Ухвала

Іменем України

02 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 535/2110/22

провадження № 51-2512 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 18 квітня 2024 року,

встановив:

Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 29 листопада 2023 року

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє Котелевським районним судом Полтавської області від 07 липня 2022 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 7 місяців,

засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 18 квітня 2024 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.

За вироком суду, ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він 29 червня 2022 року о 19 год, будучи засудженим за вчинення умисного корисливого кримінального правопорушення, в період дії іспитового строку, перебуваючи за місцем свого мешкання у АДРЕСА_1 ), діючи повторно, маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою збагачення за рахунок чужого майна, переслідуючи корисливу мету, через город свого подвір`я проник на подвір`я сусідів, розташованого у АДРЕСА_2 ), яке на праві приватної власності належить ОСОБА_6 . У подальшому, впевнившись, що власник домоволодіння та інші сторонні особи відсутні та його подальші дії ніким помічені не будуть, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна, шляхом проникнення до іншого приміщення, діючи умисно, протиправно, проник до приміщення літньої кухні та з корисливих мотивів таємно викрав майно потерпілої, чим спричинив останній майновий збиток на загальну суму 3 696,08 грн.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. В обґрунтування своїх вимог вказує, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, а докази, надані стороною обвинувачення, не містять переконливої інформації щодо здійснення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. При цьому зазначає, що потерпіла ОСОБА_6 не надала жодного документа на підтвердження того, що їй належать речі, про крадіжку яких вона заявила. Свідок ОСОБА_7 не має документів, які встановлюють його особу, тому його показання не можуть бути прийняті до уваги. Крім того, захисник вказує на недопустимість протоколу слідчого експерименту від 23 вересня 2022 року, оскільки фактично в цій слідчій дії не приймав участь понятий ОСОБА_8 , на що апеляційний суд не звернув уваги та повторно його не дослідив. Також вказує, що судами не надано належної оцінки доказам у вказаному кримінальному провадженні та невмотивовано відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про визнання їх недопустимими. При цьому порушення, допущені судом першої інстанції, не були усунені апеляційним судом, тому ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, а також наявність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як установлено частинами 1, 2 ст. 438 КПК України, підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

При цьому колегія суддів виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій, неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є предметом перегляду в касаційному суді. Разом з тим суд касаційної інстанції здійснює перевірку того, чи додержалися суди попередніх інстанцій процесуальної вимоги про доведення винуватості поза розумним сумнівом.

Згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Щодо тверджень захисника про недоведеність причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, то колегія суддів зазначає наступне.

Як убачається із копій судових рішень, висновки суду щодо доведеності винуватості засудженого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, суд належним чином вмотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, які було оцінені відповідно до закону та в їх сукупності і правильно визнані судом достатніми та взаємозв`язаними для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_5 . Вирок відповідає вимогам статей 370, 373, 374 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як убачається із змісту копій оскаржуваних судових рішень, засуджений ОСОБА_5 своєї винуватості у вчиненні крадіжки належного потерпілій ОСОБА_6 майна не визнав, але районний суд, обґрунтовуючи висновок щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 , в основу вирокувмотивовано послався на послідовні показання вищевказаної потерпілої про те, щовона з матір`ю тимчасово проживали в санаторії «Бермінводи» і раз-два на тиждень приїжджали додому за адресою: АДРЕСА_2 . 30 червня 2022 року, приїхавши додому, побачили, що хвіртка, яка веде на город, відчинена та відчинені двері літньої кухні та звідти було викладено бензопилу зеленого кольору, 3 каністри по 10 л дизпалива. На городі побачили, що витоптана трава до двору ОСОБА_5 , з яким у них межує домоволодіння. Паркан у вигляді сітки рабиці був пошкоджений та вона викликала поліцію. У ОСОБА_5 в сараї вилучили всі належні їй речі, але одна каністра вже була порожня. Останній у той день був у стані алкогольного сп`яніння, але підтвердив, що здійснив у неї крадіжку і чому це зробив не знає.

Крім цього, суд врахував показання свідка ОСОБА_9 про те, що обвинувачений являється її сусідом. Коли вони приїхали додому в кінці червня 2022 року, то хвіртка на город була відчинена і літня кухня відчинена. На городі була витоптана стежка прямо до городу ОСОБА_5 , сітка рабиця, яка межує з ним була розгороджена, відсунута та з літньої кухні викрадено бензопилу електричну, 3 каністри по 10 л дизпалива та електричний водяний насос.

Також взято до уваги показання свідка ОСОБА_7 про те, що обвинувачений його знайомий та він у нього жив деякий час за адресою: АДРЕСА_1 . Рано вранці десь о 05-06 годині його розбудив ОСОБА_5 за запропонував продати бензопилу і солярку, на що він останньому відмовив. ОСОБА_10 сказав йому, що він викрав це у сусідки. Була бензопила, насос і солярка. Пізніше він вийшов у коридор, де лежала бензопила та насос, каністр в будинку не було. Коли ввечері лягали спати, то цих речей в будинку не було.

Крім того, свідок ОСОБА_11 зазначила в суді першої інстанції про те, що обвинувачений являється її сусідом. Вона була запрошена працівниками поліції бути понятою, коли ОСОБА_5 показував на город, куди він ходив і що брав, при цьому, усміхався, тиску на нього ніхто не чинив.

Також рішення суду про винність засудженого у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, підтверджується письмовими доказами, зокрема:

-заявою ОСОБА_6 про здійснення крадіжки за адресою: АДРЕСА_2 , де було викрадено бензопилу «Протон» стандарт 5П52/02/С, електричний насос для води «ААРС-МР8250», дизельне пальне 30 літрів;

- відомостями протоколу огляду місця події від 30 червня 2022 року за участі потерпілої, з доданою фототаблицею, відповідно до якого оглянуто домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де на сітці рабиці, яка веде до домоволодіння АДРЕСА_1 , є сліди скрутки, яка зі слів потерпілої, була виконана вранці внаслідок ремонтних робіт;

- заявою ОСОБА_5 від 30 червня 2022 року, за змістом якої останній добровільно видав працівникам поліції викрадену ним бензопилу зеленого кольору та дизельне пальне 30 літрів;

- відомостями протоколу огляду місця події від 30 червня 2022 року за участі понятих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , з доданою фототаблицею, відповідно до якого оглянуто відкриту ділянку місцевості біля домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де ОСОБА_5 добровільно видав викрадені ним речі, а саме: бензопилу зеленого кольору «Протон» стандарт 5П52/02/С, дизельне пальне в двух полімерних каністрах білого кольору приблизно об`ємом кожна по 10 л, електричний насос «ААРС-МР8250», пусту полімерну каністру приблизним об`ємом 10 л;

- відомостями протоколу огляду предметів від 05 липня 2022 року, відповідно до якого оглянуто зазначені вище речі;

- постановою слідчого від 05 липня 2022 року, якою зазначені вище речі визнано речовими доказами;

- висновком товарознавчої експертизи № СЕ 19/121-22/903 8-ТВ від 04 серпня 2022 року Харківського НДЕКЦ МВС України, відповідно до якої ринкова вартість 30 літрів дизельного палива станом на 01 липня 2022 року, становить 1 692 грн;

- висновком товарознавчої експертизи № 16762 від 08 вересня 2022 року ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса», відповідно до якої ринкова вартість бензопили «Протон», станом на 01 липня 2022 року складає 1 077,50 грн;

- висновком товарознавчої експертизи № 16753 від 08 вересня 2022 року ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса», відповідно до якої ринкова вартість електричного насосу для води станом на 01 липня 2022 року складає 926,58 грн;

- відомостями протоколів пред`явлення предмета для впізнання за фотознімками від 15 вересня 2022 року, складених у присутності понятих, відповідно до яких ОСОБА_6 впізнала бензопилу «Протон стандарт» на фото № 1, електричний насос для води «ААРС-МР8250»на фото № 3 та полімерну каністру білого кольору на фото № 4;

- заявою ОСОБА_5 від 23 вересня 2022 року, за змістом якої останній добровільно надав згоду співробітникам поліції провести слідчий експеримент з ним на території двору його домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ;

- відомостями протоколу проведення слідчого експерименту від 23 вересня 2022 року з доданою фототаблицею, за участю підозрюваного ОСОБА_5 , проведеного у присутності понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , відповідно до якого ОСОБА_5 показав, що до сусідського подвір`я він потрапив через город та вказав на сітку рабицю, прилеглої до його території, яка межує з територією домоволодіння АДРЕСА_2 , та точне місце, де саме він перетнув паркан та потрапив на територію сусідського домоволодіння, на території якого з приміщення літньої кухні, викрав майно, яке належить ОСОБА_6 .

Дослідивши безпосередньо під час судового провадження вищевказані докази, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, дійшов висновку про їх належність і допустимість, та оцінивши їх за своїми внутрішніми переконаннями дійшов обґрунтованих висновків про те, що ОСОБА_5 дійсно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Що стосується тверджень захисника про недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту від 23 вересня 2022 року, оскільки в цій слідчій дії не приймав участь понятий ОСОБА_8 , то колегія суддів вважає їх необгрунтованими, з огляду на таке.

Як убачається із копії ухвали апеляційного суду, цим судом встановлено, що слідчий експеримент 23 вересня 2022 року проведений за участю понятого ОСОБА_8 , що підтверджується змістом самого протоколу вищевказаного слідчого експерименту з доданою фототаблицею, на якій міститься зображення обох понятих, які стоять поряд. Крім того, в суді апеляційної інстанції не заявлялось клопотання про повторне дослідження доказів, у тому числі протоколу слідчого експерименту.

Водночас судом першої інстанції неодноразово вживались заходи для виклику в судове засідання свідка ОСОБА_8 , проте зазначена особа не прибула в судове засідання. Натомість інший понятий ОСОБА_11 підтвердила у суді першої інстанції, що слідчий експеримент проводився з обома понятими.

В той же час під час судового розгляду судом першої інстанції стороною захисту не заперечувалось можливість закінчення судового слідства без допиту зазначеної особи. Крім того, за згодою сторін протокол слідчого експерименту від 23 вересня 2022 року не досліджувався.

Щодо доводів касаційної скарги захисника про недопустимість показань свідка ОСОБА_7 , оскільки він не має документів, які встановлюють його особу, то колегія суддів зазначає наступне.

Як убачається із копії ухвали апеляційного суду, під час допиту у якості обвинуваченого у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_5 , не визнаючи свою провину, зазначив, зокрема, що впродовж приблизно двох місяців ОСОБА_7 проживав у нього та знаходився у його домоволодінні 30 червня 2022 року, тобто у день, коли ОСОБА_5 був затриманий працівниками поліції.

При цьому повістку про виклик до суду на 25 липня 2023 року на ім`я ОСОБА_7 отримала його мати ОСОБА_14 . В судове засідання, яке відбулось 25 липня 2023 року, з`явився ОСОБА_7 , якому було роз`яснено його права та обов`язки свідка та попереджено про кримінальну відповідальність.

Згідно ч.1 ст. 352 КПК України перед допитом свідка головуючий встановлює відомості про його особу та з`ясовує стосунки свідка з обвинуваченим і потерпілим. Крім того, головуючий з`ясовує чи отримав свідок пам`ятку про права та обов`язки свідка, чи зрозумілі вони йому, і в разі необхідності роз`яснює їх, а також з`ясовує, чи не відмовляється він з підстав, встановлених цим Кодексом, від давання показань, і попереджає його про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання.

Як убачається із копій судових рішень, в судовому засіданні, яке відбулось 25 липня 2023 року, головуючий виконуючи вимоги ст. 352 КПК України з`ясував, що допитувана особа ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_5 знайомі один з одним. А отже встановив, що викликана особа є ОСОБА_7 . Таким чином, обґрунтованих сумнівів щодо особи ОСОБА_7 не встановлено апеляційним судом.

При цьому апеляційний суд дійшов висновку, що зауваження захисника обвинуваченого стосовно відсутності у свідка ОСОБА_7 документу, який посвідчує його особу, не свідчить про наявність сумніву щодо особи самого ОСОБА_7 , враховуючи відсутність прямої вказівки у статті 352 КПК України стосовно конкретного (вичерпного) переліку засобів, за допомогою яких повинна бути встановлена особа свідка. Крім того, в апеляційній скарзі захисник обвинуваченого аргументуючи свою позицію стосовно невинуватості ОСОБА_5 посилається, зокрема, і на покази останнього, у яких він зазначає про те, що останні два місяці до його затримання у нього проживав ОСОБА_7 .

Тому колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що сторона захисту фактично не висловила сумнівів у тому, що допитувана особа є саме ОСОБА_7 , який згідно показань обвинуваченого ОСОБА_5 мешкав із ним, та зауважила, що вони не є єдиним доказом вини обвинуваченого ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні, та оцінені судом у сукупності з іншими доказами, які є допустимими, належними та достатніми, з чим погоджується і колегія суддів.

Щодо твердження захисника про те, що апеляційний суд, порушуючи вимоги

ч. 3 ст. 404 КПК України, безпідставно повторно не дослідив обставини, встановлені під час даного кримінального провадження, то колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що суд першої інстанції дослідив їх не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Відповідно до частин 1, 2, 6 ст. 22 КПК Україникримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Як вбачається з копії ухвали апеляційного суду, в суді апеляційної інстанції не заявлялось клопотання про повторне дослідження доказів.

Враховуючи вищенаведене, обмежившись аналізом доказів, безпосередньо сприйнятих судом першої інстанції, апеляційний суд не порушив установленого законом порядку апеляційного розгляду. За результатами перегляду вироку, суд апеляційної інстанції погодився з оцінкою доказів, даною районним судом, а відтак застосована ним процедура не суперечила встановленій у ст. 23 КПК України засаді безпосередності судового розгляду.

З урахуванням зазначеного, під час апеляційного перегляду вироку суду першої інстанції, апеляційним судом не було допущено порушень вимог ст. 404 КПК України, а тому доводи касаційної скарги захисника в цій частині є безпідставними.

Частина 2 ст. 17 КПК Українипередбачає, що винуватість особи має бути доведена поза розумним сумнівом.

За таких обставин, на переконання колегії суддів, у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 цей стандарт доведення винуватості цілком дотримано. Адже за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що були дослідженні в суді, можливо дійти висновку про те, що встановлена під час судового розгляду сукупність обставин, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка була предметом судового розгляду, крім того, що кримінальне правопорушення вчинене і обвинувачений є винним у його вчинені.

Враховуючи вищенаведене, у цьому кримінальному провадженні суд дослідив і з`ясував усі обставини, передбачені у ст. 91 КПК України, та дійшов обґрунтованого висновку, що зібрані докази в їх сукупності та взаємозв`язку безсумнівно доводять вчинення засудженим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Переконливих та достатніх доводів, які би ставили під сумнів додержання судами приписів статей 84, 91,94 КПК України в касаційній скарзі не наведено та з копій судових рішень не встановлено.

Інші доводи, викладені в касаційній скарзі захисника, не містять вказівки на порушення судом норм кримінального процесуального закону, які ставили би під сумнів обґрунтованість прийнятого рішення.

Істотного порушення вимог кримінального процесуального закону або неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б були підставами для скасування судового рішення, у провадженні не встановлено.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 419 КПК України дав належну оцінку доводам, викладеним в апеляційній скарзі захисника.

Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 18 квітня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3