ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/488/24 Справа № 200/1027/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_12 ,

представників потерпілих адвокатів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000935, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні відділу Дніпропетровської обласної прокуратури - ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_12 на вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 жовтня 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 24 жовтня 2016 року - Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 121, 75 КК України до п`яти років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на три роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, п.п. 1,5,12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 15 п.п. 5,12 ч.2 ст. 115 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який зареєстрований по АДРЕСА_2 , проживає по АДРЕСА_3 , раніше судимого:

-24 лютого 2016 року - Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 263, 75 КК України до п`яти років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на три роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 355, п.п. 1,5,12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 15 п.п. 5,12 ч.2 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 жовтня 2023 року:

ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст.119, ст.128 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 263 КК України - у виді чотирьох років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 119 КК України - у виді восьми років позбавлення волі;

- за ст. 128 КК України - у виді двох років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, з урахуванням положень ст.72 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначено покарання за сукупністю злочинів у виді восьми років шести місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2016 року та остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у виді дев`яти років позбавлення волі.

Строк покарання вирішено рахувати з 25 липня 2017 року. На підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції 26 листопада 2015 року ОСОБА_8 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 25 липня 2017 року по 18 жовтня 2023 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У зв`язку з повним відбуттям покарання, вирішено вважати ОСОБА_8 таким, що відбув покарання повністю.

ОСОБА_9 визнано невинуватим у пред`явленому йому, та підтриманому прокурором обвинуваченні за п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч.2 ст.355 КК України та виправдано його у зв`язку з відсутністю в його діях складів інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

ОСОБА_9 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2016 року та остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі

Строк покарання вирішено рахувати з 25 липня 2017 року. На підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції від 25 листопада 2015 року, ОСОБА_9 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 25 липня 2017 року по 18 жовтня 2023 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У зв`язку з повним відбуттям покарання, вирішено вважати ОСОБА_9 таким, що відбув покарання повністю.

Окрім цього, судом вирішено цивільний позов та питання про стягнення процесуальних витрат, скасовано заходи забезпечення кримінального провадження, а також визначено долю речових доказів, а саме:

-автомобіль: «Toyota Corolla» д/н НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на площадці тимчасового тримання транспорту Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області вирішено повернути власнику;

-автомобілі: «Toyota Camry» д/н НОМЕР_2 , «Subary Tribeca» д/н НОМЕР_3 , які знаходяться на зберіганні у власників ОСОБА_16 та ОСОБА_17 вважати повернутими власникам;

-джинсові брюки чорного кольору з ременем ОСОБА_18 , пару шкарпеток чорного кольору ОСОБА_18 , труси чорно-сірого кольору ОСОБА_18 , кросівки тряпчані сіро-форного кольору ОСОБА_18 , пару шкарпеток чорного кольору ОСОБА_19 , кросівки сірого кольору ОСОБА_19 , камуфляжні брюки з ременем ОСОБА_19 , труси чорно-синього кольору ОСОБА_19 , паперовий конверт із залишками зразків букального епітелію ОСОБА_20 , паперовий конверт із зразком букальних клітин ОСОБА_21 , мікрочастини з автомобіля «Тойота-Камри» д/н НОМЕР_4 , мікрочастини з автомобіля «Тойота Корола» д/н НОМЕР_5 , кепку чоловічу, дві сині будівельні рукавички з автомобіля «Тойота Камри» д/н НОМЕР_2 , паперовий конверт із залишками зразка крові ОСОБА_8 , паперовий конверт із зразком крові ОСОБА_12 , паперовий конверт із зразком крові ОСОБА_22 , паперовий конверт із фрагментами грунту, паперовий конверт із фрагментом марлі зі змивами РБК з автомобіля «Мітсубісі-Лансер», конверт із фрагментом марлі зі змивом РБК з автомобіля «Тойота Королла», паперові конверти із фрагментами марлі зі змивами РБК з автомобіля «Тойота Королла», паперові конверти із нігтьовими зрізами з рук ОСОБА_9 , паперові конверти із фрагментами мікрочастин з долоней рук трупа ОСОБА_19 , паперові конверти із нігтьовими зрізами з рук трупа ОСОБА_18 , паперові конверти із нігтьовими зрізами з рук трупа ОСОБА_19 , шкіряну кобуру, складні ножи, кайданки, предмет з полімерного матеріалу чорного кольору, паперові конверти з марлевими серветками зі змивами РБК з проїзної частини, конверт із фрагментом марлі зі змивом РБК з автомобіля «Субару», конверт зі фрагментом марлі зі змивом автомобіля «Субару Трібека», марлевий тампон з автомобіля «Субару», паперові конверти із фрагментами нігтьових зрізів з рук ОСОБА_22 , паперові конверти із зразками букального епітелію ОСОБА_12 , картонну коробку з чоловічою футболкою чорного кольору трупу ОСОБА_19 , картонну коробку з чоловічою футболкою синього кольору, паперовий конверт з сонцезахисними окулярами, спиртові змиви, вилучені з трупа ОСОБА_19 , спиртові змиви з долонь рук ОСОБА_22 , спецпакети зі слідами біологічного походження, які знаходяться на зберіганні у камері схову речових доказів Шевченківського ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області (ВП № 7 ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області), - вирішено знищити;

-пару шкарпеток ОСОБА_12 , пару чоловічого взуття (кросівки) ОСОБА_12 , чоловічі джинси чорного кольору ОСОБА_12 , чоловічі труси ОСОБА_12 , чоловічі туфлі ОСОБА_22 , два шкіряних ремені ОСОБА_22 , чоловічі джинси синього кольору ОСОБА_22 , чоловічу футболку білого кольору ОСОБА_22 , дві чоловічі шкарпетки ОСОБА_22 , газовий балончик, сумку, вилучені у ОСОБА_12 , чоловічу шведку, штани, джинси з ременем синього кольору, футболку синього кольору, чоловічі труси сірого кольору Калашнікова ДЛ., пару чоловічого взуття (мокасини) ОСОБА_23 , футболку білого кольору ОСОБА_23 , биту, футболку ОСОБА_22 , штани ОСОБА_9 , картонну коробку з чоловічою футболкою чорного кольору ОСОБА_12 , картонну коробку з гумовим килимком з автомобіля «Тойота Камрі» д/н НОМЕР_6 , які знаходяться на зберіганні у камері схову речових доказів Шевченківського ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області (ВП № 7 ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області), - вирішено повернути власникам;

- протяжку каналу ствола, 5 гільз, одну кулю (один патрон був відстряляний в процесі проведення експертизи), 36 гільз, 2 набої кал. 9 мм. Р.А. (у ході дослідження відстріляні 2 набої), 5 гільз кал. 9 мм. Р.А., деформовану кулю 5,6 мм., фрагмент оболонки кулі, сталеве осереддя, частину осереддя кулі, 1 набій калібру 9 мм, 29 набоїв 5,45Х39, 2 кулі кал. 9 мм., одну стріляну гільзу, одну кулю з еластичного матеріалу, фрагмент тканини, два фрагменти оболонок куль, один фрагмент оболонкової кулі та чотири оболонкові кулі, 2 фрагменти металу, сім гільз кал. 5,6 мм., які знаходяться на зберіганні у складі арт.тех. озброєння УЛМТЗ ГУНП у Дніпропетровській області, - вирішено знищити;

- автомат «Вулкан ТК» 3 XK 148552, автомат «Калашникова» з маркуванням «AK-L» «47-74» № НОМЕР_7 ; магазин до автомату споряджений 30 набоями (у ході дослідження відстріляні 7 набоїв), пістолетний магазин споряджений 6 набоями (у ході дослідження відстріляні 3 набої); пістолетний магазин споряджений 7 набоями (у ході дослідження відстріляні 5 набоїв), пістолет «ПСМ Р 9 мм.» № НОМЕР_8 , револьвер моделі HW 4 № 1469022, пістолет «Flober 4 mm № НОМЕР_9 , пістолет «Flober 4 mm № НОМЕР_9 , - які знаходяться на зберіганні у складі арт.тех. озброєння УЛМТЗ ГУНП у Дніпропетровській області вирішено конфіскувати у дохід держави.

Згідно з обставинами, встановленими судом, ОСОБА_8 , реалізуючи умисел, направлений на придбання, зберігання та носіння вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, у невстановлену точно досудовим розслідуванням дату, приблизно у травні-червні 2017 року, у невстановленому місці, з невстановленого досудовим розслідуванням джерела, придбав автомат, який є бойовою нарізною вогнепальною зброєю 5,45 мм. автоматом Калашникова «АКС-74» № НОМЕР_7 1988 року випуску, виготовлений промисловим способом, придатний до стрільби, та тридцять патронів, які є бойовими припасами 5,45 мм. проміжними патронами зразка 1974 року, патрони до стрільби придатні, та двадцять шість патронів, які є 5,45 мм. автоматичними патронами зразку 1974 року, призначені для стрільби з військової нарізної вогнепальної зброї 5,45 мм., які він не маючи передбаченого законом дозволу, став зберігати та носити при собі до 24.07.2017.

ОСОБА_9 , реалізуючи умисел, направлений на придбання, зберігання та носіння вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, у невстановлену точно досудовим розслідуванням дату, приблизно у травні - червні 2017 року та у невстановленому місці, з невстановленого досудовим розслідуванням джерела, придбав: револьвер, який є короткоствольною нарізною вогнепальною зброєю, переробленим саморобним способом з револьвера моделі «HW 4» № НОМЕР_10 , калібру 4 mm Flobert (виробництва Німеччини), шляхом заміни ствола та барабану під патрон калібру 5,6 мм (22 Lr) кільцевого запалення, який був споряджений патронами у кількості семи штук, які він не маючи передбаченого законом дозволу, став зберігати та носити при собі до 24.07.2017.

24 липня 2017 року приблизно о 19-00 годині в кафе «Д.О.М.», розташованому на АДРЕСА_4 відбулася зустріч між сторонами з метою вирішення спірного фінансового питання, пов`язаного з володінням та відчуженням нерухомого майна ОСОБА_12 ..

На зустрічі окрім ОСОБА_12 були присутні брат останнього ОСОБА_12 , який прибув разом з ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , та ОСОБА_9 , який прибув з ОСОБА_8 , а також інші особи.

24 липня 2017 року приблизно о 19-30 годин ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу літнього майданчика кафе «Д.О.М.», розташованого на АДРЕСА_4 , спостерігаючи за зустріччю та переговорами зазначених осіб, під час якої між учасниками зустрічі у тому числі ОСОБА_9 та ОСОБА_12 виник словесний конфлікт на підвищених тонах щодо фінансових питань, пов`язаних з братом останнього ОСОБА_12 ..

Далі ОСОБА_8 , побачивши, що ОСОБА_12 покинув зазначений майданчик, пройшов до автомобіля «Тойота Камри» д/з НОМЕР_2 , та відкрив його багажник, в якому знаходилася вогнепальна зброя, яку він дістав та став перевіряти з метою демонстрації наявності у нього зброї для припинення конфлікту. ОСОБА_8 , помилково сприймаючи дії ОСОБА_12 , як такі, що направлені на здійснення на нього та ОСОБА_9 нападу з метою спричинення їм тілесних пошкоджень з застосуванням зазначеної зброї, невірно сприймаючи дії ОСОБА_12 по перевірці наявності в багажнику автомобіля зброї та її демонстрації з метою припинення конфлікту з учасниками зустрічі, як погрозу своєму життю та здоров`ю, та життю та здоров`ю свого товариша ОСОБА_9 , проявляючи злочинну недбалість, вжив заходи захисту від неіснуючого посягання та діючи з необережності, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння у вигляді спричинення останньому тілесних ушкоджень середньої тяжкості, хоча повинен був та міг передбачити їх настання, дістав з сумки, яка була при ньому зброю - бойову нарізну вогнепальну зброю - 5,45-мм. автомат Калашникова «АКС-74» № НОМЕР_7 , 1988 року випуску, виготовлений промисловим способом та здійснив постріли у бік ОСОБА_12 з зазначеної зброї, спричинивши останньому тілесні пошкодження середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні, та легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні.

При цьому, застосовуючи вогнепальну зброю у людному місці, розуміючи факт перебування навколо нього сторонніх осіб, не маючи наміру на позбавлення раніше незнайомих йому ОСОБА_18 та ОСОБА_19 життя, діючи з необережності, а саме злочинної самовпевненості, не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча у вказаній ситуації повинен був і міг їх передбачити, здійснюючи постріли у бік ОСОБА_12 влучив у ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , спричинивши останнім тяжкі тілесні пошкодження, небезпечні в момент їх спричинення, які призвели до їх смерті.

Таким чином в результаті дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_12 були спричинені тілесні пошкодження у вигляді: наскрізного вогнепального кульового непроникаючого поранення передньої черевної стінки з ранами у правій клубовій ділянці та у навколо пупковій області, які сполучуються єдиним раньовим каналом, з розвитком в посттравматичному періоді абсцесу підшкірно-жирової клітковини, передньої черевної стінки та наскрізного вогнепального поранення правої стопи з ранами на зовнішній поверхні правої стопи у середній третині та на внутрішній поверхні правої стопи у середній третині, з вогнепальним осколковим переломом основи 5-ї плюснової кістки з задовільним стоянням уламків та уламковим переломом кубовидної кістки з задовільним стоянням уламків, які відносяться до ушкодження середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні; сліпого непроникаючого поранення правого плечового суглобу та наскрізного поранення м`яких тканин правого колінного суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні.

Потерпілому ОСОБА_18 були спричинені тілесні пошкодження у вигляді: вогнепального кульового проникаючого наскрізного поранення голови з руйнуванням головного мозку, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як несумісне с життям і знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого, вогнепального кульового ковзного поранення в проекції верхнього краю лівого плечового суглоба, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень і не знаходиться у причинному зв`язку з настанням смерті; вогнепального кульового наскрізного поранення лівого плечового суглобу з утворенням багатоуламкового перелому верхньої третини лівої плечової кістки, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення і не знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого; вогнепального кульового проникаючого наскрізного поранення черева з ушкодженням товстої кишки, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення і не знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті; садна на правій бічній поверхні черевної стінки яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень і не знаходиться у причинному зв`язку з настанням смерті. Смерть потерпілого настала від вогнепального кульового проникаючого наскрізного поранення голови з руйнуванням головного мозку.

Потерпілому ОСОБА_19 були спричинені тілесні пошкодження у вигляді: рани № 1 (вихідна рана) на задній поверхні тулубу ліворуч у поперековій ділянці, яка переходить у раньовий канал, відповідно нього розмізження підлеглих жирової клітковини та м`язів, переломи 1 поперекового хребця та розсічення спинного мозку; рани № 2 (вихідна рана) на зовнішній поверхні лівого стегна у верхній третині, яка переходить у раньовий канал, відповідно нього розмізження підлеглих жирової клітковини та м`язів, дирчастий перелом лівої клубової кістки; рани № 3 (вихідна рана) на черевній стінці посередині у ділянці пупка, відповідно неї розсічення очеревини та підлеглих м`язів, розмізження клітковини кореня брижі біля висхідного відділу товстого кишковика; рани № 4 (вхідна рана) на черевній стінці праворуч, яка переходить у раньовий канал, що прямує через жирову клітковину та м`язи косонизхідно справа-наліво у м`які тканини відповідно до рани № 3 та з`єднується з нею; рани № 5 (вхідна рана) на передній поверхні грудної клітини праворуч, переходить у раньовий канал через 8 праве ребро та очеревину, крайовий відділ великої частки печінки та очеревину у правому фланку, жирову клітковину лівої нирки та до лівої клубової кістки, розмізження поверхні до неї очеревини та м`язів; крововиливи у м`яких тканинах відповідно раньових каналів та ран, кров у рідкому стані та вигляді згортків у черевній порожнині, слабке кровонаповнення внутрішніх органів, які всі перебувають у прямому причинному зв`язку зі смертю потерпілого та, стосовно до живих осіб, мають ознаки тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості, як небезпечні для життя у момент заподіяння та, які призвели до настання смерті; двох саден на зовнішній поверхні правого передпліччя у верхній третині, які не перебувають у причинному зв`язку зі смертю потерпілого та, стосовно до живих осіб мають ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості. Смерть потерпілого настала внаслідок вогнепальних поранень тулубу, котрі супроводжувалися руйнуванням підлеглих м`яких та кісткових тканин, внутрішніх органів, котрі, у послідуючому, ускладнилися розвитком гострої крововтрати.

Після вчинення вищезазначених дій, ОСОБА_8 залишив місце кримінального правопорушення.

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 1,5,12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 15 п.п. 5,12 ч.2 ст. 115 КК України при наступних обставинах.

24.07.2017 року близько 19.00 год. в кафе «Д.О.М», розташованому за адресою: АДРЕСА_4 , відбулася зустріч між двома сторонами, метою якої було вирішення спірного, на думку однієї зі сторін, фінансового питання, пов`язаного з володінням та відчуженням нерухомого майна.

З однієї сторони на зустрічі були присутні брати ОСОБА_12 та ОСОБА_12 , які на вказану зустріч прибули разом з ОСОБА_24 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 та ОСОБА_20 , з іншої сторони Нахшон Шалом Дов Бер, який на зустріч прибув разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 .

Перед вказаною зустріччю, ОСОБА_8 вступив в попередню змову з ОСОБА_9 , про те що вони візьмуть з собою на зустріч вогнепальну зброю та в разі виникнення конфліктної ситуації між сторонами, використають її при цьому, усвідомлюючи небезпечність та смертельну дію цієї зброї.

Після чого на вказану зустріч ОСОБА_8 приїхав з раніше заготовленою вогнепальною зброєю, а саме: автоматом, який є бойовою нарізною вогнепальною зброю 5,45 мм. автоматом Калашникова «АКС-74» № НОМЕР_7 1988 року випуску, виготовлений промисловим способом, магазин якого було споряджено не менше 26-ти патронами, які є 5,45 мм. автоматичними патронами зразку 1974 року, призначені для стрільби з військової нарізної вогнепальної зброї 5,45 мм та додатково з собою, останній мав магазин, споряджений 30-ма патронами, які є бойовими припасами 5,45 мм проміжними патронами зразка 1974 року, призначені для стрільби з бойової нарізної вогнепальної зброї, які ОСОБА_8 зберігав при собі у спортивній сумці з написом «Gillette», при цьому розташувався біля входу до вищевказаного кафе «Д.О.М.», де мав вільний огляд безпосереднього місця зустрічі, що дозволяло останньому у разі необхідності безперешкодно застосувати наявну при ньому вогнепальну зброю.

В цей же час, співучасник злочину, ОСОБА_9 приїхав на зустріч з раніше заготовленою вогнепальною зброєю, а саме: револьвером, який є короткоствольною нарізною вогнепальною зброєю, переробленим саморобним способом з револьвера моделі «HW 4» № НОМЕР_10 , калібру 4 mm Flobert (виробництва Німеччини), шляхом заміни ствола та барабану під патрон калібру 5,6 мм (22 Lr) кільцевого запалення, споряджений не менше 7-ма патронами, який ОСОБА_9 зберігав при собі у не встановленому місці, при цьому останній розташувався на літньому майданчику кафе «Д.О.М.», у безпосередній близькості з іншими учасниками зустрічі.

Під час обговорення спірного питання, на літньому майданчику кафе «Д.О.М.», розташованому на тротуарній частині однієї з центральних вулиць міста, за адресою: АДРЕСА_4 , близько 19.30 год. 24.07.2017 року між братами ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , виник конфлікт на ґрунті вирішення фінансового питання, під час якого, ОСОБА_8 , перебуваючи біля входу до вищевказаного кафе, керуючись злочинним умислом, направленим на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двох і більше осіб, усвідомлюючи протиправність своїх дій перебуваючи у людному місці та розуміючи факт перебування навколо нього сторонніх осіб, реально усвідомлюючи, що застосовує спосіб вбивства, небезпечний для життя інших людей, діючи за попередньою змовою зі співучасником злочину ОСОБА_9 , дістав зі спортивної сумки з написом «Gillette», яка перебувала при ньому, заздалегідь заготовлену автоматичну вогнепальну зброю, а саме: автомат, який є бойовою нарізною вогнепальною зброю 5,45 мм. автоматом Калашникова «АКС-74» № НОМЕР_7 1988 року випуску, виготовлений промисловим способом, магазин якого було споряджено не менше 26-ти патронами, які є 5,45 мм. автоматичними патронами зразку 1974 року, призначені для стрільби з військової нарізної вогнепальної зброї 5,45 мм. та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді загибелі людей, здійснив не менше 26-ти пострілів у бік ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_12 , які в свою чергу перебували у людному місці, а саме: на тротуарній частині АДРЕСА_4 , навпроти літнього майданчика кафе «Д.О.М.».

В цей же час, співучасник злочину, ОСОБА_9 вибігши з літнього майданчика кафе «Д.О.М.» на тротуарну частину АДРЕСА_4 , діючи для досягнення спільної злочинної мети в рамках попередньої змови з ОСОБА_8 , бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді загибелі людей, керуючись злочинним умислом, направленим на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двох і більше осіб, усвідомлюючи протиправність своїх дій, перебуваючи у людному місці та розуміючи факт перебування навколо нього сторонніх осіб, реально усвідомлюючи, що застосовує спосіб вбивства, небезпечний для життя інших людей, з раніше заготовленої вогнепальної зброї, а саме: револьвера, який є короткоствольною нарізною вогнепальною зброєю, переробленим саморобним способом з револьвера моделі «HW 4» № НОМЕР_10 , калібру 4 mm Flobert (виробництва Німеччини), шляхом заміни ствола та барабану під патрон калібру 5,6 мм (22 Lr) кільцевого запалення, який був споряджений не менше 7-ма патронами, здійснив не менше 7-ми пострілів у бік ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_12 , які в свою чергу перебували у людному місці, а саме на тротуарній частині АДРЕСА_4 , навпроти літнього майданчика кафе «Д.О.М.».

Внаслідок умисних дій, направлених на заподіяння смерті ОСОБА_18 останні спричинили потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: вогнепальне кульове проникаюче наскрізне поранення голови з руйнуванням головного мозку, вогнепальне кульове ковзне поранення в проекції верхнього краю лівого плечового суглоба, вогнепальне кульове наскрізне поранення лівого плечового суглобу з утворенням багатоуламкового перелому верхньої третини лівої плечової кістки, вогнепальне кульове проникаюче наскрізне поранення черева з ушкодженням товстої кишки, садна на правій бічній поверхні черевної стінки.Вогнепальні ушкодження спричиненні прижиттєво, безпосередньо перед настанням смерті, при пострілі з неблизької дистанції (поза межею дії додаткових факторів пострілу) чи через перешкоду (якою міг бути одяг), з вогнепальної зброї одиночними (компактними) снарядами (невиключено оболонковими кулями), що володіли високою кінетичною енергією та пробивною дією. Вогнепальне кульове проникаюче наскрізне поранення голови з руйнуванням головного мозку має раньовий канал, що прямує спереду-назад, зліва-направо, знизу-вверх; вхідна його рана розташована в проекції зовнішнього кінця лівої надбрівної дуги по верхньому її краю, а вхідні у лобній ділянці ліворуч та в тім`яній ділянці. Дане ушкодження відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як несумісне с життям і знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого. Вогнепальне кульове ковзне поранення в проекції верхнього краю лівого плечового суглоба має раньовий канал, що прямує черезшкірно спереду-назад, з відповідною локалізацією вхідної та вихідної ран. Дане ушкодження відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень і не знаходиться у причинному зв`язку з настанням смерті. Вогнепальне кульове наскрізне поранення лівого плечового суглобу з утворенням багатоуламкового перелому верхньої третини лівої плечової кістки має раньовий канал довжиною близько 13 см, який прямує спереду-назад, дещо зверху-вниз, вхідна рана його розташована на передній поверхні лівого плечового суглоба, а вихідна на задній поверхні на межі лівого плеча та грудної клітини. Дане ушкодження відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення і не знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого. Вогнепальне кульове проникаюче наскрізне поранення черева з ушкодженням товстої кишки має відхилений раньовий канал, який спочатку прямує на протязі близько 20 см зверху-вниз, зліва-направо, спереду-назад до крила правої здухвинної кістки, а потім на протязі 12 см знизу-вверх, також зліва-направо, спереду-назад, при цьому вхідна його рана розташована на передній поверхні тулуба в проекції нижнього краю реберної дуги праворуч по середньо ключичній лінії, а вихідна на правій задньо-бічній поверхні черевної стінки по задній пахвовій лінії. Дане ушкодження відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення і не знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Садно на правій бічній поверхні черевної стінки спричинено прижиттєво, незадовго до настання смерті від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень і не знаходиться у причинному зв`язку з настанням смерті. Смерть потерпілого настала від вогнепального кульового проникаючого наскрізного поранення голови з руйнуванням головного мозку.

Також внаслідок умисних дій, направлених на заподіяння смерті ОСОБА_19 останні спричинили потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: рана № 1 (вихідна рана) на задній поверхні тулубу ліворуч у поперековій ділянці, переходить у раньовий канал, відповідно нього розмізження підлеглих жирової клітковини та м`язів, преломи 1 поперекового хребця та розсічення спинного мозку; рана № 2 (вихідна рана) на зовнішній поверхні лівого стегна у верхній третині, переходить у раньовий канал, відповідно нього розмізження підлеглих жирової клітковини та м`язів, дирчастий перелом лівої клубової кістки; рана № 3 (вихідна рана) на черевній стінці посередині у ділянці пупка, відповідно неї розсічення очеревини та підлеглих м`язів, розмізження клітковини кореня брижі біля висхідного відділу товстого кишковика; рана № 4 (вхідна рана) на черевній стінці праворуч, переходить у раньовий канал, що прямує через жирову клітковину та м`язи косонизхідно справа-наліво у м`які тканини відповідно до рани № 3 та з`єднується з нею; рана № 5 (вхідна рана) на передній поверхні грудної клітини праворуч, переходить у раньовий канал через 8 праве ребро та очеревину, крайовий відділ великої частки печінки та очеревину у правому фланку, жирову клітковину лівої нирки та до лівої клубової кістки, розмізження поверхні до неї очеревини та м`язів; крововиливи у м`яких тканинах відповідно раньових каналів та ран, кров у рідкому стані та вигляді згортків у черевній порожнині, слабке кровонаповнення внутрішніх органів; 2 садна на зовнішній поверхні правого передпліччя у верхній третині.Усі виявленні на трупі потерпілого тілесні ушкодження спричиненні прижиттєво, незадовго до настання смерті. Ушкодження у вигляді саден на правому передпліччі причинені внаслідок дії твердого предмета (предметів) або при ударі об такий (такі), не перебувають у причинному зв`язку зі смертю потерпілого та, стосовно до живих осіб мають ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості. Ушкодження у вигляді вогнепальних поранень причинені у короткий проміжок часу, перебувають у прямому причинному зв`язку зі смертю потерпілого та, стосовно до живих осіб, мають ознаки тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості, як небезпечні для життя у момент заподіяння та, які призвели до настання смерті.

Смерть потерпілого настала внаслідок вогнепальних поранень тулубу, котрі супроводжувалися руйнуванням підлеглих м`яких та кісткових тканин, внутрішніх органів, котрі, у послідуючому, ускладнилися розвитком гострої крововтрати.

Крім того, внаслідок умисних дій, направлених на заподіяння смерті ОСОБА_12 останні спричинили потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: наскрізного вогнепального кульового непроникаючого поранення передньої черевної стінки з ранами у правій клубовій ділянці та у навколо пупковій області, які сполучуються єдиним раньовим каналом, з розвитком в посттравматичному періоді абсцесу підшкірно-жирової клітковини, передньої черевної стінки; наскрізного вогнепального поранення правої стопи з ранами на зовнішній поверхні правої стопи у середній третині та на внутрішній поверхні правої стопи у середній третині, з вогнепальним осколковим переломом основи 5-ї плюснової кістки з задовільним стоянням уламків та уламковим переломом кубовидної кістки з задовільним стоянням уламків; сліпого непроникаючого поранення правого плечового суглобу; наскрізного поранення м`яких тканин правого колінного суглобу; дев`яти сліпих поранень м`яких тканин обох нижніх кінцівок з ранами на задньо-зовнішній поверхні правої гомілки у середній третині, на задній поверхні лівого стегна у верхній третині, на задній поверхні лівого стегна у нижній третині, на задній поверхні лівої гомілки у верхній третині, на задній поверхні правого стегна у нижній третині, на внутрішній поверхні лівого стегна у нижній третині та наявністю численних дрібних сторонніх тіл металевої щільності в м`яких тканинах обох стегон.

За своїм характером виявлене у ОСОБА_12 тілесне ушкодження у вигляді: наскрізного вогнепального кульового непроникаючого поранення передньої черевної стінки відносяться до ушкодження середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні. Виявлене у ОСОБА_12 тілесне ушкодження у вигляді: наскрізного вогнепального поранення правої стопи відноситься до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлює тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні. Решта тілесних ушкоджень (як кожне окремо) відноситься до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні.

Після здійснення пострілів, усвідомлюючи, що вчинених ними дій достатньо для настання смерті ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_12 , ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , зникли з місця вчинення злочину, при цьому виконали всі дії, які вважали необхідними для доведення злочину у відношенні ОСОБА_12 до кінця, але злочин не було закінчено з причини, які не залежали від його волі.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_8 , були кваліфіковані за п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 та ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, як такі, що виразилися у вбивстві двох або більше осіб, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, за попередньою змовою групою осіб та закінчений замах на вчинення вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_9 , були кваліфіковані за п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 та ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, як такі, що виразилися у вбивстві двох або більше осіб, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, за попередньою змовою групою осіб та закінчений замах на вчинення вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

Також органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.355 ч.2 КК України при наступних обставинах.

У невстановлену досудовим розслідуванням дату, час та місці, від невстановлених слідством осіб, матеріали щодо яких виділено в окреме кримінальне провадження, ОСОБА_9 стала відома інформація про усну домовленість, яка була укладена між ОСОБА_12 , ОСОБА_27 та Нахшоном Шалом Дов Бер наприкінці 2007 року, з приводу придбання трьох недобудованих квартир у будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_5 , з метою введення їх в експлуатацію, подальший продаж за більшою вартістю та розділу між собою отриманого прибутку.

Після введення квартир в житловий фонд, ОСОБА_26 у 2008 році, а ОСОБА_27 в 2011 році продали належні їм квартири.

У травні 2017 року ОСОБА_12 також продав належну йому квартиру АДРЕСА_6 у зазначеному будинку, однак, не став розподіляти отриманий прибуток на частки, згідно усної домовленості досягнутої у 2007 року, про що стало відомо ОСОБА_9 , ОСОБА_22 та невстановленим слідством особам, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження, які вступили у попередню змову, щодо примушування ОСОБА_12 до виконання цивільно-правових зобов`язань.

З метою домогтися від ОСОБА_12 виконання зобов`язань, діючи за попередньою змовою групою осіб та виконуючи заздалегідь відведену ним роль, ОСОБА_9 разом з невстановленою слідством особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, 13.07.2017 року близько 19.00 год., прибув за місцем його мешкання до буд.

АДРЕСА_2 , де через матір ОСОБА_12 ОСОБА_28 , яка на той час знаходилась у вказаному будинку, висловив погрози на адресу ОСОБА_12 з метою залякати останнього та примусити його до виконання цивільно-правових зобов`язань.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на примушування ОСОБА_12 до виконання цивільно-правових зобов`язань, невстановлені слідством особи, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження, 14.07.2017 року у вечірній час доби, більш точну дати встановити не надалось можливим, прибули за місцем мешкання останнього, де усвідомлюючи що їх дії будуть розцінені ОСОБА_12 та членами його родини, як реальна погроза насильством, облили паркан домоволодіння кров`ю тварини та залишили ритуальний вінок, який за суспільно визнаними традиціями символізує траур, тим самим своїми діями висловили погрозу та намір у подальшому застосувати реальне насильство у відношенні потерпілого.

Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на примушування ОСОБА_12 до виконання раніше укладеної угоди, ОСОБА_9 діючи за попередньою змовою групою осіб разом з невстановленою слідством особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та виконуючи заздалегідь відведену ним роль, 19.07.2017 року близько 19.00 год. прибули до кафе «Д.О.М», розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , де між ними та ОСОБА_12 відбулася зустріч, під час якої ОСОБА_9 та невстановлена слідством особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, висловили в адресу ОСОБА_12 погрози та вимагати виконання цивільно-правових зобов`язань. Після чого ОСОБА_9 та невстановлена слідством особа покинули приміщення кафе та пішли.

В подальшому, 24.07.2017 близько 19 години 00 хвилин, в кафе «Д.О.М», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , відбулася зустріч між двома сторонами, метою якої було вирішення спірного, на думку однієї зі сторін, фінансового питання, пов`язаного з володінням та відчуженням нерухомого майна.

З однієї сторони на зустрічі були присутні брати ОСОБА_12 та ОСОБА_12 , які на вказану зустріч прибули разом з ОСОБА_24 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 та ОСОБА_20 , з іншої сторони ОСОБА_9 , ОСОБА_22 , ОСОБА_8 та невстановлені слідством особи, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження.

Під час обговорення спірного питання, яке відбувалося на літньому майданчику кафе «Д.О.М.», невстановлена слідством особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, діючи погоджено у групі з іншими співучасниками злочину, скеровуючи свій злочинний умисел на примушування ОСОБА_12 до виконання цивільно-правових зобов`язань, діючи відповідно до розподілених ролей, висловила в адресу останнього вимогу, щодо надання частки отриманих грошових коштів в рахунок проданої ним квартири та згідно усної домовленості 2007 року.

Після чого, ОСОБА_22 продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, направленого на примушування ОСОБА_12 до виконання цивільно-правових зобов`язань, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 та невстановленими слідством особами, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження, діючи згідно відведеної йому ролі у вчиненні злочину, усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно наніс ОСОБА_12 не менше двох ударів в область щелепи зліва та справа, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді: двох синців в підщелепній області праворуч ближче до підборіддя, в проекції тіла нижньої щелепи ліворуч з переходом в підщелепну область, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки, тим самим застосував насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я.

Вважаючи, що воля ОСОБА_12 подавлена та спричинені тілесні ушкодження, він розцінив як погрозу, ОСОБА_22 , висловив останньому вимогу щодо виконання усної домовленості 2007 року, тобто висловив вимогу до виконання цивільно-правових зобов`язань, щодо розподілу прибутку за продану квартиру АДРЕСА_7 .

Таким чином, ОСОБА_9 за попередньою змовою групою осіб примушував ОСОБА_12 до виконання цивільно-правових зобов`язань.

В апеляційні скарзі прокурор просить вирок скасувати та, повторно дослідивши докази, ухвалити новий вирок, яким яким визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання: за ч. 1 ст. 263 КК України - у виді позбавлення волі строком на 7 років; за ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 12 ч.2 ст. 115 КК України - у виді позбавлення волі строком на 12 років; за 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України - у виді довічного позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у виді довічного позбавлення волі. На підставі ч. 1, 2, 4 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеним вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24.10.2016, більш суворим за цим вироком, призначити остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі.

Визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 355, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання: за ч. 2 ст. 355 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 років; за ч. 1 ст. 263 КК України - у виді позбавлення волі строком на 7 років; за ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 12 ч.2 ст. 115 КК України - у виді позбавлення волі строком на 12 років; за 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України - у виді довічного позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у вигляді у виді довічного позбавлення волі. На підставі ч. 1, 2, 4 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеним вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24,02.2016, більш суворим за цим вироком, призначити остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі.

Зазначити в мотивувальній частині вироку, відповідно до ст. 67 КК України, як обтяжуючу покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , обставину рецидив злочинів. Зазначити в мотивувальній частині вироку, відповідно до ст. 67 КК України, як обтяжуючу покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , обставину рецидив злочинів. Виключити з мотивувальної частини вироку суду першої інстанції обставину що пом`якшую покарання обвинуваченого ОСОБА_9 - щире каяття.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність , істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Так, прокурор вважає безпідставними висновки суду про необхідність перекваліфікації дії обвинувачених. Прокурор вважає доведеним обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 12 ст. 115 КК України письмовими доказами та показаннями свідків, які узгоджуються між собою. Прокурор звертає увагу на те, що висновком експерта № 26/3.2/996 від 19.12.2017 визначено ймовірне місце розташування зброї в момент пострілів, що відповідає показанням ОСОБА_29 , ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_12 , наданим під час слідчого експерименту, а також у суді. З урахуванням наведених обставин прокурор вважає хибним твердження суду про те, що саме дії ОСОБА_12 (демонстрація зброї) були помилково розцінені обвинуваченими як погроза їх життю та здоров`ю. Прокурор звертає увагу на те, що згідно з показаннями свідків, постріли в ОСОБА_12 були здійснені в той час, коли зброї в руках останнього не було, що свідчить про відсутність будь-якої загрози для обвинувачених. На переконання прокурора, в момент здійснення пострілів обвинувачені усвідомлювали суспільну небезпечність своїх дій, передбачали настання неминучих наслідків у вигляді смерті ОСОБА_12 та бажали їх настання. Що стосується решти потерпілих, то прокурор також вважає обвинувачення доведеним. Прокурор зазначає, що всі постріли у загиблих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 були здійснені у життєво важливі органи, що вказує на усвідомленні ним своїх дій, а також свідчить про наявність умислу спричинити смерть останнім. Окрім наведеного, прокурор вказує на доведеність попередньої змови між обвинуваченими. На переконання прокурора, та обставина, що ОСОБА_8 не був учасником зустрічі та її учасників раніше не знав, проте взяв із собою вогнепальну зброю, а також характер, послідовність та узгодженість дій обвинувачених, свідчать про наявність цієї змови та єдиного злочинного умислу.

Що стосується відсутності в дія ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, то ці висновки суду на думку прокурора є також безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах провадження доказам. Твердження суду про те, що обвинуваченням не надано жодного доказу існування між ОСОБА_12 та ОСОБА_30 , якого представляв на зустрічі ОСОБА_31 , цивільно-правового зобов`язання прокурор вважає хибним. На переконання останнього, досліджені судом докази свідчать про протилежне. При цьому, враховуючи характер та послідовність дій обвинуваченого ОСОБА_32 , його участь у зустрічах, його твердження, що він представляв інтереси ОСОБА_33 , в якого були претензії до ОСОБА_34 з приводу будівельного бізнесу, обставини та формат зустрічей, наявність заготовленої зброї з якою він прибув на зустріч разом з не встановленими особами, його поведінку та поведінку невстановлених осіб під час зустрічей, як 19.07.2017, так і 24.07.2017 - сторона обвинувачення вважає про наявність в діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст, 355 КК України. Прокурор вважає, що мета вказаних зустрічей була саме примусити потерпілого ОСОБА_34 до виконання цивільно-правових зобов`язань, які виникли внаслідок усної домовленості в 2007 році між потерпілим ОСОБА_12 , ОСОБА_27 , Нахшоном Шалом Дов Бер та ОСОБА_30 з яким підтримував зв`язок ОСОБА_35 ,, і у якої о і були претензії до ОСОБА_12 щодо виконання ним усної домовленості.

Окрім наведеного, прокурор посилається на невідповідність призначеного судом покарання за ч. 1 ст. 263 КК України ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченими злочину та їх особам, внаслідок м`якості. На переконання апелянта, суд безпідставно не врахував при призначенні покарання за ч. 1 ст. 263 КК України рецидив в якості обставини, що обтяжує покарання обом обвинуваченим, оскільки останні мають судимості. Водночас, суд не врахував й тяжкості кримінального правопорушення та його суспільної небезпечності, а при призначенні покарання ОСОБА_9 за цією статтею безпідставно врахував щире каяття в якості обставини, що пом`якшує покарання, залишивши поза увагою те, що він намагався позбутися зброї.

Також, прокурор вказує на необґрунтоване застосування судом положень ч. 5 ст. 72 КК України у редакції закону від 26.11.2015. ОСОБА_12 зазначає, що суд зарахував строки попереднього ув`язнення керуючись лише показаннями обвинувачених, зі слів яких злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України останні вчинили у травні-червні 2017 року. На переконання потерпілого, враховуючи те, що злочин було вчинено після 21.06.2017, а запобіжний захід щодо обвинувачених застосовано 25.07.2017, підстави для застосування положень ч. 5 ст. 72 КК України у редакції закону від 26.11.2015 відсутні.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_12 просить вирок скасувати в частині конфіскації належного йому на праві власності самозарядного мисливського карабіну «Вулкан ТК» 3 XK 148552, калібру 5,45 мм, дослідивши при цьому докази на підтвердження законності його виготовлення.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, потерпілий посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. ОСОБА_12 вказує на те, що всупереч вимогам ч. 10 ст. 100 КПК України, а також ч. 5 ст. 69-2 КК України, судом було ухвалено рішення про конфіскацію належного йому, як потерпілому, майна мисливський карабін «Вулкан ТК» 3 XK 148552. При цьому, під час судового розгляду у його поверненні також було відмовлено ухвалою суду. Апелянт звертає увагу суду на те, що зазначене майно було вилучено під час досудового розслідування, однак арешт на нього не накладався. Поряд із цим, під час судового розгляду на підставі наданих ним пояснень було з`ясовано, що за ним зареєстровано зазначену зброю.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_12 просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_9 та ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а також повернути йому пістолет «ПСМ Р 9 мм.» № НОМЕР_8 .

Свої вимоги потерпілий обґрунтовує невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. ОСОБА_12 вважає, що суд дійшов безпідставного висновку про необхідність перекваліфікації дій обвинувачених, не надавши при цьому належної оцінки доказам у кримінальному провадженні. На переконання потерпілого, досліджені судом висновки експертів, показання свідків та потерпілих свідчать про те, що його дії не могли створити реальну та безпосередню загрозу для ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Потерпілий наполягає на тому, що першим розпочав стріляти ОСОБА_8 та після того, як дві кулі потрапили йому у живіт він здійснив два постріли в бік останнього. Після цього в нього почав стріляти ОСОБА_9 . На думку ОСОБА_12 , локалізація виявлених у нього тілесних ушкоджень, місце розташування вогнепальної зброї, а також характер дій обвинувачених беззаперечно доводять факт умислу на спричинення йому смерті, а тому висновки суду є безпідставними. Поряд із цим, апелянт вважає необґрунтованими твердження суду про відсутність ознаки попередньої змови. На переконання потерпілого, та обставина, що ОСОБА_8 не був учасником зустрічі та її учасників раніше не знав, проте взяв із собою вогнепальну зброю, а також характер, послідовність та узгодженість дій обвинувачених, свідчать про наявність цієї змови.

Окрім наведеного, ОСОБА_12 посилається на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчинених обвинуваченими злочинів та їх особам, внаслідок м`якості. На переконання апелянта, суд безпідставно не врахував при призначенні покарання за ч. 1 ст. 263 КК України рецидив в якості обставини, що обтяжує покарання обом обвинуваченим, оскільки останні мають судимості. Водночас, суд не врахував й тяжкості кримінального правопорушення та його суспільної небезпечності, а при призначенні покарання ОСОБА_9 за цією статтею безпідставно врахував щире каяття в якості обставини, що пом`якшує покарання, залишивши поза увагою те, що він намагався позбутися зброї.

Також, потерпілий вказує на необґрунтоване застосування судом положень ч. 5 ст. 72 КК України у редакції закону від 26.11.2015. ОСОБА_12 зазначає, що суд зарахував строки попереднього ув`язнення керуючись лише показаннями обвинувачених, зі слів яких злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України останні вчинили у травні-червні 2017 року. На переконання потерпілого, враховуючи те, що злочин було вчинено після 21.06.2017, а запобіжний захід щодо обвинувачених застосовано 25.07.2017, підстави для застосування положень ч. 5 ст. 72 КК України у редакції закону від 26.11.2015 відсутні.

Серед іншого, ОСОБА_12 вважає, що суд безпідставно ухвалив рішення про конфіскацію належного йому пістолета «ПСМ Р 9 мм.» № НОМЕР_8 , зареєстрованого у встановленому законом порядку. Потерпілий звертає увагу на те, що вирок не містить ані посилання на вилучення з його автомобіля зазначеного пістолета, ані належного обґрунтування необхідності його конфіскації.

В запереченнях на апеляційні скарги захисник обвинувачених адвокат ОСОБА_10 з вимогами та доводами апелянтів не погоджується. Захисник вважає, що висновки суду відповідають фактичним обставинам провадження, встановленим судом, та є обґрунтованими. На переконання адвоката, суд надав належну оцінку доказам у кримінальному провадженні, обґрунтовано надавши перевагу поясненням обвинувачених, які узгоджуються з дослідженими судом письмовими матеріалами. Захисник зазначає, що в апеляційних скаргах відсутні докладні мотиви незаконності судового рішення та спростування версії події за показаннями обвинувачених, а їх доводи зводяться лише до змісту обвинувального акта. Окремо адвокат звертає увагу на те, що апеляційні скарги не містять доказів на підтвердження тих обставин, на чию користь повинні були бути виконані цивільно-правові зобов`язання, до яких примушували ОСОБА_12 . Захисник зауважує, що на зустрічі були присутні й інші особи, встановлені судом, однак останні до кримінальної відповідальності як за ст. 115, так і за ст. 355 КК України не притягались. Захисник зазначає, що прокурор не надає оцінку показанням таких осіб, а обмежуються лише викладом їх змісту. Також захисник зазначає, що до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська було направлено обвинувальний акт щодо ОСОБА_22 , дії якого були перекваліфіковані з ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 355 КК України на ч. 1 ст. 125 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрито у зв`язку з відмовою ОСОБА_12 від обвинувачення. При цьому, ОСОБА_22 інкриміновано ті ж самі дії, які були вчинені за змовою з ОСОБА_9 ті іншими невстановленими особами, проте кваліфікація є різною. Окремо адвокат звертає увагу на те, що незважаючи на численні докази присутності інших осіб на місці події з невстановленою вогнепальною зброєю, яку ці особи також застосовували, стороною обвинувачення не було доведено, що саме дії обвинувачених призвели до настання смерті потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 та виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_12 . При цьому, жоден з висновків експертів не вказує як на вогнепальну зброю з якої завдано поранення на ті екземпляри, незаконне носіння та володіння яких інкриміновано обвинуваченим. Також, адвокат звертає увагу на те, що ОСОБА_12 ОСОБА_8 було також спричинено тілесні ушкодження, проте діям потерпілого орган досудового розслідування оцінки не надав та жодного процесуального рішення з цього приводу не прийняв. При цьому, сторона захисту зазначає, що досліджені судом докази дають підстави встановити місце розташування кожного з учасників подій, незважаючи на це, орган досудового розслідування вважає, що саме протиправна поведінка обвинувачених спричинила такі наслідки. Окрім наведеного, захисник вказує на недоведеність обставини попередньої змови, а також наявності кваліфікуючої ознаки, передбаченої п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України. Що стосується доводів апелянтів про невідповідність призначеного покарання степеню тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та особам обвинувачених, то з позиції захисту вони є необґрунтованими. Захисник зазначає, що ОСОБА_8 є учасником бойових дій з 29.09.2014 по 10.12.2014, а ОСОБА_9 має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Поряд із цим, захисник не погоджується й з доводами апелянтів про неправильне застосування судом положень ч. 5 ст. 72 КК України. На переконання захисника, враховуючи те, що досудовим розслідуванням чітко не встановлено дату злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, суд обґрунтовано керувався доказами сторони захисту. Щодо клопотання про дослідження доказів, то воно на думку адвоката не підлягає задоволенню, оскільки воно суперечить вимогам ч. 3 ст. 404 КПК України, як таке, що не містить посилання чи вказівку на те, які саме з доказів здобутих обвинуваченням чи захистом не були досліджені або досліджені не в повному обсязі чи з порушенням КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, потерпілих та їх представників, які апеляційні скарги підтримали, обвинувачених та їх захисників, які проти апеляційних скарг заперечували та просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Згідно з вимогами ст. ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні, крім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушенні, а саме час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що вказаних вимог суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку не дотримався, обставини, визнані судом доведеними, правильно не встановив, однак при цьому дійшов висновку про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 та виправдання обвинуваченого ОСОБА_9 . Водночас, суд керувався суперечливими доказами, предьявлене обвинувачення та версію сторони захисту належним чином не перевірив та докладних мотивів свого рішення у вироку не навів.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 обвинувачувались, зокрема, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п.п. 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, за однакових обставин, як особи, чиї дії були пов`язані єдиним злочинним умислом.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд визнав доведеною винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 119, ст. 128 КК України, та при цьому недоведеною винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п.п. 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, розмежувавши діх останніх.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що обставин, які б відповідали правовій кваліфікації дій ОСОБА_8 суд у вироку правильно не встановив та при цьому посилався на суперечливі докази, які доводять винуватість ОСОБА_8 саме у вказаному злочині.

Водночас, помилки суд припустився й при виправданні ОСОБА_9 , навівши мотиви, які не узгоджуються з матеріалами провадження.

Так, у вироку суд встановив, що за вказаних в обвинуваченні обставин конфлікту, ОСОБА_12 пройшов до автомобіля «Тойота Камри» д/з НОМЕР_2 , та відкрив його багажник, в якому знаходилася вогнепальна зброя, яку він дістав та став перевіряти з метою демонстрації наявності у нього зброї для припинення конфлікту. ОСОБА_8 , помилково сприймаючи дії ОСОБА_12 , як такі, що направлені на здійснення на нього та ОСОБА_9 нападу з метою спричинення їм тілесних пошкоджень з застосуванням зазначеної зброї, невірно сприймаючи дії ОСОБА_12 по перевірці наявності в багажнику автомобіля зброї та її демонстрації з метою припинення конфлікту з учасниками зустрічі, як погрозу своєму життю та здоров`ю, та життю та здоров`ю свого товариша ОСОБА_9 , проявляючи злочинну недбалість, вжив заходи захисту від неіснуючого посягання та діючи з необережності, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння у вигляді спричинення останньому тілесних ушкоджень середньої тяжкості, хоча повинен був та міг передбачити їх настання, дістав з сумки, яка була при ньому зброю - бойову нарізну вогнепальну зброю - 5,45-мм. автомат Калашникова «АКС-74» № НОМЕР_7 , 1988 року випуску, виготовлений промисловим способом та здійснив постріли у бік ОСОБА_12 з зазначеної зброї, спричинивши останньому тілесні пошкодження середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні, та легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні.

При цьому, застосовуючи вогнепальну зброю у людному місці, розуміючи факт перебування навколо нього сторонніх осіб, не маючи наміру на позбавлення раніше незнайомих йому ОСОБА_18 та ОСОБА_19 життя, діючи з необережності, а саме злочинної самовпевненості, не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча у вказаній ситуації повинен був і міг їх передбачити, здійснюючи постріли у бік ОСОБА_12 влучив у ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , спричинивши останнім тяжкі тілесні пошкодження, небезпечні в момент їх спричинення, які призвели до їх смерті.

Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів вважає, що суд у вироку встановив обставини, які вимогам ч. 4 ст. 37 та ч. 2 ст. 119, ст. 128 КК України не відповідають.

Так, згідно з вимогами ч. 1 ст. 37 КК України, уявною обороною визнаються дії, пов`язані із заподіянням шкоди за таких обставин, коли реального суспільно небезпечного посягання не було, і особа, неправильно оцінюючи дії потерпілого, лише помилково припускала наявність такого посягання.

Разом із цим, у відповідності з вимогами частини четвертої цієї статті, якщо в обстановці, що склалася, особа не усвідомлювала, але могла усвідомлювати відсутність реального суспільно небезпечного посягання, вона підлягає кримінальній відповідальності за заподіяння шкоди через необережність.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд лише констатував наявність суб`єктивної сторони у діях ОСОБА_8 відносно потерпілого ОСОБА_12 в формі необережності, а саме злочинної недбалості, проте їх ознак, які б відповідали положенням ст.ст.25, 37 КК України в даному випадку не вказав та обставин, які б свідчили про відсутність реального посягання, а також те, що обвинувачений міг це усвідомлювати не навів.

Не навів суд повною мірою у вироку також і обставин, які б вказували на наявність у ОСОБА_36 необережної форми вини, а саме самовпевненості щодо його дій відносно потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , вказавши лише на відсутність наміру на позбавлення їх життя, але при цьому зазначив про усвідомлення застосування вогнепальної зброї у людному місці, розуміючи факт перебування навколо нього сторонніх осіб. Крім того, суд також допустив суперечності, посилаючись на ознаки іншої форми необережності, а саме, що обвинувачений не передбачав настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча у вказаній ситуації повинен був і міг їх передбачити, що відповідає ознакам протиправної недбалості відповідно до положень ч.3 ст.25 КК України.

Таким чином, суб`єктивної сторони злочинів, передбачених ч. 2 ст. 119, ст. 128 КК України при викладі фактичних обставин провадження, визнаних доведеними, суд у вироку не встановив.

Разом із цим, визнаючи винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачені ч. 2 ст. 119, ст. 128 КК України, доведеною, суд посилався на суперечливі обставини, які вказаній правовій кваліфікації не відповідають.

У вироку суд костатував, що ОСОБА_8 була застосована зброя тільки відносно ОСОБА_12 чиї дії він розцінив, як погрозу своєму життю та здоров`ю, життю та здоров`ю свого товариша ОСОБА_9 . Під час застосування ОСОБА_8 зброї він також отримав поранення від застосування ОСОБА_12 та ОСОБА_18 зброї, вилученої під час досудового розслідування.

Окрім того, суд зауважив, що у зазначеному місці були присутні інші особи, які також застосовували зброю, про що свідчать пояснення потерпілого ОСОБА_12 про спричинення йому тілесних ушкоджень у задню частину ніг з іншої зброї, оскільки в подальшому, як встановлено при проведенні судово-медичної експертизи, у останнього були виявлені легкі тілесні пошкодження, розташовані в задній частині ніг і виявлені у ранах численні дрібні сторонні тіла металевої щільності, які відповідно до проведених експертиз зброї не спричинені зброєю виявленою та вилученою під час досудового розслідування. З позиції суду, застосування ОСОБА_8 в людному місці зброї автомата ОСОБА_37 при спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_12 і призвело до спричинення смерті ОСОБА_19 та ОСОБА_18 з необережності, які як вбачається з показів ОСОБА_12 , ОСОБА_12 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 та самого ОСОБА_8 перебували в безпосередній близькості від місця, де він знаходився і таким чином опинилися на «лінії вогню», оскільки ОСОБА_8 , застосовуючи зброю провів постріли як одиночно так і «чергою», був поранений, і продовжував стріляти.

Надаючи оцінку наведеним твердженням суду, колегія суддів вважає їх суперечливими та такими, що диспозиції ч. 2 ст. 119, ст. 128 КК України не відповідають.

Так, під час судового розгляду ОСОБА_8 засвідчив, що здійснив постріли в напрямку ОСОБА_12 після почутих перших пострілів та відчувши біль у нозі з того боку, звідки вів вогонь ОСОБА_38 , розуміючи, що його життю та здоров`ю загрожує небезпека. При цьому, обвинувачений зауважив, що здійснив постріли обороняючись. Окрім цього, ОСОБА_8 вказав на те, що один з охоронців ОСОБА_25 ( ОСОБА_18 ), що стояв навпроти нього до початку стрільби, вистрілив кілька раз у нього з пістолета і влучив йому в ногу. Після того, як він побачив, що цей же чоловік піднімає пістолет вище і знов стріляє, відчуваючи реальну загрозу він, обороняючись від протиправних дій щодо себе, вистрілив в напрямку останнього. В цей момент він отримав ще одне поранення в ногу від чого впав і в цей же момент вистрілив чергою.

У вироку суд дійшов висновку про неспроможність показань обвинуваченого в частині спричинення ОСОБА_12 пострілів першим та дійшов висновку, що саме демонстрація останнім зброї була помилково розцінена обвинуваченим як загроза.

Між тим, суд не навів належних доводів стосовно того, чи дійсно в момент демонстрації зброї не було реального суспільно небезпечного посягання.

Сукупність встановлених судом обставин свідчать про те, що між потерпілими та обвинуваченим виник конфлікт, наслідком якого і були подальші дії обох сторін.

У своїх показаннях ОСОБА_8 , крім іншого, вказав на те, що був обізнаний у тому, що потерпілі можуть поводитись агресивно, про що його повідомив ОСОБА_9 , визнав, що з метою можливого самозахисту взяв з собою автомат, а також зауважив, що присутні на зустрічі люди мали з собою зброю.

Наведеним обставинам суд належної оцінки не надав та не з`ясував, чи дійсно демонстрація ОСОБА_12 зброї в даному випадку не могла свідчити про відсутність реального посягання, як і вказувати на те, що обвинувачений неправильно оцінюючи дії потерпілого, лише помилково припускав наявність такого посягання.

За вказаних умов суперечливими є також й твердженням суду про необережність дій обвинуваченого й відносно ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .

Обґрунтовуючи свої висновки, суд на підставі показань ОСОБА_12 , ОСОБА_12 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 та самого ОСОБА_8 встановив, що ОСОБА_18 та ОСОБА_19 перебували в безпосередній близькості до ОСОБА_12 , внаслідок чого опинились на лінії вогню.

Водночас, оцінки цим показанням, з урахуванням протоколів слідчих експериментів, а також висновку судової експертизи зброї, яким на підставі напрямку каналу пошкодження автомобілів та будівель визначено місце розташування кожного з учасників конфлікту, суд не надав та обмежився лише перерахуванням цих доказів.

При цьому, констатуючи необережність дій обвинуваченого, суд, на підставі цих доказів, не з`ясував чи була реальна загроза для обвинувачених з боку ОСОБА_18 та ОСОБА_19 та чи сприймали вони її як реальну.

Окрім цього, обґрунтовуючи свої висновки про необхідність перекваліфікації дії ОСОБА_8 , суд керувався тим, що на місці події були присутні інші особи, які також застосовували зброю, про що свідчать пояснення потерпілого ОСОБА_12 про спричинення йому тілесних ушкоджень у задню частину ніг з іншої зброї.

В подальшому у вироку суд констатував необґрунтованість обвинувачення в цій частині з огляду на відсутність у обвинувачених зброї, якою було спричинено зазначені тілесні ушкодження ОСОБА_12 .

На переконання колегії суддів, за вказаних умов, посилання на ці обставини, як на підставу для перекваліфікації є безпідставним, оскільки факт спричинення ОСОБА_12 цих тілесних ушкоджень будь-ким з учасників конфлікту залишився невстановленим.

Що стосується висновків суду про те, що обставина здійснення ОСОБА_12 пострілу першим не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду, то наведені обставини доводити правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 119 КК України не можуть, та мають значення лише при встановленні чи відсутності в діях обвинуваченого ознак необхідної оборони.

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів не може погодитись з правильністю наданої судом оцінки та кваліфікації дій ОСОБА_8 , оскільки встановлені ним обставини та мотиви, якими керувався суд, містять істотні суперечності.

Що стосується висновків суду про невинуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, то вони з позиції суду також є суперечливими, зокрема й за умови невстановлення правильної кваліфікації дій ОСОБА_39 .

Обґрунтовуючи свої висновки про необхідність виправдання ОСОБА_9 , суд керувався тим, що дії обвинувачених по застосуванню зброї, мотиви її застосування, не були узгодженими і заздалегідь оговореними, як того вимагає попередня змова для вчинення злочину.

Суд зауважив, що з досліджених судом доказів, а саме показань потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_12 та свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_20 , переглянутого відео, вбачається, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не спілкувалися між собою після прибуття до кафе, перебували у різних місцях, обвинувачений ОСОБА_9 перебував на літньому майданчику кафе, коли ОСОБА_8 , у зв`язку з діями потерпілого ОСОБА_12 застосував по відношенню до потерпілого ОСОБА_12 , який покинув майданчик, наявну у нього зброю автомат, після чого почалася стрілянина між ОСОБА_12 та ОСОБА_8 .

Також, судом встановлено, що ОСОБА_9 також здійснював постріли зі зброї - револьвера, який в подальшому був вилучений під час досудового слідства, перебуваючи на майданчику, але він це робив вже після того, як після пострілів ОСОБА_8 , став стріляти потерпілий ОСОБА_12 . Обвинувачений ОСОБА_9 стріляв, оскільки він також перебував в зоні застосування зброї зазначеними особами та іншими особами, він також відповідно до висновку судово медичної експертизи був поранений зі зброї вилученої під час досудового розслідування. Однак, відповідно до проведених оглядів місця злочину, оглядів трупів ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , проведених судово - медичних експертиз щодо отриманих поранень ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_12 , встановлено, що жодне з отриманих ними поранень не були спричинені від набоїв револьверу, належного ОСОБА_9 .

Окрім того, в суді було встановлено, що ОСОБА_9 не був раніше знайомий з потерпілим ОСОБА_12 , загиблими ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , між ними не існувало жодних відносин у тому числі неприязних стосунків та у останнього не існувало будь-якого, у тому числі особистого мотиву вчинення вбивства зазначених осіб. При цьому, його дії по застосуванню зброї не були узгоджені з діями ОСОБА_8 . Вищезазначене підтверджується в тому числі і відео, переглянутим в судовому засіданні з відеокамер кафе, з якого вбачається, що під час пострілів ОСОБА_9 ховався за стійкою у приміщенні кафе.

Надаючи оцінку наведеним мотивам, колегія суддів вважає, що суд у вироку залишив поза увагою факт наявності конфлікту між учасниками події, зокрема й між ОСОБА_9 та ОСОБА_12 та обставини, які цьому передували, не навівши мотивів на обгрунтування своєї позиції.

На підставі наданих обвинуваченим ОСОБА_9 показань колегією суддів встановлено, що він прибув на зустріч з ОСОБА_12 за проханням ОСОБА_40 , у зв`язку з наявністю між ними боргових зобов`язань. При цьому, останній не заперечував, що для безпеки взяв з собою револьвер, а також засвідчив, що на зустрічі був присутній також ОСОБА_8 .

Водночас, зі слів ОСОБА_41 , саме ОСОБА_9 повідомив його про ймовірну агресивну поведінку іншої сторони.

Окрім наведеного, обвинувачений вказав на те, що зі сторони ОСОБА_12 були присутні інші особи, які мали з собою зброю та визнав, що мав розмову з братом ОСОБА_12 , який і зайняв агресивну позицію.

Таким чином, з наданих обвинуваченим показань об`єктивно вбачається, що його зустріч з ОСОБА_12 відбулась з приводу боргових зобов`язань, які і стали причиною конфлікту, що суперечить висновкам суду.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, наведеним обставинам суд належної оцінки не надав. При цьому, передчасно, без належного на те огрунтування зробив висноки, що відсутність спілкування обвинувачених та їх перебування у різних місцях в момент виникнення конфлікту беззаперечно може свідчити про відсутність попередньої змови між ними.

Що стосується наявності злочинної змови саме на спричинення смерті потерпілим, то під час судового розгляду суд хоча і спростував версію захисту стосовно здійснення пострілів першим ОСОБА_12 , виключивши можливість перевищення ОСОБА_9 та ОСОБА_8 меж необхідної оборони, проте всіх обставин події не з`ясував.

На підставі матеріалів провадження судом встановлено, що під час зустрічі зі сторони обвинувачених були присутні також ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , яким також були спричинені тілесні ушкодження та ОСОБА_42 , які під час судового розгляду допитані не були.

Таким чином, надання переваги показанням свідків, які перебували на зустрічі зі сторони ОСОБА_12 , вважати обґрунтованим неможливо.

Вирішуючи питання про наявність підстав для ухвалення свого рішення, колегія суддів керується тим, що обвинувачення викладено органом досудового розслідування некоректно.

Так, ст. 115 КК України передбачає відповідальність за умисне вбивство, тобто таке, коли особа розуміє, що здійснює посягання на життя іншої людини, передбачає, що наслідком її діяння буде смерть потерпілого, і бажає чи свідомо допускає настання таких наслідків.

Об`єктивна сторона вбивства характеризується наявністю трьох обов`язкових ознак: діяння, яке полягає в посяганні на життя іншої людини; наслідку у вигляді біологічної смерті потерпілого; причинного зв`язку між діянням та наслідком.

Органом досудового розслідування, зокрема встановлено, що перед зустріччю з ОСОБА_12 та ОСОБА_12 , які прибули разом з ОСОБА_24 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 та ОСОБА_20 , ОСОБА_8 вступив в попередню змову з ОСОБА_9 , про те що вони візьмуть з собою на зустріч вогнепальну зброю та в разі виникнення конфліктної ситуації між сторонами, використають її при цьому, усвідомлюючи небезпечність та смертельну дію цієї зброї.

Під час обговорення спірного питання, на літньому майданчику кафе між братами Саакянами та ОСОБА_26 виник конфлікт на ґрунті вирішення фінансового питання, під час якого, ОСОБА_8 , перебуваючи біля входу до вищевказаного кафе, керуючись злочинним умислом, направленим на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двох і більше осіб, усвідомлюючи протиправність своїх дій перебуваючи у людному місці та розуміючи факт перебування навколо нього сторонніх осіб, реально усвідомлюючи, що застосовує спосіб вбивства, небезпечний для життя інших людей, діючи за попередньою змовою зі співучасником злочину ОСОБА_9 , дістав зі спортивної сумки, яка перебувала при ньому, заздалегідь заготовлену автоматичну вогнепальну зброю та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді загибелі людей, здійснив не менше 26-ти пострілів у бік ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_12 , які в свою чергу перебували у людному місці.

В цей же час, співучасник злочину, ОСОБА_9 вибігши з майданчика кафе, діючи для досягнення спільної злочинної мети в рамках попередньої змови з ОСОБА_8 , бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді загибелі людей, керуючись злочинним умислом, направленим на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двох і більше осіб, усвідомлюючи протиправність своїх дій, перебуваючи у людному місці та розуміючи факт перебування навколо нього сторонніх осіб, реально усвідомлюючи, що застосовує спосіб вбивства, небезпечний для життя інших людей, з раніше заготовленої вогнепальної зброї,здійснив не менше 7-ми пострілів у бік ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_12 , які в свою чергу перебували у людному місці.

Як вбачається з обставин, зазначених в обвинувальному акті, обвинуваченим інкриміновано наявність злочинного умислу, направленого на умисне вбивство двох і більше осіб та бажання настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді їх загибелі.

Водночас, в акті не зазначено які саме дії спонукали обвинувачених до реалізації цього умислу та не конкретизовано настання смерті яких саме осіб вони бажали.

Окрім цього, обвинувачення не містить й деталізації дій ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та наслідків, що були спричинені кожним з них.

Як вбачається з матеріалів провадження, тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_12 були спричинені з автомата ОСОБА_37 , який належав ОСОБА_8 . Водночас, наявність тілесних ушкоджень від револьверу, що перебував у ОСОБА_9 у потерпілих не встановлено.

Незважаючи на ці обставини, в обвинувальному акті відсутнє посилання на те, внаслідок дій кого з обвинувачених настали суспільно-небезпечні наслідки. Відсутні в акті також й дані про місце перебування потерпілих в момент здійснення пострілів та їх напрямок.

Окрім цього, обвинувальний акт містить посилання на здійснення пострілів у людному місці та лише у бік потерпілих, що ставить під сумнів наявність у діях останніх умислу на спричинення смерті конкретних осіб. Більш того, при викладенні обставин посягання на вбивство ОСОБА_12 , не зазначено про наявність в діях обвинувачених ознак прямого умислу, що є обов`язковим при даній кваліфікації. При цьому, орган досудового розслідування обмежився лише загальними фразами формулювання обвинувачення, які суб`єктивній стороні інкримінованого правопорушення не відповідають.

Таким чином, зазначені в обвинувальному акті обставини не містять викладу суб`єктивної сторони злочину, а саме умислу обвинувачених, мотивів їх дій, цілей, що вони переслідували. Не встановлено обставин, що передували зазначеним подіям за участю вказаних у ньому осіб, що саме стало причиною та спонукало обвинувачених до застосування зброї. Також, не конкретизовано дії, вчинені обвинуваченими з повним викладом об`єктивної сторони злочину, не зазначено їх послідовність та наслідки, відсутня деталізація отриманих кожним з потерпілих тілесних ушкоджень, що призвели до смерті, їх характер та локалізація на тілі потерпілих з огляду на взаємне розташування учасників конфлікту. Такий виклад фактичних обставин провадження свідчить про те, що причинний зв`язок між діями обвинувачених та наслідками залишився невстановленим.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує про необхідність аналізувати положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті, наголошуючи на тому, що у кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (п.52 рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25 березня 1999 року; п.58 рішення у справі «Матточіа проти Італії» від 25 липня 2000 року; п.34 рішення у справі ОСОБА_43 та інші проти Австрії» від 20 квітня 2006 року).

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 23 лютого 2023 року (справа № 733/859/21), який констатував, що встановлені досудовим розслідуванням обставини є основою висунення обвинувачення, натомість обставини встановлені судом є основою ухвалення рішення щодо винуватості чи невинуватості особи. Правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Адже фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченій. Тому наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Наведені обставини у сукупності свідчать про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що є неприпустимим при ухваленні вироку.

Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України, до підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції належить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно зі ст. 412 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять зазначені порушення, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України, враховуючи некоректність викладеного органом досудового розслідування обвинувачення, суперечливість покладених в основу обвинувачення доказів, а також те, що апелянтом порушено питання про дослідження доказів, вже покладених в основу вироку (експертних висновків, показань потерпілих та свідків, що надають свідчення на підтвердження їх позиції), що викладених вище протиріч та неповноти очевидно усунути неспроможні, чим позбавляють суд апеляційної інстанції можливості ухвалити своє рішення, колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Отже, перевіривши матеріали кримінального провадження та надавши їм належну оцінку, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції не дотримано вимог кримінального процесуального закону, а ухвалене ним рішення підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

При новому судовому розгляді, суду слід усунути допущені порушення кримінального процесуального закону та вказані протиріччя, ретельно перевірити доводи, викладені в поданих апеляційних скаргах.

Окрім цього, враховуючи те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, що вказує на такий ризик як переховування від суду, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати до обвинувачених запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який з позиці суду буде здатен забезпечити належну процесуальну поведінку останніх.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 412 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні відділу Дніпропетровської обласної прокуратури - ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_12 задовольнити частково.

Вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, п.п. 1,5,12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 15 п.п. 5,12 ч.2 ст. 115 КК України, ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 355, п.п. 1,5,12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 15 п.п. 5,12 ч.2 ст. 115 КК України, скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Застосувати до обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 12 вересня 2024 року.

Покласти на обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не змінювати місця проживання без дозволу суду;

- не виїжджати за межі України;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4