Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/4934/24
Провадження № 1-кп/490/763/2024
У Х В А Л А

20 червня 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участі: прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченої - ОСОБА_4

її захисника - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

його захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

обвинуваченого - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0000071 за обвинуваченням:

ОСОБА_10 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Лисичанськ Луганської області, є українкою, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 255, частиною 4 статті 28 частиною 3 статті 332, частиною 2 статті 3692 Кримінального Кодексу України, -

ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Костогризове, Цюрупинського району Херсонської області, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 255, частиною 4 статті 28 частиною 3 статті 332, частиною 2 статті 3692 Кримінального Кодексу України, -

ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Трикрати Вознесенського району Миколаївської області, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 255, частиною 4 статті 28 частиною 3 статті 332, частиною 2 статті 3692 Кримінального Кодексу України,

та

ОСОБА_13 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Києві, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_3

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 255, частиною 4 статті 28 частиною 3 статті 332, частиною 2 статті 3692 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

12 червня 2024 року в провадження Центрального районного суду міста Миколаєва надійшло кримінальне провадження про обвинувачення

- ОСОБА_10 - у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 255, частиною 4 статті 28 частиною 3 статті 332, частиною 2 статті 3692 Кримінального Кодексу України,

- ОСОБА_11 - у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 255, частиною 4 статті 28 частиною 3 статті 332, частиною 2 статті 3692 Кримінального Кодексу України,

- ОСОБА_14 - у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 255, частиною 4 статті 28 частиною 3 статті 332, частиною 2 статті 3692 Кримінального Кодексу України,

- ОСОБА_13 - у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 255, частиною 4 статті 28 частиною 3 статті 332, частиною 2 статті 3692 Кримінального Кодексу України,

За наслідками проведеного підготовчого засідання суд дійшов такого.

А. Стосовно подальшого руху справи.

1.У підготовче судове засідання 20 червня 2024 року захисники ОСОБА_15 та ОСОБА_16 не з`явилась, про час та місце розгляду справи сповіщались, просили про відкладення розгляду справи.

2. Відповідно до приписів частини 1 статті 324 Кримінального Процесуального Кодексу України за таких обставин підготовче судове засідання слід відкласти.

3. Далі, суд має визначити дату та час наступного судового засідання.

З урахуванням навантаження суду та учасників судового розгляду суд вважає, що наступне підготовче судове засідання слід призначити на 05 серпня 2024 року на 12:00 годину.

Отже, підготовче судове засідання слід відкласти на 05 серпня 2024 року на 12:00 годину.

Б. Стосовно застосування запобіжних заходів.

І......Під час підготовчого судового засідання захисник заявила клопотання про заміну обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

1. Під час розгляду цього клопотання судом сторони висловили такі позиції.

1.1. Захисник та обвинувачена ОСОБА_4 під час підготовчого судового засідання уточнили, що просять обрати відносно цієї обвинуваченої запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічний період доби.

А обґрунтування послались про те, що ризики, які були врахованими під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наразі істотно зменшились.

1.2. Прокурор під час судового засідання проти задоволення клопотання захисту не заперечував.

При цьому зазначив, що наразі про продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою не просить, наміру заявляти відповідне клопотання не має.

2. Під час розгляду цього клопотання судом встановлено таке.

2.1. В межах цього кримінального провадження ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 255, частиною 4 статті 28 частиною 3 статті 332, частиною 2 статті 3692 Кримінального Кодексу України.

Зміст висунутого їй обвинувачення загалом зводиться до того, що вона під час дії воєнного стану створила організовану злочинну групу, яка /група/ переправляла через державний кордон України чоловіків призовного віку з метою надання тим можливості ухилитись від мобілізації.

2.2. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_17 від 22 червня 2023 року відносно ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 18 серпня 2023 року включно.

Подальшими ухвалами слідчих суддів того ж суду строк тримання ОСОБА_4 під вартою продовжувався неодноразово, востаннє ухвалою від 10 червня 2024 року до 20 червня 2024 року включно.

2.3. Відповідно до статті 1 Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (затвердженого Законом України № 2102- ІХ від 24 лютого 2022 року) /із змінами, внесеними Указами: від 14 березня 2022 року № 133/2022 (затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ); від 18 квітня 2022 року № 259/2022 (затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), від 17 травня 2022 року № 341/2022 (затвердженим Законом України від 23 травня 2022 року № 2263-ІХ), від 12 серпня 2022 року № 573/2022 (затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ), від 07 листопада 2022 року № 757/2022 (затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738 - ІХ), від 06 лютого 2023 року № 58/2023 (затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ), від 01 травня 2023 року (затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ), від 26 липня 2023 року № 451/2023 (затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ), від 06 листопада 2023 року № 734/2023 (затвердженим Законом України від 07 листопада 2023 року № 3429-IX), від 05 лютого 2024 року № 49/2024 (затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року № 3564-ІХ), від 06 травня 2024 року № 271/2024 (затвердженим Законом України від 08 травня 2024 року № 3684-ІХ)/ з 24 лютого 2022 року й до теперішнього часу в Україні безперервно діє військовий стан.

3.Під час вирішення заявленого клопотання суд виходе з таких приписів діючого законодавства.

3.1. Відповідно до частини 3 статті 315 Кримінального Процесуального Кодексу України

Під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

3.2. Відповідно до частини 1 статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені дії.

При цьому відповідно до частини 3 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя має переконатись, що жоден більш м`який, ніж запропонований слідчим, запобіжний захід не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

3.3. Відповідно до частини 1 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України запобіжними заходами є:

1.особисте зобов`язання;

2.особиста порука;

3.застава;

4.домашній арешт;

5.тримання під вартою.

Відповідно до статті 179 цього Кодексу особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до статті 180 Кримінального Процесуального Кодексу України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Відповідно до частини 1 статті 182 Кримінального Процесуального Кодексу України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

При цьому відповідно до частини 5 цієї статті розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 181 Кримінального Процесуального Кодексу України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

3.3. Відповідно до статті 183 Кримінального Процесуального Кодексу України

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

/частина 1/

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

/частина 3/

3.4. Відповідно до статті 199 Кримінального Процесуального Кодексу України строк тримання під вартою може бути продовженим у разі наявності вказаних вище обставин та додаткового доведення того, що завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали не є можливим, а раніше заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

3.5. Відповідно до приписів статті 8 Кримінального Процесуального Кодексу України та норм статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року Конвенція про захист прав та основоположних свобод /далі - Конвенція/ та практика Європейського суду з прав людини визнаються в Україні джерелом права

(а) Відповідно до визначеного Європейським судом з прав людини поняттям під час вирішення питання щодо запобіжного заходу під обґрунтованою підозрою слід розуміти добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які:

1.можна перевірити у судовому розгляді;

2.спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Добросовісним можна вважати припущення, яке висунуте компетентним органом у встановленому законом порядку та ґрунтується на підході до справи, що характеризується правдивістю, сумлінністю та ретельністю.

(б) У пункті 48 рішення у справі "Чеботарь проти Молдови" Європейський Суд з Прав Людини зазначив таке.

"Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання

При цьому у тому ж пункті Суд, посилаючись на свою прецедентну практику зазначає, що самого факту, що підозра є добросовісною, недостатньо. Словосполучення "обґрунтована підозра" означає наявність фактів або інформації, що здатні переконати об`єктивного спостерігача, що особо, можливо, вчинила злочин.

(в) Європейський Суд з Прав Людини у своїй практиці обґрунтував підхід, відповідно до якого тримання особи під домашнім арештом, так само, як й триманні її під вартою, є позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції /див., окрім іншого, рішення у справах "Гуццарді проти Італії" (пункти 92 - 95); "Бузаджі проти Республіки Молдова" (пункти 103 - 110); "Корбан проти України (пункти 138 - 139) та інші/.

При цьому Європейський Суд з Прав Людини зазначає, що в більшості випадків домашній арешт передбачає меншу кількість обмежень та менший ступінь страждань та незручностей для затриманого, ніж звичайне ув`язнення у відповідній установі. Але цю обставину Європейський Суд з Прав Людини пов`язує з особливостями режиму, але - не з сутністю становища ув`язненого. /див., окрім іншого, рішення у справі "Бузаджі проти Республіки Молдова" (пункти 111 - 114); "Корбан проти України (пункти 138 - 139)/

(г) Відповідно до правової позиції, що сформована Європейським Судом з прав людини, для продовження строку тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку. Також суд вказав, що пункт 3 статті 5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Європейський суд з прав людини судом також відзначає, що "ризик втечі або уникнення правосуддя" зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, зменшує це побоювання і його наміри втекти.

Далі відзначається, що таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини також наголошував, що "саме національні судові органи мають подбати про те, щоб тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого у відповідній справі не перевищила розумного строку. Для цього вони мають дослідити всі факти на користь і проти існування реального суспільного інтересу, який, за належного врахування принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях про подовження строку тримання під вартою… Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою… Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення її явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на "розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження", а й передбачає, що "звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання".

/див. рішення у справі "Тодоров проти України" від 12.01.2012 року, "Пунцельт проти Чехії", "Харченко проти України" та інші/

Окрім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (рішення від 26.06.1991 року), "особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні, протягом певного часу. За виняткових обставинах цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право … визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути "формою очікування" обвинувального вироку" (п.51).

3.6. Відповідно до частини 4 статті 196 Кримінального Процесуального Кодексу України:

Суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

3.7. Відповідно до статті 194 Кримінального Процесуального Кодексу України

обираючи запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, суд зобов`язує обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

3.прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

4.не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

5.повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

6.утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

7.не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

8.пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

9.докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

10.здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

11.носити електронний засіб контролю.

/частина 5/

Обов`язки можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

/частина 7/

4. З огляду на процитовані приписи діючого законодавства суд, повертаючись до обставин розгляду цього кримінального провадження, відзначає таке.

Стосовно наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину обвинуваченим.

Оскільки по справі лише розпочате підготовче провадження, обґрунтованість версії про вчинення ОСОБА_4 злочину, що їй інкримінується, на даній стадії судового розгляду не перевіряється, а встановлення її вини/невинуватості можливо лише під час ухвалення вироку по суті пред`явленого обвинувачення.

Стосовно наявності передбачених законом ризиків.

1. Наразі ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, у разі доведення її винуватості у вчиненні якого їй може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 13 років.

Таке доводить наявність ризику її втечі з метою уникнення кримінальної відповідальності.

2. Окрім того, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину у складі організованої злочинної групи, що доводить наявність ризиків того, що вона може продовжити вчиняти злочини.

Стосовно запобіжного заходу, який має бути застосованим відносно обвинуваченої.

1. Наведені вище обставини, а саме сукупність тих обставин, що в цьому випадку є наявними обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_4 злочину та низка ризиків, на запобігання яким може бути застосований запобіжний захід дозволяють в межах цього кримінального провадження застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід з числа передбачених законом.

2. Наразі відносно ОСОБА_4 застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, але строк його застосування наразі спливає.

3. Клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 таких запобіжних заходів, як тримання під вартою або домашній арешт із забороною залишати житло цілодобово наразі не заявлено.

Відповідно до процитованих вище приписів частини 3 статті 315 Кримінального Процесуального Кодексу України за таких обставин суд є позбавленим процесуальної можливості застосувати відносно ОСОБА_4 будь-який з цих запобіжних заходів.

4. Далі, захист просить про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді заборони залишати житло у нічний час доби.

5. Процесуальні підстави /наявність відповідного клопотання/ для застосування відносно неї менш суворого запобіжного заходу наразі відсутні.

Окрім того, застосування запропонованого захистом запобіжного заходу, як такого, що є пов`язаним з обмеженням свободи, відповідає громадському інтересу

З огляду на таке суд вважає, що обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід може бути змінений на домашній арешт із забороною залишати житло у нічний час доби.

Стосовно умов тримання обвинуваченої під домашнім арештом.

1. Обвинувачена має перебувати під домашнім арештом за місцем свого проживання у квартирі

АДРЕСА_4 . Окрім того, на обвинувачену мають бути покладені обов`язки, що дозволяють максимально запобігти ризикам, що зумовили обрання запобіжного заходу, а також ефективно здійснювати підготовку справи до судового розгляду.

Отже, обраний відносно обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжний захід слід змінити з тримання під вартою на домашній арешт з забороною залишати житло у нічний час доби, задовольнивши клопотання захисту у повному обсязі.

Керуючись статтями 314, 369-372; 376 Кримінального Процесуального Кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.У підготовчому судовому засіданні оголосити перерву до "05 " серпня 2024 року до 12:00 години.

2.Клопотання захисту про застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_4 - задовольнити.

Обраний відносно ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити на домашній арешт із забороною залишати житло протягом певного часу доби.

Заборонити ОСОБА_4 залишати житло протягом періоду з 20:00 години до 09:00 години наступного дня.

Визначити місцем перебування ОСОБА_4 під домашнім арештом на виконання цієї ухвали квартиру АДРЕСА_5 .

Покласти на ОСОБА_4 , окрім загального обов`язку з`являтись до суду за першим викликом, такі обов`язки:

-негайно після звільнення повідомити суду номери засобів зв`язку та в подальшому повідомляти суд про їх зміну;

-утримуватись від спілкування у будь-якій спосіб за допомогою будь-яких засобів особисто або через третіх осіб з особами, вказаними в реєстрі матеріалів досудового розслідування, як свідки;

-здати на зберігання до Відділу розслідування особливо тяжких злочинів Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Строк дії ухвали встановити - до 20 серпня 2024 року.

3.Зобов`язати начальника Державної Установи «Миколаївський слідчий ізолятор» негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя = ОСОБА_18 =