Справа № 629/3147/24
Номер провадження 1-кп/629/185/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , неповнолітнього ОСОБА_4 законного представника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , представника служби у справах дітей ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Лозова клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності, по матеріалам досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань України за № 0000136 від 14.04.2024, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, відносно:

- неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лозова, Харківської області, громадянина України, не одруженого, не військовозобов`язаного, з незакінченою середньою освітою, учня 10 класу КЗ «Орільський ліцей» Лозівської міської ради Харківської області, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000136 від 14.04.2024 року за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

До Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшло клопотання дізнавача СД Лозівського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_8 , затверджене прокурором Близнюківського відділу Лозівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування примусових заходів виховного характеру до ОСОБА_4 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до його поведінки за вчинення ним суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 125 КК України.

Судом встановлено, що 12.04.2024, близько 20:00, більш точного часу в ході проведення дізнання та судового розгляду встановити не представилось можливим, неповнолітній ОСОБА_9 на велосипеді під`їхав до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де до нього підійшов його знайомий неповнолітній ОСОБА_4 та почав з`ясовувати причини того, що неповнолітній ОСОБА_9 раніше висловлював погрози на його адресу.

Під час бесіди між ними виникла сварка, в ході якої у неповнолітнього ОСОБА_4 раптово виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, неповнолітній ОСОБА_4 , який є особою, яка не досягла віку кримінальної відповідальності, знаходячись за вищевказаною адресою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, наніс два удари кулаком правої руки в область обличчя неповнолітньому ОСОБА_9 , від яких останній зіскочив зі свого велосипеду.

Продовжуючи реалізовувати умисел, неповнолітній ОСОБА_4 знову підійшов до неповнолітнього ОСОБА_9 та наніс йому ще два удари лівою ногою в область голови, після чого наніс ще один удар лівою ногою по ногам неповнолітнього ОСОБА_9 . спереду, тим самим поваливши його на землю.

Своїми умисними діями неповнолітній ОСОБА_4 завдав потерпілому неповнолітньому ОСОБА_9 , тілесні ушкодження у вигляді: синців на нижньому віці лівого ока (5?2,5 см) і на зовнішній поверхні лівої гомілки в верхній третині (2,3х2см), садна на слизовій нижньої губи по середній лінії (1,5х0,9см), які, відповідно до висновку експерта № 12-14/114-Л3/24 від 25.04.2024, за ступенем тяжкості є легкими тілесними ушкодженнями.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_9 підтримали клопотання про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні вищевказаного суспільно-небезпечного діяння в повному обсязі в чому щиро розкаявся. Повідомив, що дійсно спричинив потерпілому легкі тілесні ушкодження, а саме наніс два удари кулаком в обличчя потерпілого. Просив задовольнити вищевказане клопотання.

Законний представник ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 наполягали на задоволенні клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру.

Представник Служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області в судовому засіданні підтримала клопотання прокурора щодо застосування відносно ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля.

Факт вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки ч. 1 ст. 125 КК України, крім його пояснень, також підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: висновком фахівця з питань судово-медичної експертизи № 12-14/98-ЛЗ/24від 15.04.2024; протоколом проведення слідчого експерименту від 23.04.2024 за участю потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом проведення слідчого експерименту від 23.04.2024 за участю свідка ОСОБА_10 ; висновком експерта № 12-14/114-ЛЗ/24 від 24.04.2024; протоколом проведення слідчого експерименту від 10.05.2024 за участю неповнолітнього ОСОБА_4 ; висновком експерта № 12-14/129-ЛЗ/24 від 10.05.2024.

Оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, доведена повністю.

Дії неповнолітнього ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Вирішуючи клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_4 , суд прийшов до висновку про необхідність застосування до останнього примусових заходів виховного характеру, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини, суди ухвалюють рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом як найкращого забезпечення інтересів дитини.

За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього. Тому, відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України кримінальне провадження щодо неповнолітнього має здійснюватись в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим і психологічним особливостям.

Так, відповідно до ст. 22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилося 16 років.

Згідно копії паспорту №008410242, виданого 01.11.2022, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто на час вчинення суспільно небезпечного діяння останній не досяг шістнадцятирічного віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, що виключає його кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього кодексу.

Згідно з п.2 ч.2 ст.105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Відповідно до змісту п.6постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог щодо поведінки неповнолітнього (п. 2 ч. 2ст. 105 КК) слід розуміти як: обмеження перебування поза домівкою в певний час доби; заборону відвідувати певні місця, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання чи роботи, виїжджати в іншу місцевість;покладення обов`язку продовжити навчання, пройти курс лікування (за наявності хворобливого потягу до спиртного або в разі вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів); тощо.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, зокрема у зв`язку з передачею неповнолітнього під нагляд батьків допускається лише за наявності даних проте, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою з урахуванням даних, що їх характеризують. Суд встановлює такий захід з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватися, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Відповідно до ч. 3 ст. 105 КК України суд у кожному випадку встановлює конкретний строк, протягом якого органи, що здійснюють контроль та нагляд за поведінкою неповнолітнього, повинні пред`являти особливі вимоги щодо неї, а неповнолітній зобов`язаний їх дотримувати.

З урахуванням даних про особу неповнолітнього та характеру вчиненого ним злочину чи суспільно небезпечного діяння суд визначає, які види дозвілля слід обмежити, а які - заборонити, або які обов`язки покласти на неповнолітнього і на який саме термін, який не може перевищувати досягнення особою повноліття.

При вирішенні питання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру та їх строку, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого суспільно-небезпечного діяння, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до кримінального проступку, особу неповнолітнього, який за місцем проживання та навчання характеризується посередньо; його вік, стан здоров`я, зокрема, те, що останній на обліку у лікарів педіатра, нарколога та психіатра не знаходиться, не належить до категорії людей з обмеженими можливостями, умови життя та виховання останнього, який проживає з дідусем та бабусею в належних житлово-побутових умовах.

З огляду на вищезазначене, враховуючи умови життя та виховання неповнолітнього ОСОБА_4 , його характеристики, відношення до наслідків вчинення суспільно небезпечного діяння, суд приходить до висновку, що відносно нього доцільно застосувати примусові заходи виховного характеру, передбачені п.п.2,3 ч.2 ст.105 КК України у виді обмеження дозвілля та передачі неповнолітнього під нагляд бабусі, що є достатнім з огляду на характер вчиненого суспільно небезпечного діяння та сукупність обстави, встановлених судом.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.22,97,105 КК України, ст. ст.318,322,342-376,498-501 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності, по матеріалам досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань України за № 0000136 від 14.04.2024, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, відносно неповнолітнього ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд бабусі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строком на 1 (один) рік.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заходи з обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а саме:

- заборонити у вечірній час відвідувати кафе, бари, танцмайданчики, інші розважальні заклади;

- заборонити ухилятися від онлайн - уроків у навчальному закладі;

- заборонити вживати алкогольні напої, наркотичні та психотропні речовини, палити тютюнові вироби.

Строк примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_4 встановити 1 (один) рік.

Початок тривалості примусового заходу виховного характеру рахувати з дня набрання чинності даною ухвалою.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_11