УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/7818/24

Номер провадження 1-кс/495/1925/2024

13 вересня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

підозрюваного: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Білгород-Дністровського Одеської області клопотання старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Синєгорськ Сахалінської області, рф, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

13.09.2024 року слідчий СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із погодженим прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури з клопотанням про зміну запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 Кримінального кодексу України.

Подане клопотання обґрунтовується тим, що 13 серпня 2024 року слідчим відділом Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області почато досудове розслідування кримінального провадження №0001183 у відповідності до кримінальної кваліфікації - ч.4 ст.153 КК України - вчинення будь-яких насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальне насильство), щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди

13 серпня 2024 року до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшла заява начальника служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради про те, що під час спілкування з малолітніми ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стало відомо про вчинення відносно них з боку вітчима сексуального насильства.

13 серпня 2024 року до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшла заява начальника служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради ОСОБА_8 , про те, що до служби у справах дітей звернулась малолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її молодша сестра малолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , учениці ЗОШ №6 міста Білгород-Дністровський, з повідомленням, те що їх вітчим, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на протязі тривалого часу, за місцем їх мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , вчиняв насильницькі дії сексуального характеру не пов`язані із проникненням в тіло, без їх добровільної згоди, що виражалося у торканні статевих органів, а також у поцілунках статевих органів останніх.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку серпня 2024 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, більш точну дату та час при досудовому розслідуванні встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 , перебував за місцем свого проживання, а саме в приміщенні будинку АДРЕСА_1 . Окрім ОСОБА_4 в приміщенні перебувала малолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , котра є молодшою донькою ОСОБА_9 , співменканки ОСОБА_4 .

В цей час, у ОСОБА_4 виник прямий умисел направлений на задоволення статевої пристрасті неприродним способом, тобто здійснити сексуальне насильство відносно малолітньої ОСОБА_7 , використовуючи її безпорадній стан, а саме малолітній вік особи.

Далі, будучи чітко обізнаним про малолітній вік потерпілої, ОСОБА_4 , користуючись відсутністю вдома співмешканки ОСОБА_9 , та її старшої дочки ОСОБА_6 , тим самим будучи впевненим що його злочинні дії ніхто не замітить, знаходячись в одній кімнаті, підійшов до малолітньої потерпілої ОСОБА_7 , та реалізовуючи свій злочинний задум, в супереч з загальноприйнятим природним укладом статевих відносин, не зважаючи на її малолітній вік, приспустивши труси потерпілої до колін з метою задоволення статевої пристрасті неприроднім способом почав руками гладити її зовнішні жіночі геніталії, що тривало приблизно декілька хвилин.

Крім того, з метою отримання статевого задоволення торкався губами статевих органів потерпілої, тим самим вчинивши сексуальне насильство.

05 вересня 2024 року, на підставі п.1 ч.1 ст.276, ч.1 ст.278 КПК України ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.4 ст.153 КК України.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні будь-яких насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, вчинених щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, тобто у сексуальному насильстві, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України.

Обґрунтування повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджуються зібраними під час проведення досудового розслідування доказами, а саме: проведеним допитом малолітньої потерпілої ОСОБА_7 ; висновком психолога за результатами проведеного допиту; проведеним допитом свідка ОСОБА_9 ; висновком проведеної судової амбулаторної комплексної психолого-психіатричної експертизи; проведеним допитом свідка ОСОБА_10 ; проведеним з підозрюваним ОСОБА_4 слідчого експерименту.

06 вересня 2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 слідчим суддею Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту (справа №495/7818/24 номер провадження 1-кс/495/1860/2024), строком до 04 листопада 2024 року включно.

06 вересня 2024 року з підозрюваним ОСОБА_4 проведено слідчий експеримент, в ході котрого він зазначив про інші факти вчинення аналогічних злочинів по відношенню до малолітньої потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 що мав місце за адресою: АДРЕСА_2 , наприкінці травня 2021 року.

12 вересня 2024 року слідчим відділом Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області почато досудове розслідування кримінальних проваджень 0001324, 0001325, 0001326, 0001327, 0001328, 0001329, 0001330, 0001331, 0001332, 0001333, 0001334. 0001335, 0001336, 0001337, 0001338, 0001339, 0001340 у відповідності до кримінальних кваліфікацій - ч.4 ст.153 КК України - вчинення будь-яких насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальне насильство), щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

В подальшому кримінальне провадження №0001183 були об`єднані з кримінальними провадженнями 0001324, 0001325, 0001326, 0001327, 0001328, 0001329, 0001330, 0001331, 0001332, 0001333, 0001334. 0001335, 0001336, 0001337, 0001338, 0001339, 0001340 за загальним номером №0001183.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наприкінці травня 2021 року, орієнтовно 26-27 числа, точну дату та час при проведенні досудового розслідування встановити не надалось можливим, приблизно о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , перебував за місцем свого проживання, а саме в приміщенні будинку АДРЕСА_2 . Окрім ОСОБА_4 в будинку перебувала малолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , котра є молодшою донькою ОСОБА_9 , співмешканки ОСОБА_4 , та знаходилась житловій кімнаті будинку, на ліжку.

В цей час, у ОСОБА_4 виник прямий умисел направлений на вчинення насильницьких дій сексуального характеру не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, тобто вчинення сексуального насильства відносно малолітньої, ОСОБА_7 , використовуючи її безпорадній стан, а саме малолітній вік особи, а також свою вікову перевагу а саме перевагу дорослої особи над дитиною, та той чинник, що малолітня потерпіла не очікує вчинення неправомірних дій з боку особи котра є членом родини та фактично виконує в ній роль її батька та здійснює обов`язки виховання.

Далі, будучи чітко обізнаним про малолітній вік потерпілої, ОСОБА_4 , користуючись відсутністю вдома співмешканки ОСОБА_9 , та її старшої дочки ОСОБА_6 , тим самим будучи впевненим що його злочинні дії ніхто не замітить, знаходячись з нею в одній кімнаті, підійшов до малолітньої потерпілої ОСОБА_7 , та реалізовуючи свій злочинний задум, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, в супереч з загальноприйнятим природним укладом статевих відносин, не зважаючи на її малолітній вік, зняв повністю труси ОСОБА_7 , з метою задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, ставши розглядати потерпілу та її зовнішні жіночі геніталії, при цьому торкаючись рукою її зовнішніх жіночих геніталій, тим самим вчинивши сексуальне насильство.

Таким чином, встановлено достатньо доказів для підозри ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України.

Також встановлено, що на початку вересня 2021 року, точну дату та час при проведенні досудового розслідування встановити не надалось можливим, приблизно о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , перебував за місцем свого проживання, а саме в приміщенні будинку АДРЕСА_2 . Окрім ОСОБА_4 в будинку перебувала малолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , котра є молодшою донькою ОСОБА_9 , співмешканки ОСОБА_4 , та знаходилась в приміщенні кухні будинку.

В цей час, у ОСОБА_4 виник прямий умисел направлений на вчинення насильницьких дій сексуального характеру не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, тобто вчинення сексуального насильства відносно малолітньої, ОСОБА_7 , використовуючи її безпорадній стан, а саме малолітній вік особи, а також свою вікову перевагу а саме перевагу дорослої особи над дитиною, та той чинник, що малолітня потерпіла не очікує вчинення неправомірних дій з боку особи котра є членом родини та фактично виконує в ній роль її батька та здійснює обов`язки виховання.

Далі, будучи чітко обізнаним про малолітній вік потерпілої, ОСОБА_4 , користуючись відсутністю вдома співмешканки ОСОБА_9 , та її старшої дочки ОСОБА_6 , тим самим будучи впевненим що його злочинні дії ніхто не замітить, знаходячись з нею в одному приміщенні, підізвав до себе малолітню потерпілу ОСОБА_7 , та реалізовуючи свій злочинний задум, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, в супереч з загальноприйнятим природним укладом статевих відносин, не зважаючи на її малолітній вік, зняв з неї лосини та труси, з метою задоволення статевої пристрасті неприроднім способом почав руками гладити її зовнішні жіночі геніталії, при цьому також з метою отримання статевого задоволення торкався губами статевих органів потерпілої, тим самим вчинивши сексуальне насильство.

Таким чином, встановлено достатньо доказів для підозри ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України.

Також встановлено, що наприкінці жовтня - на початку листопада 2021 року, точну дату та час при проведенні досудового розслідування встановити не надалось можливим, приблизно о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , перебував за місцем свого проживання, а саме в приміщенні будинку АДРЕСА_2 . Окрім ОСОБА_4 в будинку перебувала малолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , котра є молодшою донькою ОСОБА_9 , співмешканки ОСОБА_4 , та знаходилась в приміщенні житлової кімнати будинку, а ліжку.

В цей час, у ОСОБА_4 виник прямий умисел направлений на вчинення насильницьких дій сексуального характеру не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, тобто вчинення сексуального насильства відносно малолітньої, ОСОБА_7 , використовуючи її безпорадній стан, а саме малолітній вік особи, а також свою вікову перевагу а саме перевагу дорослої особи над дитиною, та той чинник, що малолітня потерпіла не очікує вчинення неправомірних дій з боку особи котра є членом родини та фактично виконує в ній роль її батька та здійснює обов`язки виховання.

Далі, будучи чітко обізнаним про малолітній вік потерпілої, ОСОБА_4 , користуючись відсутністю вдома співмешканки ОСОБА_9 , та її старшої дочки ОСОБА_6 , тим самим будучи впевненим що його злочинні дії ніхто не замітить, зайшовши до приміщення кімнати в котрій вона перебувала та спала на ліжку, й розбудивши, та реалізовуючи свій злочинний задум, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, в супереч з загальноприйнятим природним укладом статевих відносин, не зважаючи на її малолітній вік, зняв з неї одяг, кофту, лосини, труси, з метою задоволення статевої пристрасті неприроднім способом почав руками гладити її зовнішні жіночі геніталії, при цьому також з метою отримання статевого задоволення торкався губами статевих органів потерпілої, тим самим вчинивши сексуальне насильство.

Таким чином, встановлено достатньо доказів для підозри ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України.

Також встановлено, що в середині червня 2022 року, точну дату та час при проведенні досудового розслідування встановити не надалось можливим, приблизно о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , перебував за місцем свого проживання, а саме в приміщенні будинку АДРЕСА_2 . Окрім ОСОБА_4 в будинку перебувала малолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , котра є молодшою донькою ОСОБА_9 , співмешканки ОСОБА_4 , та знаходилась в приміщенні кухні будинку.

В цей час, у ОСОБА_4 виник прямий умисел направлений на вчинення насильницьких дій сексуального характеру не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, тобто вчинення сексуального насильства відносно малолітньої, ОСОБА_7 , використовуючи її безпорадній стан, а саме малолітній вік особи, а також свою вікову перевагу а саме перевагу дорослої особи над дитиною, та той чинник, що малолітня потерпіла не очікує вчинення неправомірних дій з боку особи котра є членом родини та фактично виконує в ній роль її батька та здійснює обов`язки виховання.

Далі, будучи чітко обізнаним про малолітній вік потерпілої, ОСОБА_4 , користуючись відсутністю вдома співмешканки ОСОБА_9 , та її старшої дочки ОСОБА_6 , тим самим будучи впевненим що його злочинні дії ніхто не замітить, знаходячись з нею в одному приміщенні, підізвав до себе малолітню потерпілу ОСОБА_7 , та реалізовуючи свій злочинний задум, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, в супереч з загальноприйнятим природним укладом статевих відносин, не зважаючи на її малолітній вік, зняв з неї штани та труси, з метою задоволення статевої пристрасті неприроднім способом почав руками гладити її зовнішні жіночі геніталії, при цьому також приспустив свої труси демонструючи свій статевий орган, тим самим вчинивши сексуальне насильство.

Таким чином, встановлено достатньо доказів для підозри ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України.

Також встановлено, що наприкінці червня 2022 року, точну дату та час при проведенні досудового розслідування встановити не надалось можливим, приблизно о 11 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , перебував за місцем свого проживання, а саме в приміщенні будинку АДРЕСА_2 . Окрім ОСОБА_4 в будинку перебувала малолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , котра є молодшою донькою ОСОБА_9 , співмешканки ОСОБА_4 , та знаходилась в приміщенні кухні будинку.

В цей час, у ОСОБА_4 виник прямий умисел направлений на вчинення насильницьких дій сексуального характеру не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, тобто вчинення сексуального насильства відносно малолітньої, ОСОБА_7 , використовуючи її безпорадній стан, а саме малолітній вік особи, а також свою вікову перевагу а саме перевагу дорослої особи над дитиною, та той чинник, що малолітня потерпіла не очікує вчинення неправомірних дій з боку особи котра є членом родини та фактично виконує в ній роль її батька та здійснює обов`язки виховання.

Далі, будучи чітко обізнаним про малолітній вік потерпілої, ОСОБА_4 , користуючись відсутністю вдома співмешканки ОСОБА_9 , та її старшої дочки ОСОБА_6 , тим самим будучи впевненим що його злочинні дії ніхто не замітить, знаходячись з нею в одному приміщенні, підізвав до себе малолітню потерпілу ОСОБА_7 , та реалізовуючи свій злочинний задум, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, в супереч з загальноприйнятим природним укладом статевих відносин, не зважаючи на її малолітній вік, зняв з неї труси, з метою задоволення статевої пристрасті неприроднім способом почав руками гладити її зовнішні жіночі геніталії, при цьому також приспустив свої труси демонструючи свій статевий орган та давши торкатись малолітній потерпілій, тим самим вчинивши сексуальне насильство.

Таким чином, встановлено достатньо доказів для підозри ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України.

Також встановлено, що в серпні 2023 року, точну дату та час при проведенні досудового розслідування встановити не надалось можливим, у денний час доби, ОСОБА_4 , перебував за місцем свого проживання, а саме на території домоволодіння АДРЕСА_2 . Окрім ОСОБА_4 на території домоволодіння також перебувала малолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , котра є молодшою донькою ОСОБА_9 , співмешканки ОСОБА_4 , та знаходилась у дворі, сидячи у водійському кріслі неексплуатуємого автомобілю «Москвич-412», котрий був у приміщенні гаража домоволодіння.

В цей час, у ОСОБА_4 виник прямий умисел направлений на вчинення насильницьких дій сексуального характеру не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, тобто вчинення сексуального насильства відносно малолітньої, ОСОБА_7 , використовуючи її безпорадній стан, а саме малолітній вік особи, а також свою вікову перевагу а саме перевагу дорослої особи над дитиною, та той чинник, що малолітня потерпіла не очікує вчинення неправомірних дій з боку особи котра є членом родини та фактично виконує в ній роль її батька та здійснює обов`язки виховання.

Далі, будучи чітко обізнаним про малолітній вік потерпілої, ОСОБА_4 , користуючись відсутністю вдома співмешканки ОСОБА_9 , та її старшої дочки ОСОБА_6 , тим самим будучи впевненим що його злочинні дії ніхто не замітить, підійшовши до потерпілої ОСОБА_7 , та реалізовуючи свій злочинний задум, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, в супереч з загальноприйнятим природним укладом статевих відносин, не зважаючи на її малолітній вік, приспустив з неї труси, з метою задоволення статевої пристрасті неприроднім способом почав руками гладити її зовнішні жіночі геніталії, тим самим вчинивши сексуальне насильство.

Таким чином, встановлено достатньо доказів для підозри ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України.

Також встановлено, що в двадцятих числах травня 2024 року, орієнтовно 23-24 числа, приблизно о 09 годині 30 хвилин, більш точну дату та час при досудовому розслідуванні встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 , перебував за місцем свого проживання, а саме в приміщенні АДРЕСА_1 . Окрім ОСОБА_4 в приміщенні перебувала малолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , котра є молодшою донькою ОСОБА_9 , співмешканки ОСОБА_4 .

В цей час, у ОСОБА_4 виник прямий умисел направлений на вчинення насильницьких дій сексуального характеру не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, тобто вчинення сексуального насильства відносно малолітньої, ОСОБА_7 , використовуючи її безпорадній стан, а саме малолітній вік особи, а також свою вікову перевагу а саме перевагу дорослої особи над дитиною, та той чинник, що малолітня потерпіла не очікує вчинення неправомірних дій з боку особи котра є членом родини та фактично виконує в ній роль її батька та здійснює обов`язки виховання.

Далі, будучи чітко обізнаним про малолітній вік потерпілої, ОСОБА_4 , користуючись відсутністю вдома співмешканки ОСОБА_9 , та її старшої дочки ОСОБА_6 , тим самим будучи впевненим що його злочинні дії ніхто не замітить, зайшов в кімнату, де перебувала ОСОБА_7 й лежала на ліжку, реалізовуючи свій злочинний задум, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, в супереч з загальноприйнятим природним укладом статевих відносин, не зважаючи на її малолітній вік, підійшов до неї, з метою задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, приспустивши її труси, почав руками гладити її зовнішні жіночі геніталії, тим самим вчинивши сексуальне насильство.

Таким чином, встановлено достатньо доказів для підозри ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України.

Також встановлено, що наприкінці травня 2024 року, орієнтовно 27-28 числа, в дообідню годину, більш точну дату та час при досудовому розслідуванні встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 , перебував за місцем свого проживання, а саме в приміщенні АДРЕСА_1 . Окрім ОСОБА_4 в приміщенні перебувала малолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , котра є молодшою донькою ОСОБА_9 , співмешканки ОСОБА_4 .

В цей час, у ОСОБА_4 виник прямий умисел направлений на вчинення насильницьких дій сексуального характеру не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, тобто вчинення сексуального насильства відносно малолітньої, ОСОБА_7 , використовуючи її безпорадній стан, а саме малолітній вік особи, а також свою вікову перевагу а саме перевагу дорослої особи над дитиною, та той чинник, що малолітня потерпіла не очікує вчинення неправомірних дій з боку особи котра є членом родини та фактично виконує в ній роль її батька та здійснює обов`язки виховання.

Далі, будучи чітко обізнаним про малолітній вік потерпілої, ОСОБА_4 , користуючись відсутністю вдома співмешканки ОСОБА_9 , та її старшої дочки ОСОБА_6 , тим самим будучи впевненим що його злочинні дії ніхто не замітить, зайшов в кімнату, де перебувала ОСОБА_7 й лежала на ліжку, реалізовуючи свій злочинний задум, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, в супереч з загальноприйнятим природним укладом статевих відносин, не зважаючи на її малолітній вік, підійшов до неї, з метою задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, приспустивши її труси, почав руками гладити її зовнішні жіночі геніталії, при цьому також з метою отримання статевого задоволення торкався губами статевих органів потерпілої, тим самим вчинивши сексуальне насильство.

Таким чином, встановлено достатньо доказів для підозри ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України.

Також встановлено, що на початку червня 2024 року, орієнтовно 6-7 числа, в ранкову годину, більш точну дату та час при досудовому розслідуванні встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 , перебував за місцем свого проживання, а саме в приміщенні АДРЕСА_1 . Окрім ОСОБА_4 в приміщенні перебувала малолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , котра є молодшою донькою ОСОБА_9 , співмешканки ОСОБА_4 .

В цей час, у ОСОБА_4 виник прямий умисел направлений на вчинення насильницьких дій сексуального характеру не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, тобто вчинення сексуального насильства відносно малолітньої, ОСОБА_7 , використовуючи її безпорадній стан, а саме малолітній вік особи, а також свою вікову перевагу а саме перевагу дорослої особи над дитиною, та той чинник, що малолітня потерпіла не очікує вчинення неправомірних дій з боку особи котра є членом родини та фактично виконує в ній роль її батька та здійснює обов`язки виховання.

Далі, будучи чітко обізнаним про малолітній вік потерпілої, ОСОБА_4 , користуючись відсутністю вдома співмешканки ОСОБА_9 , та її старшої дочки ОСОБА_6 , тим самим будучи впевненим що його злочинні дії ніхто не замітить, зайшов в кімнату, де перебувала ОСОБА_7 й лежала на ліжку, реалізовуючи свій злочинний задум, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, в супереч з загальноприйнятим природним укладом статевих відносин, не зважаючи на її малолітній вік, підійшов до неї, з метою задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, знявши її труси, почав руками гладити її зовнішні жіночі геніталії, тим самим вчинивши сексуальне насильство.

Таким чином, встановлено достатньо доказів для підозри ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України.

Також встановлено, що 12 червня 2024 року, в дообідню годину, більш точну дату та час при досудовому розслідуванні встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 , перебував за місцем свого проживання, а саме в приміщенні АДРЕСА_1 . Окрім ОСОБА_4 в приміщенні перебувала малолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , котра є молодшою донькою ОСОБА_9 , співмешканки ОСОБА_4 .

В цей час, у ОСОБА_4 виник прямий умисел направлений на вчинення насильницьких дій сексуального характеру не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, тобто вчинення сексуального насильства відносно малолітньої, ОСОБА_7 , використовуючи її безпорадній стан, а саме малолітній вік особи, а також свою вікову перевагу а саме перевагу дорослої особи над дитиною, та той чинник, що малолітня потерпіла не очікує вчинення неправомірних дій з боку особи котра є членом родини та фактично виконує в ній роль її батька та здійснює обов`язки виховання.

Далі, будучи чітко обізнаним про малолітній вік потерпілої, ОСОБА_4 , користуючись відсутністю вдома співмешканки ОСОБА_9 , та її старшої дочки ОСОБА_6 , тим самим будучи впевненим що його злочинні дії ніхто не замітить, зайшов в кімнату та сівши на підлогу став спостерігати ОСОБА_7 котра граючись танцювала, і реалізовуючи свій злочинний задум, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, в супереч з загальноприйнятим природним укладом статевих відносин, не зважаючи на її малолітній вік, з метою задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, знявши її труси, почав руками гладити її зовнішні жіночі геніталії, при цьому також з метою отримання статевого задоволення торкався губами статевих органів потерпілої, тим самим вчинивши сексуальне насильство.

Таким чином, встановлено достатньо доказів для підозри ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України.

Також встановлено, що у двадцятих числах червня 2024 року, в ранкову годину, більш точну дату та час при досудовому розслідуванні встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 , перебував за місцем свого проживання, а саме в приміщенні АДРЕСА_1 . Окрім ОСОБА_4 в приміщенні перебувала малолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , котра є молодшою донькою ОСОБА_9 , співмешканки ОСОБА_4 .

В цей час, у ОСОБА_4 виник прямий умисел направлений на вчинення насильницьких дій сексуального характеру не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, тобто вчинення сексуального насильства відносно малолітньої, ОСОБА_7 , використовуючи її безпорадній стан, а саме малолітній вік особи, а також свою вікову перевагу а саме перевагу дорослої особи над дитиною, та той чинник, що малолітня потерпіла не очікує вчинення неправомірних дій з боку особи котра є членом родини та фактично виконує в ній роль її батька та здійснює обов`язки виховання.

Далі, будучи чітко обізнаним про малолітній вік потерпілої, ОСОБА_4 , користуючись відсутністю вдома співмешканки ОСОБА_9 , та її старшої дочки ОСОБА_6 , тим самим будучи впевненим що його злочинні дії ніхто не замітить, зайшов в кімнату, де перебувала ОСОБА_7 й лежала на ліжку, реалізовуючи свій злочинний задум, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, в супереч з загальноприйнятим природним укладом статевих відносин, не зважаючи на її малолітній вік, підійшов до неї, з метою задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, приспустивши її труси, почав руками гладити її зовнішні жіночі геніталії, при цьому також з метою отримання статевого задоволення торкався губами статевих органів потерпілої, тим самим вчинивши сексуальне насильство.

Таким чином, встановлено достатньо доказів для підозри ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України.

Також встановлено, що у кінці червня 2024 року, в ранкову годину, більш точну дату та час при досудовому розслідуванні встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 , перебував за місцем свого проживання, а саме в приміщенні АДРЕСА_1 . Окрім ОСОБА_4 в приміщенні перебувала малолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , котра є молодшою донькою ОСОБА_9 , співмешканки ОСОБА_4 .

В цей час, у ОСОБА_4 виник прямий умисел направлений на вчинення насильницьких дій сексуального характеру не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, тобто вчинення сексуального насильства відносно малолітньої, ОСОБА_7 , використовуючи її безпорадній стан, а саме малолітній вік особи, а також свою вікову перевагу а саме перевагу дорослої особи над дитиною, та той чинник, що малолітня потерпіла не очікує вчинення неправомірних дій з боку особи котра є членом родини та фактично виконує в ній роль її батька та здійснює обов`язки виховання.

Далі, будучи чітко обізнаним про малолітній вік потерпілої, ОСОБА_4 , користуючись відсутністю вдома співмешканки ОСОБА_9 , та її старшої дочки ОСОБА_6 , тим самим будучи впевненим що його злочинні дії ніхто не замітить, зайшов в кімнату, де перебувала ОСОБА_7 й лежала на ліжку, реалізовуючи свій злочинний задум, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, в супереч з загальноприйнятим природним укладом статевих відносин, не зважаючи на її малолітній вік, підійшов до неї, з метою задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, приспустивши її труси, почав руками гладити її зовнішні жіночі геніталії, при цьому також з метою отримання статевого задоволення торкався губами статевих органів потерпілої, тим самим вчинивши сексуальне насильство.

Таким чином, встановлено достатньо доказів для підозри ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України.

Також встановлено, що наприкінці червня на початку липня 2024 року, точну дату та час при проведенні досудового розслідування встановити не надалось можливим, у денний час доби, ОСОБА_4 , перебував на території домоволодіння АДРЕСА_2 , куди приїхав у цей день. Окрім ОСОБА_4 на території домоволодіння також перебувала малолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , котра є молодшою донькою ОСОБА_9 , співмешканки ОСОБА_4 , та знаходилась у дворі де купалась у встановленій металевій ванній.

В цей час, у ОСОБА_4 виник прямий умисел направлений на вчинення насильницьких дій сексуального характеру не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, тобто вчинення сексуального насильства відносно малолітньої, ОСОБА_7 , використовуючи її безпорадній стан, а саме малолітній вік особи, а також свою вікову перевагу а саме перевагу дорослої особи над дитиною, та той чинник, що малолітня потерпіла не очікує вчинення неправомірних дій з боку особи котра є членом родини та фактично виконує в ній роль її батька та здійснює обов`язки виховання.

Далі, будучи чітко обізнаним про малолітній вік потерпілої, ОСОБА_4 , користуючись відсутністю вдома співмешканки ОСОБА_9 , та її старшої дочки ОСОБА_6 , тим самим будучи впевненим що його злочинні дії ніхто не замітить, підійшовши до потерпілої ОСОБА_7 , та реалізовуючи свій злочинний задум, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, в супереч з загальноприйнятим природним укладом статевих відносин, не зважаючи на її малолітній вік, давши їй рушник що б вона витиралась, з метою задоволення статевої пристрасті неприроднім способом почав руками гладити її за сідниці засунувши руку під труси, тим самим вчинивши сексуальне насильство.

Таким чином, встановлено достатньо доказів для підозри ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України.

Також встановлено, що в першу половину липня, орієнтовно 10 числа, 2024 року, у першу половину дня, більш точну дату та час при досудовому розслідуванні встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 , перебував за місцем свого проживання, а саме в приміщенні кухні будинку АДРЕСА_1 . Окрім ОСОБА_4 в приміщенні перебувала малолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , котра є молодшою донькою ОСОБА_9 , співмешканки ОСОБА_4 .

В цей час, у ОСОБА_4 виник прямий умисел направлений на вчинення насильницьких дій сексуального характеру не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, тобто вчинення сексуального насильства відносно малолітньої, ОСОБА_7 , використовуючи її безпорадній стан, а саме малолітній вік особи, а також свою вікову перевагу а саме перевагу дорослої особи над дитиною, та той чинник, що малолітня потерпіла не очікує вчинення неправомірних дій з боку особи котра є членом родини та фактично виконує в ній роль її батька та здійснює обов`язки виховання.

Далі, будучи чітко обізнаним про малолітній вік потерпілої, ОСОБА_4 , користуючись відсутністю вдома співмешканки ОСОБА_9 , та її старшої дочки ОСОБА_6 , тим самим будучи впевненим що його злочинні дії ніхто не замітить, в той час коли ОСОБА_7 проходила повз нього йдучи з туалету, реалізовуючи свій злочинний задум, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, в супереч з загальноприйнятим природним укладом статевих відносин, не зважаючи на її малолітній вік, зупинив її, приспустивши труси потерпілої до колін з метою задоволення статевої пристрасті неприроднім способом почав руками гладити її зовнішні жіночі геніталії, тим самим вчинивши сексуальне насильство.

Таким чином, встановлено достатньо доказів для підозри ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України.

Також встановлено, що в двадцятих числах червня 2024 року, у ранкову годину, більш точну дату та час при досудовому розслідуванні встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 , перебував за місцем свого проживання, а саме в приміщенні будинку АДРЕСА_1 . Окрім ОСОБА_4 в приміщенні перебувала малолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , котра є молодшою донькою ОСОБА_9 , співмешканки ОСОБА_4 .

В цей час, у ОСОБА_4 виник прямий умисел направлений на вчинення насильницьких дій сексуального характеру не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, тобто вчинення сексуального насильства відносно малолітньої, ОСОБА_7 , використовуючи її безпорадній стан, а саме малолітній вік особи, а також свою вікову перевагу а саме перевагу дорослої особи над дитиною, та той чинник, що малолітня потерпіла не очікує вчинення неправомірних дій з боку особи котра є членом родини та фактично виконує в ній роль її батька та здійснює обов`язки виховання.

Далі, будучи чітко обізнаним про малолітній вік потерпілої, ОСОБА_4 , користуючись відсутністю вдома співмешканки ОСОБА_9 , та її старшої дочки ОСОБА_6 , тим самим будучи впевненим що його злочинні дії ніхто не замітить, зайшов в приміщення кімнати, де перебувала ОСОБА_7 та лежала на ліжку, реалізовуючи свій злочинний задум, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, в супереч з загальноприйнятим природним укладом статевих відносин, не зважаючи на її малолітній вік, підійшов до неї, та знявши труси, з метою задоволення статевої пристрасті неприроднім способом почав руками гладити її зовнішні жіночі геніталії, тим самим вчинивши сексуальне насильство.

Таким чином, встановлено достатньо доказів для підозри ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України.

Також встановлено, що в двадцятих числах липня 2024 року, у першу половину дня, більш точну дату та час при досудовому розслідуванні встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 , перебував за місцем свого проживання, а саме в приміщенні кухні будинку АДРЕСА_1 . Окрім ОСОБА_4 в приміщенні перебувала малолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , котра є молодшою донькою ОСОБА_9 , співмешканки ОСОБА_4 .

В цей час, у ОСОБА_4 виник прямий умисел направлений на вчинення насильницьких дій сексуального характеру не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, тобто вчинення сексуального насильства відносно малолітньої, ОСОБА_7 , використовуючи її безпорадній стан, а саме малолітній вік особи, а також свою вікову перевагу а саме перевагу дорослої особи над дитиною, та той чинник, що малолітня потерпіла не очікує вчинення неправомірних дій з боку особи котра є членом родини та фактично виконує в ній роль її батька та здійснює обов`язки виховання.

Далі, будучи чітко обізнаним про малолітній вік потерпілої, ОСОБА_4 , користуючись відсутністю вдома співмешканки ОСОБА_9 , та її старшої дочки ОСОБА_6 , тим самим будучи впевненим що його злочинні дії ніхто не замітить, зайшов в приміщення санвузлу, де перебувала ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний задум, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, в супереч з загальноприйнятим природним укладом статевих відносин, не зважаючи на її малолітній вік, підійшов до неї, з метою задоволення статевої пристрасті неприроднім способом почав руками гладити її зовнішні жіночі геніталії, тим самим вчинивши сексуальне насильство.

Таким чином, встановлено достатньо доказів для підозри ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України.

Також встановлено, що на початку грудня 2018 року, більш точну дату та час при досудовому розслідуванні встановити не надалось можливим, у вечірню годину, ОСОБА_4 , перебував за місцем на той час свого проживання, а саме в приміщенні кімнати будинку АДРЕСА_1 . Окрім ОСОБА_4 в приміщенні перебувала його співмешканка ОСОБА_9 , та дві її малолітні дочки, малолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . При цьому малолітня ОСОБА_7 лежала на ліжку разом з матір`ю, а малолітня потерпіла ОСОБА_6 , на одному ліжку з ОСОБА_4 .

В цей час, у ОСОБА_4 виник прямий умисел направлений на вчинення насильницьких дій сексуального характеру не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, тобто вчинення сексуального насильства відносно малолітньої, ОСОБА_6 , використовуючи її безпорадній стан, а саме малолітній вік особи, а також свою вікову перевагу а саме перевагу дорослої особи над дитиною, та той чинник, що малолітня потерпіла не очікує вчинення неправомірних дій з боку особи котра є членом родини та фактично виконує в ній роль її батька та здійснює обов`язки виховання.

Далі, будучи чітко обізнаним про малолітній вік потерпілої, та не зважаючи на нього, ОСОБА_4 , думаючи, що його злочинні дії ніхто не замітить, реалізовуючи свій злочинний задум, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, в супереч з загальноприйнятим природним укладом статевих відносин, з метою задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, просунув руку до сідниць малолітньої потерпілої ОСОБА_6 та став їх торкатися, тим самим вчинивши сексуальне насильство. В цей час підозрілість поведінки підозрюваного була помічена його співмешканкою, на що остання стала сваритись з ОСОБА_4 тим самим він припинив вчинення злочину.

Таким чином, встановлено достатньо доказів для підозри ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у п.1, 2, 5, ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Тим самим орган досудового розслідування вважає доцільним застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання визначеним ризикам.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї ж статті.

Згідно зі ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винним у кримінальному провадженні, у вчинені якого він підозрюється, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи або навчання, репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше наявність повідомлення особі про підозру у вчинені іншого кримінального правопорушення.

Під час досудового розслідування, встановлені ризики вчинення підозрюваним наступних дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України: пункт 1 частини 1 статті 177 КПК України - саме по собі покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним, може спонукати останнього вдатися до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду; пункт 2 частини 1 статті 177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; пункт 3 частини 1 статті 177 КПК України - наявний обґрунтований ризик, що ОСОБА_4 може вдатись до спроб незаконно впливати на свідків, потерпілих, які викривають його неправомірні дії, задля схиляння їх до зміни показань шляхом вмовляння, підкупу, погроз, тощо; пункт 5 частини 1 статті 177 КПК України - наявний обґрунтований ризик, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім того, слід акцентувати увагу на соціально-небезпечній поведінці підозрюваного, котрому інкримінується вчинення кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості, по відношенню малолітніх осіб, та систематичність вчинення цих злочинів.

З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження являється доцільним та необхідним застосувати до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання пов`язане з тим, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, котре є тяжким злочином. Також неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що його вже після початку досудового розслідування було призвано на військову службу по мобілізації згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», та направлений для її проходження до ВЧ НОМЕР_1 , й він як військовослужбовець буде вимушений вибути до місця проходження служби - дислокації військової частини, що суттєво ускладнить прибуття підозрюваного за кожним викликом до слідчого, прокурора та суду.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту пов`язана з відсутністю підстав вважати, що підозрюваний буде належним чином виконувати обов`язок, який полягає в забороні залишати житло цілодобово або у певний період доби, враховуючи також те, що він проживає саме за тією адресою, де було вчинено інкриміноване кримінальне правопорушення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінальних правопорушень, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

Беручи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_4 , з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування, враховуючи те, що він підозрюється у скоєнні злочинів, вчинених проти статевої свободи та статевої недоторканості, по відношенню малолітніх осіб з систематичністю їх вчинення, може вдатись до спроб незаконно впливати на свідків, потерпілих, які викривають його неправомірні дії, задля схиляння їх до зміни показань шляхом вмовляння, підкупу, погроз, тощо, зазначене свідчить про неможливість запобігання вищевказаних ризиків застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.

На підставі наведеного слідчий просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання слідчого та просила його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні погодився з викладеними обставинами в клопотанні слідчого, але просив не позбавляти його свободи.

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши думку учасників судового процесу, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та встановлено під час судового розгляду, що 13 серпня 2024 року слідчим відділом Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області почато досудове розслідування кримінального провадження №0001183 у відповідності до кримінальної кваліфікації - ч.4 ст.153 КК України - вчинення будь-яких насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальне насильство), щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

05 вересня 2024 року, ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.4 ст.153 КК України.

06 вересня 2024 року ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області обрано підозрюваному ОСОБА_4 міру запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 04.112024 року включно, з покладаням певних обовязків.

13 вересня 2024 року ОСОБА_4 , 08.04.1972 року повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.153 КК України за кваліфікуючими ознаками: вчинення будь-яких насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальне насильство), щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

За твердженням слідчого, підставами звернення до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу є обставини які існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знали і не могли знати, тобто є ново-виявленими або виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, тобто є новими.

В ході досудового розслідування встановлені нововиявлені обставини, а саме вчинення підозрюваним ОСОБА_4 тяжких злочинів передбачених ч.4 ст. 153 КК України.

Крім цього, слідчий зазначив, що під час досудового розслідування, встановлені ризики вчинення підозрюваним наступних дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: спроба переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; може вдатись до спроб незаконно впливати на свідків, потерпілих, які викривають його неправомірні дії, задля схиляння їх до зміни показань шляхом вмовляння, підкупу, погроз, тощо; може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, слідчий звернув увагу на те на соціально-небезпечній поведінці підозрюваного, котрому інкримінується вчинення кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості, по відношенню малолітніх осіб, та систематичність вчинення цих злочинів. Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання пов`язане з тим, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, котре є тяжким злочином. Також неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що його вже після початку досудового розслідування було призвано на військову службу по мобілізації згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», та направлений для її проходження до ВЧ НОМЕР_1 , й він як військовослужбовець буде вимушений вибути до місця проходження служби - дислокації військової частини, що суттєво ускладнить прибуття підозрюваного за кожним викликом до слідчого, прокурора та суду.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.200 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання. У клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які: 1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; 2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати. Копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність зміни запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання. До клопотання додаються: 1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання, із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання; 3) підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надіслана копія клопотання та копії матеріалів, що обґрунтовують клопотання. Прокурор, слідчий за погодженням з прокурором також має право подати клопотання про дозвіл на затримання особи, яке розглядається слідчим суддею, судом згідно з правилами, передбаченими статтею 189 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно зі ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Так, у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Заява N 42310/04) Справа від 21.04.2011 йдеться, що суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

З урахуванням конкретних обставин справи та практики ЄСПЛ, слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, обрання стосовно підозрюваного такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не передбачає необхідності щодо подання чітких доказів, про що сказано у рішенні Європейського суду з прав людини «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v Italy) (ріш.), 9627/81, 14 березня 1984, DR 37, 15 «3. Комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому й має тримання під вартою».

Про те саме йдеться й у рішенні ЄСПЛ «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v United Kingdom), 14310/88, 28 жовтня 1994 р. Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При вирішені питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, слідчий суддя враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування та існування ризиків можливого ухилення підозрюваного від органу досудового розслідування та суду і в тому числі перешкоджання ним кримінальному провадженню, суд з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Вказане вище дає підстави вважати, що саме такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, а тому клопотання в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків передбачених цим кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, оскільки кримінальне правопорушення, у скоєні якого підозрюється ОСОБА_4 вважається тяжким, розмір застави щодо нього не може перевищувати вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити зазначенні у клопотанні дії, спрямовані на перешкоджання здійсненню досудового розслідування та правосуддю у розумні строки, з урахуванням тяжкості покарання, обставин, які обґрунтовують неможливість запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, які на даний час існують, та з метою забезпечення виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, а також враховуючи майновий і сімейний стан підозрюваного, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вважаючи, що саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, передбаченних ч.5 ст.194 КПК України.

Аналізуючи вищевикладене та норми діючого законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 Кримінального кодексу України, є частково законним, обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 176-178, ст.183, ст.ст. 184, 201 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 Кримінального кодексу України - задовольнити частково.

Змінити раніше застосований у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 Кримінального кодексу України, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Ізмаїльській слідчий ізолятор», в межах строку досудового розслідування у данному кримінальному провадженні строком на 53 (п`ятдесят три) доби, тобто до 04.11.2024 року включно.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в розмірі 80-ти (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн.), що станом на 13.09.2024 року складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Ізмаїльській слідчий ізолятор».

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- з`являтися до слідчого, прокурора, суду за викликом;

- утримуватись від можливого спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорти та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про місце свого проживання та його зміну.

У разі внесення застави роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме те, що застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 17.09.2024 року о 10:00 годині.

Суддя ОСОБА_1