ЄУН справи: 336/81/23
Номер провадження: 1-кп/336/412/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001725 від 07.11.2022, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, неодружений, який має неповнолітню дитину ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому:

- 09 серпня 2021 року Заводським районним судом міста Запоріжжя за ч.1 ст.121, ч.1 ст.263 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 3 роки,

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:

прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ;

обвинуваченого - ОСОБА_4 ;

потерпілої - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ;

свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_11

ВСТАНОВИВ:

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 374 КК України суд викладає формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним із зазначенням місця, часу, наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

07 листопада 2022 року приблизно в 08 годин 40 хвилини, ОСОБА_4 , у період дії воєнного стану відповідно Указу Президента N? 64/2022 від 24 лютого 2022 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись в салоні маршрутного таксі N? 89, в момент коли маршрутне таксі перебувало на зупинці громадського транспорту «Героїв 55 бригади», яка знаходиться по вулиці Героїв 55 бригади в місті Запоріжжі , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав з правої кишені куртки ОСОБА_8 мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 8 Pro» імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , вартістю 2969 гривень 60 копійок, який він сховав в кишеню своєї куртки, в яку він був одягнений.

Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 на вищевказаній зупинці громадського транспорту вийшов з салону маршрутного таксі та попрямував в бік будинку N ? 47 по вулиці Героїв 55 бригади в місті Запоріжжі , та в цей час злочинні дії ОСОБА_4 були помічені свідком ОСОБА_11 та потерпілою ОСОБА_8 , які вимагали у ОСОБА_4 зупинитись.

Незважаючи на словесні вимоги, ОСОБА_4 разом із викраденим мобільним телефоном швидко зайшов за кут вказаного будинку, тим самим зник з місця вчинення злочину, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 2969 гривень 60 копійок.

ІІ. Надані обвинуваченим ОСОБА_12 покази та позиція сторони захисту щодо пред`явленого обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні провину свою не визнав.

У судовому засіданні під час допиту надав наступні покази.

07.11.2022 року вийшов з дому по АДРЕСА_1 о 7.30 год. Планував поїхати нагодувати свою бабусю, перед цим дзвонив своєму знайомому щоб взяти в нього пайок. Сів на маршрутне таксі № 9. Оскільки знайомий не відповідав, вийшов з маршрутного таксі на зупинці Заводська. Після чого він сів в маршрутне таксі № 89 щоб доїхати на зупинку «Металургів». Маршрутне таксі було переповнене, він стояв всередині. Перед зупинкою Чарівна , двоє чоловіків попросили зупинитись водія та вийшли з маршрутного таксі. В цей час йому зателефонував його товариш, до якого він планував їхати. Він побачив, що двері маршрутного таксі зачиняються та почав швидко виходити, але один чоловік йому перешкоджав. Потім він все ж таки вийшов на зупинці « Героїв 55 Бригади» і швидким кроком пішов паралельно цій вулиці, а потім за будинок № 47 . Планував йти через двори за пайком. Не чув щоб його хтось кликав. Потім побачив, що йому хтось кричить та махає, вирішив повернутись. Чоловік, який покликав, спитав чи не брав він телефон, Нагорний відповів: «що не брав телефон у нього є свій телефон». Потім телефон знайшли в траві і сказали йому, що це він його вкрав та тримали до приїзду поліції. Телефон знайшли на відстані приблизно трьох метрів від місця де він проходив. Потім викликали поліцію. У райвідділі його декілька разів допитували, він сказав, що телефон не крав.

Захисник ОСОБА_9 просив виправдати обвинуваченого, посилаючись на те, що вина ОСОБА_4 стороною обвинувачення не доведена. Обвинувачення ґрунтується на показах свідків, які не бачили викрадення обвинуваченим телефон. Окрім того, на думку самого захисника саме свідок ОСОБА_15 викрав телефон у потерпілої, а потім викинув його в траву. Інші докази, а саме протоколи для пред`явлення особи для впізнання та слідчий експеримент вважає недопустимими.

ІІІ. Досліджені докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, його винуватість підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами, а саме: показаннями свідків: ОСОБА_10 та ОСОБА_16 , показами потерпілої ОСОБА_8 , які були допитані під час судового розгляду.

Суд, дослідивши зібрані у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ в даному провадженні з точки зору належності, допустимості, достовірності і в сукупності з точки зору достатності та взаємозв"язку, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, викладених у вироку суду.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 суду пояснила, що в листопаді 2022 року о 08.20 год. була на зупинці Кутузова та чекала маршрутне таксі № 89. Коли маршрутне таксі № 89 зупинилось, вона зайшла до маршрутного таксі, однак стояла біля дверей, оскільки воно було переповнене. Після того як розрахувалась з водієм, гаманець поклала в сумку і закрила її, а телефон поклала в праву кишеню пальта. Коли маршрутне таксі під`їжджало до зупинки то пасажири почали готуватись до виходу. Потерпіла в цей час намагалась надати можливість пасажирам вийти, рухаючись в глиб маршрутного таксі. В цей час відчула якийсь дискомфорт, хтось її притиснув. Коли пасажири виходили, вона вирішила перевірити чи на місці телефон, однак в кишені його вже не було. На зупинці вийшло троє громадян, один чоловік пішов вправу сторону. Вона почала кричати водію щоб він зупинив маршрутне таксі, оскільки в неї вкрали телефон. Пасажири, які вийшли з маршрутного таксі не чули, що вона кричала водію. Один з пасажирів запропонував їй вийти з маршрутного таксі і подивитись хто вийшов, можливо хтось з цих громадян викрав телефон. Коли вона вийшла з маршрутного таксі разом з незнайомим їй чоловіком, який намагався допомогти їй то побачили чоловіка, який підозріло швидко йшов від зупинки. Вони його покликали, він до них підійшов, і на запитання: чи не брав він телефон, відповів, що ні, при цьому поводив себе знервовано, вивертав кишені. Потім потерпіла пройшлася до будинку до якого прямував цей підозрілий чоловік, але нічого там не знайшла.

В цей час, неподалік від зупинки, стояв автомобіль за кермом якого був чоловік, який поцікавився що сталося і потерпіла розповіла, що в неї вкрали телефон, він повідомив, що його могли викинути. В цей час, чоловік який вийшов з потерпілою з маршрутного таксі, та який намагався їй допомогти весь час дзвонив на телефон потерпілої, і таким чином вона телефон недалеко від зупинки та будинку в тому місці де проходив обвинувачений.

Свідок ОСОБА_15 допитаний у судовому засіданні пояснив, що в листопаді 2022 року їхав на роботу на маршрутному таксі № 89, на зупинці Кутузова зайшло багато людей у тому числі потерпіла та обвинувачений. Приблизно біля зупинки Уральська дівчина закричала і сказала, що в неї вкрали телефон. Вона продиктувала йому номер телефону і він почав на цей номер дзвонити. Він почув звук телефону біля виходу. Маршрутне таксі зупинилось, пасажири почали виходити, вийшло приблизно 2-3 пасажирів, в цей час обвинувачений виходив також з маршрутного таксі, свідок намагався йти за ним, але чоловік, який був позаду обвинуваченого його не пропускав, та йому прийшлося відштовхнути його. ОСОБА_15 покликав чоловіка, і той почав казати що в нього нічого немає. Чому саме цього чоловіка він кликав і чому він видався йому підозрілим, пояснив, що рухався на звук телефону, який лунав зі сторони цього чоловіка. Потім до них підійшов ще чоловік, який знаходився в автомобілі біля зупинки і сказав, що чоловік який пішов в сторону будинку, щось кинув на землю. Потім коли вони всі стояли і чекали поліцію, то чоловік якого вони зупинили намагався відкупитися, казав, що він може відшкодувати шкоду жінці. Свідок не дозволяв йому нікуди йти. Телефон був знайдений потерпілою в траві неподалік від місця де проходив обвинувачений.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні надав наступні покази. В листопаді 2022 року знаходився у своєму автомобілі, Рено на вул. Героїв 55 бригади . Побачив, що зупинилось маршрутне таксі та з нього вийшли пасажири, приблизно п`ять. Вийшла дівчина та чоловік, які щось кричали. Чоловік зупинив іншого чоловіка, який також вийшов з маршрутного таксі. Потім чоловік якого намагались зупинити побіг в протилежний бік від зупинки. Дівчина кричала, щось про телефон і його шукала. Свідок показав в якому напрямку побіг чоловік, який вийшов з маршрутного таксі і там було знайдено телефон, який лежав в листі. Він бачив, як чоловік який швидко рухався в протилежному напрямку від зупинки щось кидав на землю. Потім вони викликали поліцію, а чоловіка, який викрав телефон тримали за куртку до приїзду поліції. Також пояснив, що в тому напрямку де було знайдено телефон йшов один пасажир, інші пасажири, якій вийшли з маршрутного таксі рухалися в протилежному напрямку.

Винуватість ОСОБА_4 також підтверджується дослідженими письмовими доказами.

Рапортом від 07.11.2022 року з якого вбачається, що 07.11.2022 року о 08.44 год. надійшло повідомлення зі сі служби 102 про те, що 07.11.2022 о 08.33 за адресою: Шевченківський район м. Запоріжжя, вулиця Уральська , зупинили чоловіка, котрий в маршрутці нібито викрав телефон у дівчини з карману, зараз його тримають на ЗМТ Чарівна (а.с. 78).

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.11.2022 року заявника ОСОБА_8 , яка повідомила, що 07.11.2022 року о 08.40 год. невстановлена особа, в неї викрала телефон ( а.с. 79)

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.11.2022 року розпочатого о 16.30 год. за участі потерпілої ОСОБА_8 в присутності двох понятих, згідного якого потерпіла за ознаками зовнішності, а саме: чоловік середньої статури, середнього зросту та коротко підстрижений, по фото впізнала чоловіка, який в неї викрав телефон, а саме, вказала на фото № 1 ОСОБА_4 .

Протоколом огляду місця події ділянки місцевості, яка розташована біля будинку 47 по вулиці Героїв 55 бригади від 07.11.2022 року розпочатого о 09.47 год. та закінчено о 10.00 год. з фото таблицею до нього та відеозаписом проведеного в присутності понятих за участі спеціаліста-криміналіста за участі потерпілої ОСОБА_8 , яка пояснила і показала місце де вона знайшла свій мобільний телефон, який в неї було викрадено. Під час огляду місця події було вилучено мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 8 Pro 6/64 в корпусі зеленого кольору (а.с.87-93), який у подальшому було визнано речовим доказом про що прийнято постанову ( а.с.98).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.11.2022 року розпочатого о 17.00 год. за участі свідка ОСОБА_15 в присутності двох понятих, згідного якого свідок за ознаками зовнішності, а саме: чоловік віком 40 років, худорлявої статури, зріст приблизно 170 см, по фото впізнав чоловіка, який викрав телефон, а саме, вказав на фото № 4 ОСОБА_4 ( а.с.97-102).

Висновком судової товарознавчої експертизи № 926-22 від 17.11.2022 року проведеного судовим експертом ОСОБА_20 згідно якого середня вартість телефону Xiaomi Redmi Note 8 Pro 6/64 в корпусі зеленого кольору, який був придбаний в січні 2020 року з урахуванням зносу станом на 21.11.2022 року складала 2969.20 грн. ( а.с.112)

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.01.2023 року розпочатого о 13.45 год. за участі свідка ОСОБА_10 в присутності двох понятих, згідного якого свідок за ознаками зовнішності, а саме: чоловік віком 50 років, коротко стрижений, по фото впізнав чоловіка, який викрав телефон, а саме, вказав на фото № 2 ОСОБА_4 ( а.с.118-123).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 02.01.2023 року за адресою: м. Запоріжжя, ЗГТ Чарівна по вул. Героїв 55 бригади 47 за участі свідка ОСОБА_15 у присутності двох понятих з відеозаписом до нього, під час якого свідок надає пояснення аналогічні наданим у судовому засіданні показам ( а.с. 124-129).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 02.01.2023 року за адресою: м. Запоріжжя, ЗГТ Чарівна по вул. Героїв 55 бригади 47 за участі свідка ОСОБА_10 у присутності двох понятих з відеозаписом до нього, під час якого свідок надає пояснення аналогічні наданим у судовому засіданні показам ( а.с. 134-38).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 04.01.2023 року за адресою: м. Запоріжжя, ЗГТ Чарівна по вул. Героїв 55 бригади 47 за участі потерпілої ОСОБА_8 у присутності двох понятих з відеозаписом до нього, під час якого потерпіла надає пояснення аналогічні наданим у судовому засіданні показам ( а.с. 139-143).

Судом створені необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист, досліджені всі представлені сторонами докази.

4. Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого за ч.4 ст. 186 КК України.

Дослідивши письмові докази, покази свідків допитаних у судовому засіданні, покази потерпілої, покази обвинуваченого, суд приходить до висновку про доведеність вини поза розумним сумнівом ОСОБА_21 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинене в умовах воєнного стану.

Розбіжності в показах потерпілого та свідків щодо кількості пасажирів, які вийшли з маршрутного таксі, на які посилається сторона захисту, не мають жодного юридичного значення та не впливають на доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Показання потерпілої та всіх свідків, про момент викрадення ОСОБА_22 майна потерпілої в повній мірі узгоджуються між собою, є логічними та послідовними: а саме, вимога свідка ОСОБА_11 висловлена ОСОБА_22 про повернення майна потерпілої, а саме телефону і відкрита відмова останнього, який достовірно знав про належність даного майна саме ОСОБА_8 , але розуміючи що його дії були помічені позбувся викраденого майна, а саме телефону викинувши його на землю, тобто вчинив його відкрите викрадення.

Вказівки захисту на те, що обвинувачений не має жодного відношення до вчиненого кримінального правопорушення, а саме наміру заволодіти майном потерпілої також спростовуються як показами, наданими потерпілою так і свідками про момент викрадення майна, так і показами про те, що майно потерпілої ОСОБА_8 було знайдено саме поряд з місцем де проходив ОСОБА_22 . При цьому свідок ОСОБА_15 стверджує, що звернув увагу він на ОСОБА_4 тому що дзвінок телефону потерпілої, на який він дзвонив, було чутно саме поряд з ОСОБА_4 , поряд з яким інших осіб не було. Покази свідка ОСОБА_10 також підтверджують наявність вини обвинуваченого, а саме цей свідок підтвердив, що бачив як ОСОБА_4 , вийшовши з маршрутного таксі швидко прямував за будинок та в цей час кидав щось на земля, саме поряд з місцем де він проходив було знайдено телефон потерпілої.

Крім вказаних вище показів потерпілої та свідків, які є логічними, послідовними та взаємоузгодженими між собою, вина обвинуваченого ОСОБА_22 підтверджується і дослідженими судом вищевикладеними письмовими доказами.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дії ОСОБА_4 були розпочаті як крадіжка, проте в подальшому були виявлені свідком та потерпілою, які почали кричати, намагаючись зупинити ОСОБА_4 , однак останній намагався втекти з викраденим майном і лише зрозумівши, що не встигне з ним втекти, викинув викрадене майно.

Отже за таких обставин, в діях ОСОБА_4 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме грабіж, вчинений в умовах воєнного стану.

Суд вважає, що зібрані у справі та описані вище докази, покладені в основу вироку, як зазначено вже вище, є належними, допустимими та достовірними, а у своїй сукупності - достатніми та взаємопов`язаними для прийняття рішення про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_22 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за викладених у вироку обставин.

Із врахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_22 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених у вироку суду доведена повністю, а його дії кваліфіковані вірно за ч. 4 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинений в умовах воєнного стану.

Наявні у справі інші документи, долучені стороною обвинувачення та досліджені судом, зокрема: витяг з ЄРДР, постанова про призначення групи прокурорів, розписки потерпілої, протокол затримання не є доказами на підтвердження чи спростування вини обвинуваченого чи інших даних, передбачених ст. 91 КПК України, а містять в собі дані процесуального характеру і мають значення для суду при вирішенні питань щодо процесуальних витрат, заходів забезпечення та визнання допустимими тих чи інших доказів.

5. Мотиви суду при призначенні покарання.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових злочинів.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який притягався за вчинення тяжких злочинів та в період іспитового строку вчинив новий тяжкий злочин, неодноразово був оглянутий лікарем-наркологом, в востаннє 19.07.2022 року, діагноз психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психостимуляторів, вживання зі шкідливими наслідками, що підтверджується медичною довідкою (а.с. 131)

Аналізуючи характер діяння, вчиненого ОСОБА_22 , його ставлення до вчиненого, відсутність каяття, свідчить про те, що обвинувачений не має намірів стати на шлях виправлення.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України та обставини, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання, судом не встановлені.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Згідно з принципами співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

Виходячи з указаної мети й вищезазначених принципів, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

У судових дебатах прокурор просив призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді 7 років позбавлення волі із застосуванням ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09.08.2021 року та остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років.

Захисник у судових дебатах просив виправдати ОСОБА_4 за пред`явленим йому обвинуваченням, посилаючись на недоведеність його вини.

Обвинувачений ОСОБА_22 просив його виправдати.

Підстав для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинені злочини, що визначаються ст. 69 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладені обставини, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих обставин, суд призначає покарання ОСОБА_22 у виді 7 років позбавлення волі. На думку суду, таке покарання є домірним вчиненому.

Визначене покарання є необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень, тобто, відповідає меті, передбаченій ст.50 КК України, із дотриманням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Таке покарання, на переконання суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 121 КК України та ч. 1 ст. 263 КК України року від 09.08.2021 року та остаточно призначити ОСОБА_4 до відбуття покарання строком 7 років 1 місяць.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання для доставлення в установу відбування покарання.

Зарахувати у строк покарання попереднє ув`язнення день за день відповідно до вимог ч. 5 ст.72 КК України, а саме з 07.11.2022 року (час фактичного затримання) по 02.12.2022 включно (день звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави).

7. Вирішення питань про судові витрати, речові докази та інше.

Витрати, пов`язані із залученням експертів по справі відсутні.

Цивільної позов не заявлено.

Відповідно до п.14 ч.1ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт.

За приписами ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.11.2022 року застосовано заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, які слід скасувати.

Долю долучених до справи речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.15 ст.615 КПК України, враховуючи умови дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд вважає за доцільне обмежитися проголошенням його резолютивної частини у судовому засіданні з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 84-86, 89, 91-95, 98-102, 104-105, 118, 124, 131, 174, 223, 233, 236, 240, 242, 349, 367-371, 373-374, 376, 377, 392, 394, 395, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09.08.2021 року та остаточно призначити ОСОБА_4 до відбуття покарання строком 7 (сім) років 1 (один) місяць.

Зарахувати у строк відбуття покарання попереднє ув`язнення день за день відповідно до вимог ч. 5 ст.72 КК України, а саме з 07.11.2022 року (час фактичного затримання ОСОБА_4 ) по 02.12.2022 включно (день звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави).

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання для доставлення в установу відбування покарання.

Арешт, накладений на майно, а саме: мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 8 Pro 6/64 в корпусі зеленого кольору відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.11.2022 - скасувати.

Речовий доказ: мобільний телефон телефону Xiaomi Redmi Note 8 Pro 6/64 в корпусі зеленого кольору, який був переданий на зберігання потерпілій, залишити у володінні останньої.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1