненим в частині покарання ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.08.2017 року, у виді позбавлення волі строком на 15 років 6 місяців з конфіскацією майна, визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у вигляді 15 років 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Зараховано ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 10.01.2016 року по 20.06.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення з два дні позбавлення волі. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12.11.2018 року вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 13.06.2018 року змінено, вважати ОСОБА_5 засудженим за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.297, ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 15 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією особистого майна. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 10.01.2016 року по 12.11.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення з два дні позбавлення волі. В іншій частині вирок залишено без змін. Початок строку: 10.01.2016 року, кінець строку: 08.09.2028 року. З 09.12.2020 року відбуває покарання в ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)». За час відбування покарання в місцях позбавлення волі характеризується позитивно, має дев`ять заохочень та сім стягнень. На даний час засуджений працює на виробництві УВП на швейному виробництві ТОВ «Тельних»

Засуджений у судовому засіданні своє клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Представник установи виконання покарань у судовому засіданні підтримав клопотання засудженого, оскільки останній має дев`ять заохочень, що свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення.

Прокурор заперечив щодо задоволення клопотання засудженого, оскільки, останній має сім стягнень, які, хоча і погашені в установленому законом порядку, однак їх наявність свідчить про те, що засуджений не став на шлях виправлення.

Суд, заслухавши доводи засудженого, думку прокурора та представника установи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосоване, якщо засуджений став на шлях виправлення. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині Кодексу для даного виду покарання і не повинне перевищувати не відбутого строку покарання, призначеного вироком.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Як зазначено у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.02 року №2 «Про практику застосування судами України законодавства про умовно-дострокове звільнення від покарання і заміну покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. При цьому нове покарання визначається з урахуванням його розташування в системі покарань, зазначених в ст. 51 КК України.

Пунктом 3 частини 4статті 82 КК України передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялась умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом не відбутої частини покарання.

Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_5 характеризується посередньо, за час відбування покарання має сім стягнень, які хоч і погашені та зняті у встановленому законом порядку, але свідчать про те, що поведінка засудженого протягом усього періоду відбування покарання не вказувала на його неухильне бажання стати на шлях виправлення.

Крім цього, комісією державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» 31.07.2023 року засудженому було відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, як такому, що не довів свого виправлення, що теж свідчить про недостатнє бажання засудженого ставати на шлях виправлення.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що своєю поведінкою засуджений ОСОБА_5 не повністю довів своє виправлення, тому суд вважає за необхідне клопотання засудженого залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 82 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну покарання або його невідбутої частини більш м`яким.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Повна ухвала складена 18.09.2024 року.

Суддя ОСОБА_1