Справа № 455/17/24
Провадження № 1-кп/455/97/2024
ВИРОК

Іменем України

04 листопада 2024 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000361 від 17.07.2023 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Стрілки, Старосамбірського району Львівської області, жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , громадянки України, з професійно-технічною освітою, розлученої, непрацюючої, згідно ст.89 КК України не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 , будучи впродовж року притягнутою до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП, згідно постанов Старосамбірського районного суду Львівської області від 06.04.2023 та від 11.04.2023, за вчинення домашнього насильства відносно свого співмешканця ОСОБА_5 , з яким вона спільно проживає, пов`язана спільним побутом і має взаємні права та обов`язки, вчинила умисне кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи за наступних обставин. Так, ОСОБА_4 , у порушення вимог ст. 28 Конституції України, відповідно до якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно, 16.07.2023 близько 21:00 год., перебуваючи по місцю свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , вчинила відносно свого співмешканця ОСОБА_5 психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в його бік, приниженні, та призвело до психологічних страждань ОСОБА_6 , а також погіршило якість життя потерпілого, а саме: викликало в нього побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну напруженість, втому та негативні переживання.

Таким чином ОСОБА_4 вчинила домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю та підтвердила обставини викладені в обвинувальному акті. Зазначила, що розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого їй обвинувачення, правову кваліфікацію її дій за ст.126-1 КК України, всі докази, зібрані на досудовому слідстві, вважає достовірними і дослідження їх в судовому засіданні недоцільним.

Під час допиту в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 показала, що вона проживає разом із співмешканцем ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 , за вчинення домашнього насильства відносно якого вона притягувалася до адміністративної відповідальності згідно постанов Старосамбірського районного суду Львівської області від 06.04.2023 та від 11.04.2023. В подальшому, 16.07.2023року близько 21.00год вона повторно вчинила відносно свого співмешканця ОСОБА_5 психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в його бік. У вчиненому щиро розкаюється, зазначає, що з співмешканцем примирилися та більше не конфліктує. Просить суд суворо її не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що з обвинуваченою на даний час помирився, просить суд її суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала повністю, вона та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд за згодою учасників судового розгляду обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, та визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Показання обвинуваченої ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду щодо правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

За таких обставин, суд знаходить винуватість обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення доведеною поза розумним сумнівом та вважає, що її дії вірно кваліфіковано за ст.126-1 КК України, оскільки вона своїми діями вчинила домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, та погіршення якості життя потерпілої особи.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.66 КК України судом визнається її щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України судом визнається вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд керується загальними засадами, які визначені у ст.65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому, суд також виходить із положень ст.50 КК України відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами , покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Так, обираючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 судом враховується, що обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення, яке відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, наведеної у ст.12 КК України є нетяжким злочином.

Також судом враховуються дані про особу обвинуваченої ОСОБА_4 , зокрема те, що обвинувачена згідно ст.89 КК України не судима, також береться до уваги її сімейний та матеріальний стан, зокрема, те, що вона офіційно не працевлаштована, розлучена, посередньо характеризується за місцем свого проживання, також враховується її стан здоров`я, зокрема те, що обвинувачена є працездатною (інвалідності не встановлено), під динамічним спостереженням у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Крім того, суд враховує обставини, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 - щире каяття та обставину, що обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України, - вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю.

Що стосується питання осудності обвинуваченої ОСОБА_4 , то суд керується тим, що її поведінка в ході досудового слідства та в судовому засіданні була адекватною, свої пояснення вона надавала послідовно та змістовно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а тому на стійке переконання суду обвинувачена є осудною особою.

Також, при призначені покарання суд враховує думку потерпілого ОСОБА_5 , який просив суд обвинувачену суворо не карати.

Таким чином, беручи до уваги наведені обставини в сукупності, керуючись принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 можливе шляхом застосування до неї покарання у виді громадських робіт в межах санкції ст.126-1 КК України, що на думку суду є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченою, так і іншими особами.

Підстав для застосування до обвинуваченої ОСОБА_4 ст.69 КК України, суд не вбачає.

Згідно ч.1 ст.91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів з покладенням відповідних обов`язків.

Враховуючи вищенаведені встановлені судом обставини в сукупності, зокрема дані про особу обвинуваченої, думку потерпілого, наявність обставин, які пом`якшують покарання, суд вважає за недоцільне застосовувати до обвинуваченої ОСОБА_4 обмежувальні заходи, передбачені ч.1 ст. 91-1 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався. Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.349,368-371, 373-376 КПК України суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, та призначити їй покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Старосамбірський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. При цьому, вирок відповідно до ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1