Справа № 204/5173/24
Провадження № 1-кп/204/910/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000479 від 14.05.2024, за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, реєстрації не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28 травня 2024 року від Західної окружної прокуратури міста Дніпра надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він достовірно знаючи про те, що на всій території України введено воєнний стан, 11.05.2024 близько 11:30, перебуваючи на вулиці Новокримська в місті Дніпрі, побачив біля стіни будинку 2Д кольоровий складний стілець для кемпінгу, який визначив для себе об`єктом свого злочинного посягання, та у цей час у ОСОБА_5 виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого в умовах воєнного стану.

Далі, перебуваючи у вказаному місці та час, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості скориставшись, як на його думку, відсутністю спостереження за ним з боку третіх осіб, шляхом вільного доступу, таємно викрав майно, а саме кольоровий складний стілець для кемпінгу, який належить потерпілій ОСОБА_4 , вартість якого становить 1771 грн. 20 коп.

Після чого, ОСОБА_5 утримуючи при собі викрадене майно з місця злочину зник. Розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 1771 грн. 20 коп.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані, як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка),вчиненому в умовах воєнного стану.

Прокурор у судовому засіданні просила суд закрити кримінальне провадженні відносно ОСОБА_5 , у зв`язку з набранням чинності Законом України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Потерпіла не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що до обвинуваченого претензій не має, шкода відшкодована.

Обвинувачений просив суд закрити кримінальне провадження.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Скасування злочинності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: а) скасування норм Особливої частини КК; б) внесення змін до норм Особливої частини КК - включення до диспозицій додаткових ознак або виключення ознак, які були у попередній редакції норми; в) внесення змін до норм Загальної частини КК (наприклад, доповнення КК додатковою обставиною, що виключає злочинність діяння); г) нового офіційного тлумачення кримінально-правової норми, яке змінює обсяг забороненої цією нормою поведінки без зміни її змісту (без зміни "букви" закону).

Закон, який має зворотну дію в часі, поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання цим законом чинності та: а) не були притягнуті до кримінальної відповідальності (у цьому випадку кримінальна справа не може бути порушена у зв`язку з відсутністю події злочину); б) котрим пред`явлене обвинувачення у вчиненні злочину (кримінальна справа підлягає закриттю за відсутністю події злочину); в) засуджені обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, і відбувають покарання; г) відбули покарання, але мають непогашену чи незняту судимість.

Отже, припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у кримінальному кодексі раніше, як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Вказане узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, так ЄСПЛ вважає, що стаття 7 Конвенції (nullum crimen, nulla poena sine lege) є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону.

На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, заява № 10249/03).

18 липня 2024 року згідно Закону України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024 року ст. 51 КУпАП викладено у новій редакції та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч. 2 ст. 51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян у 2024 році становить 3028 гривень, оскільки п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачає, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Таким чином, внесені законодавцем зміни до Закону призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану на суму 1771, 20 грн., що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на час вчинення діяння.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно з п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо: 4-1) втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч. 4 ст.284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, здійснюється прокурором, якщо підозрюваний проти цього не заперечує. За відсутності згоди підозрюваного кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених главою 36-1цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

За таких обставин кримінальне провадження у справі підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, що є нереабілітуючою підставою.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Отже, закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 з нереабілітуючих підстав і застосування до нього більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, не звільняє його від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням судової товарознавчої експертизи, які підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01 лютого 2024 року (справа № 930/497/23, провадження № 51-4798км23).

Питання з речовими доказами суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільного позову у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі вищевикладеного, керуючись п. 4 ст. 284, ст.ст.314, 372 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000479 від 14.05.2024, за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Запобіжний захід обвинуваченому у даному кримінальному провадженні не обирався.

Речові докази: товарний чек № 012 від 29.03.2024 на придбання стільця для кемпінгу вартістю 2000грн., у кількості 1 одиниця, СD диск срібного кольору з відеозаписом з зовнішніх камер відеоспостереження кафе «Сармат» від 11.05.2024, які долучені до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь державного бюджету витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням судової товарознавчої експертизи № 2504/24 від 17.05.2024 у розмірі 320 (триста двадцять) грн.

Цивільний позов не заявлено.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 02.09.2024.

Суддя ОСОБА_1