ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1618/24 Справа № 202/9526/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2024 року про обрання запобіжного заходу щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який перебуває в місці позбавлення волі ДУ «Криворізькій установі виконання покарань (№3)» за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2024 року задоволено клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 без визначення розміру застави.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення послався на те, що у розглядуваному клопотанні наведені дані, які вказують на підозру у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення,передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, яке не викликає розумних сумнівів у цьому і підтверджується долученими до клопотання доказами.

Зазначає, що наявним є ризик впливу підозрюваного на свідків та іншого підозрюваного в кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 перебуває в ДУ «Криворізька установа виконання покарань №3», за місцем вчинення кримінального правопорушення, де відбуває покарання інший підозрюваний і знаходяться особи, які є свідками у цьому кримінальному провадженні, і, маючи організаційні здібності і «авторитет» серед засуджених, може здійснювати вплив на цих осіб, з метою зміни показів на його користь.

Крім того, з матеріалів доданих до клопотання, вбачається, що 24.10.2019 року відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Наразі вирок щодо ОСОБА_7 за вказаним обвинуваченням є предметом розгляду апеляційної інстанції.

Вказане свідчить про наявність ризику вчинення підозрюваним іншого тяжкого кримінального правопорушення або продовження вчинення аналогічного кримінального правопорушення.

Вказує, що з урахуванням наведеного, даних про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який міцних соціальних зв`язків не має, обвинувачується у вчиненні іншого тяжкого кримінального правопорушення, виправданим є застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки такий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Також зазначає, що оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчинення особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, відповідно до пункту п`ятого частини 4 статті 183 КПК України не визначається заставу.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що пред`явлена ОСОБА_7 підозра не містить ознак обґрунтованості, а ґрунтується на припущеннях. У змісті підозри немає посилання на жоден доказ.

Зазначає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення, а також судом, жодними доказами не підтверджені і ґрунтуються на припущенні. В даному провадженні потерпілі відсутні, всі докази які сторона обвинувачення вважала за потрібне зібрати зібрані, зафіксовані, шляхом проведення НСРД.

Вказує, що визначенням розміру застави є правом суду а не його обовязком.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_7 та його захисник підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та надані до клопотання слідчого матеріали, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі та судовому засіданні щодо необґрунтованості ухвали суду, є безпідставними.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Апеляційний суд погоджується з даним висновком слідчого судді, оскільки матеріали клопотання слідчого, в супереч доводам захисника, у своїй сукупності вказують на те, що ОСОБА_7 міг вчинити даний злочин.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого та висновки слідчого судді на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що вони є також обґрунтованими.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, у справі Москаленко проти України, Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує

З урахування наведеного, апеляційний суд вважає, що підозрюваний ОСОБА_7 , зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведення його винуватості, встановлені обставини справи та характеризуючі данні про його особу, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відбування покарання у вигляді позбавлення волі, впливати на свідків чи іншого підозрюваного, вчинити інший злочин.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про те, що відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами.

Зазначені вище обставини, на думку апеляційного суду, свідчать про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Отже, обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є таким, що в повній мірі відповідає наведеним вище нормам закону, правовим позиціям Європейського Суду з прав людини та обставинам цього кримінального провадження і на даному етапі досудового розслідування зможе запобігти визначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При цьому, в даному випадку слідчим суддею також були враховані положення ч. 4 ст. 183 КПК України, підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, особу підозрюваного, його роль у вчиненні інкримінованого злочину, обставини справи, та правильно, в межах своїх дискреційних повноважень, не вважав за необхідне визначити підозрюваному ОСОБА_7 заставу, що в повній мірі узгоджується із вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України.

За наведених обставин, не визначення підозрюваному ОСОБА_7 застави на даному етапі кримінального провадження, відповідає завданням даного кримінального провадження.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, застосований запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, тому апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2024 року про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4