Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

15 серпня 2024 року м. Рівне

Справа № 569/14392/24

Провадження № 11-сс/4815/248/24

Колегія суддів Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

підозрюваного - ОСОБА_6 ,

законного представника - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 06 серпня 2024 року про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000576 від 03.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 06 серпня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_9 та обрано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 01 жовтня 2024 року.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 вказує, що підозрюваний не мав жодного умислу на вбивство потерпілого, оскільки відразу після події намагався надати останньому домедичну допомогу, просив людей, які були поряд, викликати карету швидкої допомоги та відразу сказав мамі, щоб вона викликала поліцію. Зазначає, що після початку досудового розслідування ОСОБА_6 не ухилявся від допиту, а навпаки відразу надав показання, а також безперешкодно віддав ймовірне знаряддя вчинення злочину, а тому попередня правова кваліфікація, на думку захисника, є невірною.

Вважає, що ризики, наведені в клопотанні слідчого є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами справи. Зокрема, вказує, що недоведеним є ризик впливу на свідків, які вже допитані, оскільки деякі з них підтвердили твердження сторони захисту про самозахист підозрюваного. Також наголошує про формальне покликання слідчого на ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, мотивованого тим, що підозрюваний не працює та не має офіційного джерела доходу, оскільки ОСОБА_6 є неповнолітньою особою, навчається у коледжі, тому перебуває на утриманні батьків.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді від 06 серпня 2024 року та обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Заслухавши суддю-доповідача, доводи підозрюваного, його захисника та законного представника про задоволення апеляційної скарги та обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, думку прокурора, який просив залишити оскаржувану ухвалу без зміни, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 інкримінується вчинення 03.08.2024 року близько 18.30 год. в дворі будинку АДРЕСА_2 в ході раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_10 кримінального правопорушення, яке полягає в умисному протиправному заподіянні смерті останньому шляхом завдання не менше чотирьох ударів ножем в ділянку живота та тулуба, в результаті чого потерпілий того ж дня помер.

04.08.2024 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Частиною 1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При цьому, відповідно ч.1, 2 ст.492 КПК України, за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом. Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у ст.177 цього Кодексу.

Однак із поданого клопотання та матеріалів, доданих до нього, судом не встановлено, а прокурором та слідчим не доведено наявності ризиків, що неповнолітній підозрюваний ОСОБА_6 ухиляється від викликів слідчого чи прокурора, впливає безпосередньо чи через інших осіб на свідків, не наведено жодного доказу щодо ймовірного продовження злочинної діяльності, тобто на даний час відсутні обґрунтування неможливості застосування менш суворих заходів провадження, зокрема домашнього арешту за місцем його проживання разом з матір`ю, а тяжкість вчиненого правопорушення не є безумовною підставою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як тримання під вартою.

Також, згідно з матеріалами провадження та протоколами допитів свідків, зокрема свідка ОСОБА_11 (а.с.9), ОСОБА_12 (а.с.10) вбачається, що потерпілий агресивно себе поводив та нецензурно висловлювався в сторону підозрюваного. Крім того встановлено, що від моменту події до моменту фактичного затримання працівниками поліції ОСОБА_6 мав достатньо часу та реальну можливість здійснити переховування від правоохоронних органів, натомість він весь цей час перебував на місці події, добровільно віддав працівникам поліції ймовірне знаряддя вчинення злочину, що, на думку колегії суддів, не було враховано ні слідчим при поданні клопотання, ні слідчим суддею при його розгляді. Така поведінка підозрюваного свідчить про те, що посилання слідчого судді на ризик переховування від органу досудового розслідування на даний час відсутній. При цьому, для додатково контролю за підозрюваним на останнього може бути покладений обов`язок носити електронний засіб контролю.

Заслуговують на увагу й доводи захисника ОСОБА_8 про передчасність обґрунтування ризику продовження злочинної діяльності тим, що ОСОБА_6 не працює та не має постійного доходу, оскільки він є неповнолітньою особою, на даний час навчається в коледжі, тому перебуває на утриманні батьків.

Крім того колегією суддів приймаються до уваги і дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий і будь-які відомості про причетність його до іншої протиправної діяльності, ніж інкримінований злочин, відсутні. ОСОБА_6 має постійне місце проживання у м. Рівне, є студентом, а тому має міцні соціальні зв`язки, що у свою чергу виступає певним важелем стримання від реалізації встановлених ризиків. Також в матеріалах провадження наявна характеристика, видана ФОП ОСОБА_13 про те, що підозрюваний є волонтером, допомагає ремонтувати транспортні засоби спеціального призначення для військових частин починаючи з кінця травня 2024 року до моменту затримання. Під час здійснення волонтерської ОСОБА_14 . ОСОБА_6 проявив себе як працелюбний, ініціативний, добросовісний, не конфліктував з працівниками, іншими волонтерами чи клієнтами.

На думку колегії суддів, ці обставини в сукупності виключають необхідність застосування до нього більш обтяжливого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, який в повній мірі зможе забезпечити виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що ОСОБА_6 є неповнолітньою особою, а отже за правилами ст.492 КПК України рішення про тримання його під вартою має обґрунтовуватися переконливими відомостями про те, що менш обтяжливий запобіжний захід не зможе забезпечити його належну поведінку, яких з клопотання та доданих до нього матеріалів не вбачається.

З огляду на наведене, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою колегія суддів вважає занадто суворим та приходить до висновку про можливість застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відповідно ст.181 КПК України, домашній арешт полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Оскільки протягом апеляційного розгляду провадження не було обґрунтовано наявність виняткових обставин, які дають можливість для обмеження права ОСОБА_6 на свободу, то колегія суддів вважає, що забезпечити належну поведінку останнього можливо шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні залишати житло цілодобово з покладенням на нього процесуальних обов`язків.

Однак, в разі недотримання підозрюваним умов запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, орган досудового розслідування не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш суворий.

За таких обставин апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням згідно п.2 ч.3 ст.407 КПК України нової ухвали апеляційного суду.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 06 серпня 2024 року про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000576 від 03.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, скасувати.

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, раніше не судимого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- заборонити спілкуватися з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти.

Виконання ухвали доручити Рівненському районному управлінню поліції ГУНП в Рівненській області.

Строк дії ухвали до 01 жовтня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3