Провадження №1-кп/523/1360/24
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

14.08.2024

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 ., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження №0000831 від 09.06.2024, по звинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Одеси, громадянки України, не заміжню, з середньою освітою, офіційно працевлаштована в «МУСТАНГ МОТОРС», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на посаді диспетчера, зареєстрованої та яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засуджена.

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.4 КК України;

Встановив:

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , достовірно знаючи про те, що Указом Президента України та Верховного головнокомандувача від 24.02.2022 року № 64/2022 та Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року № 2102-1X, у зв`язку з військовою агресією Збройних Сил Російської Федерації проти України, на всій території України запроваджено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, востаннє Указом Президента України від 06.05.2024 № 271/2024, затвердженого Законом України від 08.05.2024 № 3684-IX, продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 строком на 90 діб, вчинила умисне, корисливе кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 08 червня 2024 року, близько 11 години 40 хвилин ОСОБА_5 перебувала в магазині «PROSTOR», який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де побачила на касі мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 10S» в корпусі темно-сірого кольору

(IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ), вартістю 6998 гривень, із сім-карткою мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_3 , яка матеріальної цінності не представляє, який належав незнайомій їй ОСОБА_6 , котрий визначила об`єктом свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що ОСОБА_6 залишила свій мобільний телефон на касі, ОСОБА_5 , з метою реалізації свого злочинного наміру, направленого на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає і що вона діє таємно, шляхом вільного доступу, взяла до рук зі столу розташованого біля каси вказаний мобільний телефон та вийшла із ним з приміщення магазину, заволодівши таким чином чужим майном.

Після цього, ОСОБА_5 викраденим майном розпорядилась на власний розсуд.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 , провину у інкримінованому кримінальному правопорушенні визнала повністю, та надала наступні покази у судовому засіданні, що дійсно 08.06.2024 року, прийшла до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться у АДРЕСА_3 , де побачила на касі мобільний телефон « Redmi Note 10s» забрала його та залишила у себе. У скоєному щиро кається.

Потерпіла надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що претензій до обвинуваченої не має, цивільний позов заявляти не буде.

Беручи до уваги те, що обвинувачена ОСОБА_5 повністю визнала свою провину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні за ч.4 ст.185 КК України, надала суду покази що співпадають із формулюванням обвинувачення, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, за згодою учасників судового засідання, попередньо пересвідчившись у правильності розуміння нею та іншими учасниками процесу встановлених судом обставин, їх згоди і відсутності сумніву в добровільності та істинності позицій визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченої, відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують її особу та щодо речових доказів у кримінальному провадженні. Також, обвинуваченій було роз`яснено, що в даному випадку вона позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.

Аналізуючи усі докази надані стороною обвинувачення суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушенні у ході судового розгляду є доведеною повністю.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_5 , за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 р. мотивування у вироку висновку, щодо кваліфікації злочину, полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.

Верховний Суд України у постанові від 15 листопада 2012 р. у справі № 5-15кс12 зазначив: правильність застосування норми закону про кримінальну відповідальність (кваліфікація злочину) полягає у точності (адекватності) розуміння (визначення, тлумачення) змісту конкретної кримінально-правової норми, дійсності (об`єктивності) фактичних обставин певного суспільно небезпечного діяння та встановленні й визначенні співвідношення між фактичними ознаками суспільно небезпечного діяння та ознаками складу злочину, передбаченого кримінально-правовою нормою.

Суд зіставивши зміст конкретної норми КК України, а саме передбаченої ч. 4 ст. 185 КК України та дійсні, об`єктивно встановлені у судовому засіданні, фактичні обставини суспільно небезпечних діянь, дійшов висновку про їх відповідність.

Забезпечення доведеності вини, підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором є основними засадами судочинства - ст. 129 Конституції України.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою - п. п. 161,150,100 рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України, «Салман проти Туреччини».

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий прокурором допустимий доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, установив поза розумним сумнівом співіснування достатньо вагомих, переконливих, чітких і узгоджених між собою ознак та схожих неспростовних презумпцій факту:

- доведеності вчинення суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

- обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_5 .

Судом в ході судового розгляду забезпечено обвинуваченій ОСОБА_5 , передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), право на захист від обвинувачення і його реалізація шляхом надання розумної можливості представляти свою правову позицію, свої докази, оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, їх використання.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України) (2341-14), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно вимог п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Частиною другою ст. 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Враховуючи всі встановлені під час судового розгляду обставини цього кримінального провадження, беручи до уваги особу обвинуваченої, те що ОСОБА_5 , на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах не значиться, її вік- 55 років, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, має постійне джерело доходів та офіційно працевлаштована, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, повернула викрадений мобільний телефон, тому на думку суду цілі покарання будуть виконанні при призначенні покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , передбачені ст. 66 КК України є: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , передбачені ст. 67 КК України судом не встановлено.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 - не обирався.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги роз`яснення постанову Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», та керуючись ст.ст. 100, 349, 368-370, 373-374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком - 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; а також додатковий обов`язок, передбачений п. 2 ч.3 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Судові витрати - відсутні.

Речовий доказ мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 10S» в корпусі темно-сірого кольору (IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ), із сім-карткою мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_3 , вважати повернутим потерпілій ОСОБА_6 .

Строк оскарження вироку 30 (тридцяти) діб до Одеського апеляційного суду з дня його проголошення усіма учасниками судового розгляду.

Суддя: ОСОБА_1