Справа № 466/7754/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/889/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши в м. Львові у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 27 липня 2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000835 від 08 червня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України

ВСТАНОВИЛА:

цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Продовжено підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави, в межах строку досудового рослідування до 08.09.2024, включно. Відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 щодо застосування відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту. Копію ухвали негайно вручено підозрюваному, захиснику та прокуророві. Виконання ухвали доручити слідчому СВ ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 . Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_9 .

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив про те, що враховуючи особу підозрюваного, обґрунтованість його підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, прийшов до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

На вказану ухвалу адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 27 липня 2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 та постановити нову ухвалу, обравши обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, як альтернатива нічний домашній арешт із покладенням процесуальних обов`язків або визначити заставу у розмірі 80000 (вісімдесят) тисяч гривень.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржувана ухвала не відповідає повноті судового розгялду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Зазначає, що із процесуальних документів не зрозуміло обгрунтгованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України. Єдиним доказом висунутої підозри є протокол затримання, протокол обшуку та припущення сторони обвинувачення про належність мобільного телефону та отриманої посилки саме ОСОБА_6 . Жодних обгрунтувань щодо ризиків, визначених ст.177 КПК України у клопотанні та у ході судового розгляду прокурорром не наведено.

Наголошує, що відсутність у клопотанні реальних ризиків як і обгрунтованої підозри є наміром сторони обвинувачення схилини ОСОБА_6 до визнання вини, поклавши на нього завідомо непомірне зобов`язання у вигляді взяття під варту. Досудовим розслідуванням не встановлений перелік свідків в інкримінованому злочині, тому доводи сторони обвинувачення про можливість впливу на свідків є необгрунтованими.

Стверджує, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що ОСОБА_6 вперше вчинив злочин; має постійне місце реєстрації і проживання; жодним чином не перешкоджає встановленню істини у справі; не перебуває на обліку у психоневрологічному диспансері; допомагає розслідуванню; не має наміру ухилятися від слідства; свідки відсутні; повідомляв про свою непричетність до злочину; обвинувачення ґрунтується лише на значній кількості вилученої під час обшуку речовини з вмістом психотропних речовин. Вагомих доказів про придбання та розповсюдження наркотичної речовини ОСОБА_6 слідством не надано.

Звертає увагу суду на те, що обвинувачений раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, матеріальнашкода не завдана, злочин не спрямований проти життя і здоровя, вина не доведена, а пред`явлена підозра не обґрунтована та не підтверджена доказами, жоден ризик, передбачений ст.177 КПК України не доведений, відтак утримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою є незаконним, а застосований запобіжний захід невмотивовано жорстким.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленою про час та місце проведення апеляційного розгляду, у судове засідання не з`явився, подала заяву про проведення апеляційного розгляду у відсутність обвинуваченого ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 . У поданому клопотанні зазначила, що апеляційну скаргу підтримують у повному обсязі, просять таку задоволити.

Прокурор ОСОБА_9 подала клопотання про неможливість прибути у судове засідання у зв`язку із зайнятістю у шести призначених судових засіданнях в Шевченківському районному суді м.Львова, просить суд оскаржувану ухвалу залишити в силі.

Відповідно до ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття учасників провадження в судове засідання не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Частиною 1 статті 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «Ilijkov v. Bolgaria»).

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194, 199 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, постановляючи оскаржувану ухвалу слідчий суддя дотримався вище вказаних вимог Кримінального процесуального закону.

З матеріалів справи вбачається, що 08 червня 2024 року 08.06.2024 рокупідозрюваному ОСОБА_6 повідомлено про підозру у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечних психотропних речовин з метою збуту, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України. 09 червня 2024 підозрюваному ОСОБА_6 повідомлено зміну раніше оголошеної підозри та про нову підозру у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечних психотропних речовин в особливо великих розмірах з метою збуту, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України.

Санкція ч.3 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 9до 12 років з конфіскацією майна, що відповідно до вимог ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

Апеляційний суд вважає підставними висновки слідчого судді про те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, не має міцних соціальних зв`язків у м. Львові, постійного місця праці та доходу, а відтак перебуваючи на волі з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити речі, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема, він підозрюється у збуті особливо небезпечних наркотичних засобів шляхом їх пересилання за допомогою операторів поштового зв`язку, відтак, перебуваючи на волі, підозрюваний матиме можливість вилучити їх та знищити речі, предмети, що можуть бути використані як докази у даному кримінальному провадженні, іншим чином перешкоджати слідству. Крім того, є підстави вважати, що ОСОБА_6 може продовжити злочинну діяльність, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Вирішуючи доцільність продовження підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, з врахуванням даних про його особу, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, слідчий суддя прийшов до правильного висновку щодо задоволення клопотання прокурора, оскільки встановлені судом обставини свідчать про неможливість запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, шляхом застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.

На переконання колегії суддів доводи апеляційної скарги захисника про відсутність доказів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує підозру ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, то такі не з`ясовуються під час вирішення питання про продовження строку тримання під вартою, а підлягають перевірці в ході розгляду кримінального провадження в суді по суті.

Враховуючи наведене, колегія суддів, приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, продовжений судом підозрюваному ОСОБА_6 , на даний час, є відповідним і достатнім у вказаному кримінальному провадженні.

Водночас, апелянтом не доведено, що більш м`які запобіжні заходи зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає, що запобіжний захід тримання під вартою без визначення розміру застави, забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Ухвала суду першої інстанції про продовження є обґрунтованою та вмотивованою й підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 27 липня 2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000835 від 08 червня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України - залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4