УХВАЛА

26 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 225/641/23

провадження № 51-4446 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши спільну касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 та засудженої ОСОБА_5 на вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 15 вересня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 18 червня 2024 року щодо останньої,

установив:

У касаційній скарзі захисник та засуджена порушують питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що спільну касаційну скаргу належить залишити без руху, встановивши скаржникам строк для усунення недоліків, з огляду на таке.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Проте адвокат і засуджена подали спільну касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.

У касаційній скарзі вказується про неправильну, на думку скаржників, кваліфікацію дій засудженої та одночасно про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 України і про недопустимість певних доказів, та порушують питання про скасування оскаржуваних судових рішень і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

На обґрунтування своїх вимог захисник і засуджена посилаються на істотні порушення вимог кримінальну процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, однак наводять доводи, які за своїм змістом стосуються невідповідності висновків суду викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження та оцінки доказів, що відповідно до положень ст. 438 КПК України, не є підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Отже під час здійснення касаційного провадження суд касаційної інстанції не уповноважений скасовувати чи змінювати оскаржувані судові рішення через невідповідність викладених у них висновків фактичним обставинам провадження, а виходить із обставин, установлених в оскаржених судових рішеннях.

Натомість вказані обставини належать до предмету перевірки суду апеляційної інстанції в межах вимог апеляційних скарг.

Однак, порушуючи питання про скасування вироку суду через те, що суд першої інстанції, на думку скаржників, неправильно оцінив фактичні обставини справи та надав невірну оцінку доказам, захисник і засуджена не вказують, які порушення допустив суд апеляційної інстанції та які б були підставами для скасування ухвали апеляційного суду.

Крім того, посилаючись на незаконність оскаржуваних судових рішень, скаржникам належить вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для скасування судових рішень і призначення нового розгляду у суді першої інстанції, а також належним чином обґрунтувати свої доводи щодо незаконності вироку суду першої інстанції з підстав ст. 412 КПК України у взаємозв`язку із положеннями ст. 415 цього Кодексу.

Крім того згідно з ч. 4 ст. 427 КПК України, якщо касаційну скаргу подає захисник, до неї додаються оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 КПК України, повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Проте захисник не долучив до спільної касаційної скарги свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Також відповідно до ч. 5 ст. 427 КПК України, до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.

Однак скаржники не додали до касаційної скарги копій судових рішень, які оскаржують.

Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення.

Враховуючи наведене, колегія суддів касаційного суду вважає, що спільну касаційну скаргу належить залишити без руху, надавши скаржникам п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

При повторному зверненні до суду касаційної інстанції особою, яка подає касаційну скаргу має бути підтверджено, що не пропущено цей строк.

Керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Спільну касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 та засудженої ОСОБА_5 на вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 15 вересня 2023 та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 18 червня 2024 року щодо останньої залишити без руху, надавши скаржникам п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних у ній недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3