Провадження № 1-кп/161/1249/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 10 жовтня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000661 від 14.07.2024 року, про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 14 липня 2024 року близько 01 години 10 хвилин, знаходячись на відкритій ділянці території, розташованій за адресою АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, керуючись метою вчинення насильницьких дій, в ході словесного конфлікту, який виник на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин із потерпілим ОСОБА_6 , умисно наніс один удар кулаком правої руки в ділянку нижньої щелепи з правої сторони обличчя останнього, чим завдав ОСОБА_6 фізичного болю, при цьому не спричинивши тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_5 інкримінується умисне завдання ударів, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у інкримінованому йому кримінальному проступку, передбаченому ч.1 ст.126 КК України не визнав, вказав, що дійсно близько 01.00 год. 14.07.2024 року перебував із братом ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 , коли до них під`їхав автомобіль марки «Мазда» червоного кольору, із якого вискочило двоє людей та почали заламувати брата і грубити. Він щодо потерпілого виражався нецензурною лайкою, однак йому удару не наносив. На місці події були інші люди, в тому числі ОСОБА_8 .. Чи хтось наносив потерпілому удари він не бачив. Потерпілий йому ударів не наносив. Конфлікт спровокував саме потерпілий.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні дав показання про те, що 13.07.2024 року пройшовши інструктаж в Луцькому РУП ГУНП У Волинській області як член громадського формування з охорони громадського порядку «Самооборона Волині» він разом із іншим членом ГФ та поліцейськими заступив на чергування по АДРЕСА_2 . Приблизно після 01.00 год. 14.07.2024 року проїжджаючи повз зупинки громадського транспорту, де відбувалась подія, побачили компанію молодих людей, які гучно себе поводили та неадекватно в комендантську годину. Поліцейська, яка перебувала в його автомобілі сказав під`їхати до них. Припаркувавшись, поліцейська зробила даним людям зауваження щодо їхньої поведінки та щоб припинили галасувати та запропонувала розійтись по домівках, оскільки була комендантська година. Дане зауваження викликало хвилю неповаги в сторону поліцейської, яку почали словесно ображати. Вийшовши із автомобіля поліцейська представилась, пояснила законні права молодим людям, пояснила свої обов`язки як представника правоохоронного органу. Молодший брат ОСОБА_5 ОСОБА_7 намагався накинутись на поліцейську, якого притримували його знайомі. В той час із автомобіля вискочив інший член ГФ «Самооборона Волині» та став між братом обвинуваченого та поліцейською, тому конфлікт ніби затих. Він тим часом, стояв збоку та дану подію фіксував на відео. Далі в ході встановлення особи ОСОБА_7 , останній знову почав кидатися на поліцейську з метою побиття та обзивав її. Він із напарником підійшли ближче та стали на захист поліцейської. ОСОБА_7 також підійшов до його автомобіля, в якому лівою рукою побив лобове скло та почав відходити звідти. Натомість він почав йти за ОСОБА_7 , якому говорив не залишати місце події, оскільки були викликані ніші працівники поліції. Опинившись поруч із іншими учасниками конфлікту зі сторони обвинуваченого та його брата, ОСОБА_7 постійно конфліктував, а він це все знімав на відео. Стоячи обличчям в обличчя із ОСОБА_7 з правої сторони відчув удар кулаком в щелепу від ОСОБА_5 , який був одягнутий в червоній шорти. Після того, обвинувачений знявши футболку почав до нього нецензурно виражатись, пропонував побитися один на один. ОСОБА_5 йому наніс тільки один удар, більше його ніхто не бив. Він обвинуваченому не наносив ударів. Момент нанесення йому обвинуваченим удару, бачили всі учасники події, в тому числі його напарник ОСОБА_9 , який стояв позаду нього. На слідчій дії впізнання, він упізнав особу обвинуваченого, який йому наніс удар. При призначенні покарання обвинуваченому, поклався на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що 14.07.2024 року, будучи працівником патрульної поліції проходили патрулювання по вул. Дубнівській в м. Луцьку в складені екіпажу «Ескадра», разом із членами громадського формування з охорони громадського порядку «Самооборона Волині», серед яких були потерпілий ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_9 , рухались автомобілем марки «Мазда», червоного кольору, яка належала потерпілому. Перебуваючи поруч із магазином «Домашній» по вул. Дубнівській, 40 близько 01.00 год. помітили компанію молодих людей, які перебували в стані алкогольного сп`яніння. Метою патрулювання було запобігання пересування осіб в комендантську годину, тому вони підійшли до даної компанії молодих людей. Вона представившись попросила їх не галасувати та пред`явити свої документи, на що почула відмову. Члени ГФ Самооборона Волині» поводились пристойно та стримано, також пред`являли свої посвідчення особи. Одна особа із даної компанії почала висловлюватись нецензурною лайкою в її сторону, інші були спокійні, як пізніше вияснилось це був ОСОБА_7 , який також почав сперечатись із ОСОБА_6 , наніс удар лівою рукою по лобовому склі автомобіля, на якому вони патрулювали. В момент даного конфлікту, обвинуваченого не було, він на велосипеді під`їхав пізніше, був одягнений в червоні шорти і білу футболку. Обвинувачений ОСОБА_5 підійшов до потерпілого ОСОБА_6 позаду правою рукою, стоячи праворуч, наніс удар потерпілому в щелепу. Після того обвинувачений велосипедом поїхав звідти. Вона викликала інший екіпаж патрульної поліції на допомогу по приїзду яких, обвинувачений повернувся із дружиною його брата, який був на місці події та заявив, що перед тим його там не було.

Дана подія на боді-камеру не фіксувалась. Компанія молодих людей перебувала в стані алкогольного сп`яніння, оскільки себе поводили неадекватно, голосно розмовляли та по їхня ходьбі була хитка. ОСОБА_7 намагався покинути подію, однак його затримали працівники поліції, і вже після того, на місце події також повернувся ОСОБА_5 із дружиною брата.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що 14.07.2024 року після комендантської години перебував по вул. Дубнівській в м. Луцьку, де допомагав патрулювати місто патрульній поліції, оскільки він є волонтером та членом громадського формування з охорони громадського порядку «Самооборона Волині», пересувались на автомобіль марки «Мазда», червоного кольору. Проїжджаючи зупинку громадського транспорту, на ній побачили молодь, серед якої був обвинувачений ОСОБА_5 , зупинившись підійшли до них попросили розійтися, однак останні почали сваритись із ними. Дане дійство на камеру фіксував потерпілий ОСОБА_6 та в цей час до нього ззаду підійшов обвинувачений ОСОБА_5 та вдарив його по обличчю один раз.

Крім цього, винність ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, об`єктивно підтверджується також і іншими доказами у кримінальному провадженні, а саме:

- протоколом огляду від 14.07.2024 року із ілюстративними фототаблицями, згідно якого було зафіксоване місце події;

- висновком судово-медичної експертизи №455 від 15.07.2024 року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_6 виявлено синець правої ступні, який виник внаслідок дії чи взаємодії з тупим, твердим предметом, індивідуальні властивості травмуючої дії якого, в ушкодженні не відобразились. По ступені тяжкості, виявлене тілесне ушкодження, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень;

- долученими за заявою ОСОБА_6 фотознімками з місця події, зафіксованими на мобільний телефон останнього, згідно яких зафіксований факт перебування обвинуваченого ОСОБА_5 на місці події 14.07.2024 року;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 15.07.2024 року за участі потерпілого ОСОБА_6 , згідно якого останній відтворив обставини вчинення кримінального проступку відносно нього;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 15.07.2024 року за участі свідка ОСОБА_9 , згідно якого останній відтворив обставини вчинення кримінального проступку відносно потерпілого ОСОБА_6 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 16.07.2024 року із фототаблицями, згідно якого потерпілий ОСОБА_6 вказав на особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який наніс йому удар, тобто вчинив протиправні дії;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 16.07.2024 року із фототаблицями, згідно якого свідок ОСОБА_9 вказав на особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який вчинив протиправні дії відносно потерпілого ОСОБА_6 ;

- протоколом огляду (відеозапису) від 16.07.2024 року, згідно якого вбачається неправомірна поведінка обвинуваченого ОСОБА_5 щодо потерпілого ОСОБА_6 , а саме нецензурне висловлювання у сторону працівника громадського формування з охорони громадського порядку «Самооборона Волині».

Разом з тим, аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями потерпілих та свідків, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Проаналізувавши досліджені докази у справі в їх сукупності, суд вважає їх такими, що об`єктивно та послідовно підтверджують встановлені судом обставини та винність ОСОБА_5 у скоєнні кримінального проступку. Суд сприймає як належні та достатні докази показання потерпілого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 очевидців події, оскільки їхні показання були послідовними щодо обставин, які мали істотне значення для правильного вирішення справи, а саме щодо часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила, були логічними та узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами.

У зазначеному кримінальному провадженні дотримано вимог ст. ст. 10, 22 КПК України, створено необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у поданні доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та безпосередньо дослідивши кожний наданий доказ як окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку суд вважає, що всі письмові докази по справі, які надані суду (стороною обвинувачення), є вагомими для того, щоб визнати обвинуваченого винним у пред`явленому обвинуваченні, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011 року.

Враховуючи, що показання потерпілого, свідків дані ними безпосередньо в судовому засіданні, є послідовними, відповідають іншим обставинам справи та підтверджуються іншими дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає, тому суд бере їх за основу при постановлені даного вироку та приходить до висновку про винуватість ОСОБА_5 у завданні ударів, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень та кваліфікує його дії за ч.1 ст.126 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого судовим розглядом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, потерпілий не наполягав на суворому покаранні, при призначенні покарання поклався на розсуд суду, однак останній свою вину не визнав, у вчиненому не розкаявся, не усвідомив незаконний характер своїх дій.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченої, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст. 50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_5 винуватим, вважає за необхідне призначити останній покарання у виді штрафу.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченою, так і іншими особами, нових кримінальний правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1