Справа № 303/9349/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.08.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора - ОСОБА_5 , обвинуваченого - ОСОБА_6 , захисника - ОСОБА_7 ,представника потерпілого - ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/438/23 за апеляційною скаргою прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 червня 2023 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Несвиж, Несвижського району, Мінської області, Республіки Білорусь, мешканця АДРЕСА_1 (місце реєстрації АДРЕСА_2 ), з середньо-спеціальною освітою, одруженого, працюючого ТОВ «Авто Комплекс», громадянина України, раніше не судимого,

- обвинуваченого за частиною 3 статті 286-1 КК України

В С Т А Н О В И В:

Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 червня 2023 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України.

ОСОБА_6 призначено за частиною 2 статті 286 КК України покарання у виді 5(п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 3(три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності частини 1 статті 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Контроль за поведінкою ОСОБА_6 покласти за місцем проживання.

Прийнято відмову потерпілого ОСОБА_10 від цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, провадження - закрито.

Прийнято відмову від цивільного позову про відшкодування моральної шкоди потерпілого ОСОБА_11 , у присутності законного представника ОСОБА_12 , провадження - закрито.

Прийнято відмову від цивільного позову про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням цивільного позивача ОСОБА_13 , провадження - закрито.

Речовий доказ: транспортний засіб марки «Mazda» моделі «323», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано для зберігання на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів ГУНП в Закарпатській області - повернути власнику (користувачу).

Речовий доказ: транспортний засіб марки «INFINITI» моделі «FX35», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який передано для зберігання на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів ГУНП в Закарпатській області - повернуто власнику (користувачу).

Речовий доказ: два DVD-R диски із записами з камер спостереження зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 14 587 (чотирнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят сім) гривень 05 копійок.

Арешт на транспортний засіб марки «Mazda» моделі «323», реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 03 серпня 2021 року скасовано.

Арешт на транспортний засіб марки «INFINITI» моделі FX35», реєстраційний номер НОМЕР_2 , накладений ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 03 серпня 2021 року скасовано.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 , застосований на підставі ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 14 лютого 2022 року у виді застави - скасовано.

Заставу, внесену ОСОБА_7 , в сумі 124 050 (сто двадцять чотири тисячі п`ятдесят) гривень 00 копійок, на підставі ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 14 лютого 2022 року, перерахувати на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України - № НОМЕР_3 , Банк: Національний банк України , МФО 300001, , отримувач: Національний банк України.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_6 , 31 липня 2021 року близько 17 години 14 хвилин, керуючи технічно справним транспортним засобом марки «INFINITI» моделі FX35», реєстраційний номер НОМЕР_2 , без пасажирів, з вантажем у вигляді будівельних матеріалів, загальною вагою 375 кілограм, рухався зі швидкістю 100 км/год., яка перевищувала максимально допустиму швидкість транспортних засобів поза населеними пунктами 90 км/год., по автодорозі «Н- 09» сполученням «Мукачево - Івано-Франківськ - Рогатин - Львів» зі сторони міста Мукачево у напрямку села Верхній Коропець, Мукачівського району, Закарпатської області, у світлий час доби, без опадів та будь-яких інших атмосферних явищ, де дорога вкрита асфальтобетоном, крива в плані - незначне заокруглення дороги ліворуч по ходу його руху, має дві смуги руху, по одній у кожному напрямку, які розділені між собою дорожньою-горизонтальною розміткою 1.1 (вузька суцільна лінія), що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків.

Рухаючись таким чином по своїй правій смузі руху у напрямку села Верхній Коропець, Мукачівського району, проїжджаючи повз територію АЗС «БРСМ», що зліва по ходу його руху, водій ОСОБА_6 , діючи всупереч вимогам п 1.3., п. 1.5., п.1.10. терміни «безпечна швидкість», «небезпека для руху» та «розділювальна смуга», п.п. б), д) п. 2.3., п. 10.1., п. 12.1., п. 12.3. п.п. (б) п. 14.2. та п. 34 Дорожня горизонтальна розмітка 1.1 (вузька суцільна пінія) «Правил дорожнього руху» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, будучи самовпевненим та нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників порожнього руху, керуючи транспортним засобом проявив неуважність до порожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, перетнув дорожню горизонтальну розмітку 1.1, виїхав на зустрічну смугу руху та розпочав виконувати маневр обгону колони попутно рухаючихся у той час, по його правій смузі руху трьох транспортних засобів, а саме першого автомобіля марки «Ford» моделі «C-Мах», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_14 , другого автомобіля марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_15 та третього автомобіля марки «Mazda» моделі «323», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_13 , на якому у той час завчасно був увімкнений світловий покажчик лівого повороту, та який змінював напрямок свого руху ліворуч, ближче до дорожньої горизонтальної розмітки 1.1, мав перевагу в русі та створював водію ОСОБА_6 небезпеку для руху. Здійснивши обгін першого автомобіля, водій ОСОБА_6 не відмовився від виконання подальшого невиправданого маневру обгону, не дотримався безпечної швидкості, чим самим позбавив себе змоги безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у даних дорожніх та погодних умовах, не повернувся на раніше займану смугу в проміжок між автомобілями, які він обганяв з дотриманням безпечної дистанції - хоча міг, з моменту виникнення небезпеки для руху, яку він об`єктивно був спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, продовжив рухатися далі, збільшуючи при цьому свою швидкість руху та проїжджаючи навпроти заїзду на територію АЗС « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що на 4-му км., мінус 114,4 м. автодороги «Н-09», допустив зіткнення з автомобілем марки «Mazda»моделі «323», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який у той час знаходився на смузі руху напрямком зі сторони села Верхній Коропець у бік міста Мукачево, у стадії завершення виконання маневру повороту ліворуч на територію АЗС «АВІАС».

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, передній пасажир автомобіля марки «Mazda» моделі «323» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_16 , згідно висновку судово-медичної експертизи отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми; субарахноїдальних крововиливів; закритої травми грудної клітки у вигляді множинних двобічних переломів ребер; забою та розриву обох легень; забою органів середостіння та гематораксу (3000 мл.); закритої травми черева у вигляді розриву печінки та селезінки; закритої хребетно-спінальної травми у вигляді перелому тіла 7-го грудного хребця з пошкодженням спинного мозку; закритого перелому в ділянці лівого променево-зап`ястного суглобу, що ускладнилось масивною внутрішньою кровотечею, що призвело до травматичного та гіповолемічного шоків, що і явилося безпосередньою причиною його смерті.

Дані тілесні ушкодження є характерними для травми особи, яка знаходилась середині салону автомобіля в момент ДТП, що мала місце 31 липня 2021 року, та згідно п. 2.1.1. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17 січня 1995, відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя у момент їх спричинення і перебувають у прямому причинному зв`язку із безпосередньою причиною настання смерті.

Крім цього, у результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, задній пасажир автомобіля марки «Mazda»моделі «323», реєстраційний номер НОМЕР_1 , неповнолітній ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно висновку судово-медичної експертизи отримав тілесні ушкодження у вигляді: розриву селезінки; забою та гематоми печінки; забою та гематоми нирки (правої та лівої); дифузного забою головного мозку; перелому тіла лівої великогомілкової кістки з переломом малогомілкової кістки; перелому тіла правої стегнової кістки; переломів кісток тазу; множинних відкритих ран в області тазостегнового суглобу і стегна зліва та травматичного шоку. Вказані тілесні ушкодження є характерними для травми особи, яка знаходилась в середині салону автомобіля в момент ДТП, що мала місце 31 липня 2021 року, та згідно п. 2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17 січня 1995 року, відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, водій ОСОБА_6 порушив вимоги п. 1.3., п. 1.5., п.1.10. терміни «безпечна швидкість», «небезпека для руху» та «розділювальна смуга», п.п. б), д) п. 2.3., п. 10.1., п. 12.1., п. 12.3., п.п. б) п. 14.2. та п. 34 Дорожня горизонтальна розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) «Правил дорожнього руху».

Невиконання ОСОБА_6 вимог п. 10.1., п. 12.3., п.п. б) п. 14.2. та вимог дорожньої горизонтальної розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) «Правил дорожнього руху», знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали, зокрема отриманням потерпілим ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень та отриманням потерпілим ОСОБА_16 тяжких тілесних ушкоджень що потягли за собою смерть.

Такі дії ОСОБА_6 суд кваліфікував за частиною 2 статті 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжкі тілесні ушкодження та спричинили смерть потерпілого.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяли потерпілому ОСОБА_11 тяжкі тілесні ушкодження та спричинили потерпілому ОСОБА_16 тяжкі тілесні ушкодження, що потягли за собою смерть потерпілого - частина 3 статті 286-1 КК України.

Прокурор в апеляційній скарзі, не оспорюючи доведеність його вини, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Крім того, призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості. На думку сторони обвинувачення, перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння повністю доведено матеріалами кримінального провадження, а тому суду слід було застосувати стосовно ОСОБА_6 положення не ч.2 ст.286, а ч.3 ст. 286-1 КК України.

Просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним за ч.3 ст.286-1 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 7 років. У решті вирок залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримали доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які заперечили доводам апеляційної скарги, представника потерпілого, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З врахуванням того, що встановлені судом першої інстанції фактичні обставини даного кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого у порушені правил безпеки дорожнього руху в апеляційній скарзі не оспорюється, вирок суду в цій частині, відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційному перегляду не підлягає.

Що стосується доводів апелянта, що ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Інструкцією від 09 листопада 2015 року за № 1452/735 визначено порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зокрема, стосовно учасників дорожньо-транспортної пригоди обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений. Встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду, на основі якого видається Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, кожний випадок огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я реєструється в журналі реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Мотивуючи свої доводи, щодо вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння сторона обвинувачення покликається на довідку №1215/01-12 від 23 вересня 2021 року та показання лікаря ОСОБА_17 .

Така позиція суперечить наведеній вище Інструкції, зокрема допитаний у судовому засіданні першої інстанції свідок ОСОБА_17 ствердив, що огляд обвинуваченого на виявлення у нього стану алкогольного сп`яніння проводився виключно з метою внесення відомостей до медичної документації, при цьому направлення на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння правоохоронними органами не надано, у зв`язку з чим акт медичного огляду та висновок щодо результатів огляду ним не складено і відповідно не внесено відомості до журналу реєстрації медичних оглядів осіб.

Як вбачається із висновка експерта №1714 від 16 серпня 2021 року, відповідно якого за результатами проведеної токсикологічної експертизи у крові ОСОБА_6 не виявлено метиловий, етиловий, н-пробіловий, н-бутиловий, н-аміловий спирти та їх ізомери.

Наведене вище дає підстави вважати, що стороною обвинувачення надано суду докази, які є суперечливими, зокрема покази лікаря ОСОБА_17 спростовуються висновком експерта, який складений з дотриманням статей 242,243,245 КПК України та виключає факт алкогольного сп`яніння обвинуваченого на момент вчинення кримінального правопорушення.

Верховний Суд неодноразово зазначав про дотримання належного порядку встановлення факту перебування особи в момент вчинення злочину у стані алкогольного чи іншого сп`яніння шляхом дослідження і оцінки всієї сукупності доказів, у тому числі й і показань свідків. Норми кримінального процесуального законодавства не передбачають необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню й оцінці, виходячи із положень статтей 84, 92, 94 КПК, шляхом дослідження і оцінки всієї сукупності доказів, зокрема і показань свідків, з огляду на що, визнання висновку експерта недопустимим доказом в цьому провадженні, не є процесуальною перешкодою до визначення ознак стану алкогольного сп`яніння як обставини, що обтяжує покарання, у разі встановлення цієї обставини за результатами оцінки всієї сукупності доказів щодо встановлення такого стану.

Верховний Суд дійшов такого висновку у справах, де стан алкогольного сп`яніння не охоплюється об`єктивною стороною (не є кваліфікуючою ознакою) злочину, передбаченого статті 286 КК України ( в редакції станом до 16 лютого 2021 року), у яких при призначенні покарання особі може враховуватись як обставина, що обтяжує покарання згідно з пунктом 13 частини 2 статті 67 КК України.

У своєму рішенні «Капо проти Бельгії» (Capeau v. Belgium) від 13 січня 2005 року Європейський суд з прав людини у справі, зауважив, що в кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом у світлі пункту 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і вимагає воно, крім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в судовому засіданні не надано достатніх об`єктивних відомостей чи інформації, в яких були б належні та допустимі докази, які б свідчили про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, суд першої інстанції вважав, що в діях обвинуваченого, які проявилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження та смерть потерпілого, наявний склад кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, тому саме за цією статтею необхідно кваліфікувати дії ОСОБА_6 , перекваліфікувавши пред`явлене досудовим слідством обвинувачення за частиною 3 статті 286-1 КК України. З таким висновком погогоджується і апеляційний суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно відповідати характеру вчинених протиправних дій, їх небезпечності та інформації про особу винного.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Зі змісту оскаржуваного вироку суду першої інстанції вбачається, що з врахуванням вищезазначених вимог закону, при призначенні ОСОБА_6 покарання за вчинення ним інкримінованого злочину, було враховано ступінь тяжкості даного кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, судом було враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив тяжке кримінальне правопорушення, є особою, раніше не судимою, в якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого суд врахував, що обвинувачений на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей, має постійне місце роботи, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно, адміністративні стягнення щодо нього не накладалися, розкаявся у вчиненому, відшкодував потерпілим та цивільному позивачу матеріальну та моральну шкоду, та виявив бажання кошти, внесені в якості застави згідно ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 14.02.2022 року перерахувати на потреби ЗСУ.

При цьому, каяття обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, активне сприяння розкриття кримінального правопорушення було визнано судом обставинами, які пом`якшують покарання, обставин, що обтяжують покарання,судом встановлено не було.

Саме з врахуванням вищезазначеного, суд і дійшов висновку, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років при наслідках, що настали від таких протиправних дій останнього, а саме, смерть людини, що є непоправним, та не може бути компенсовано.

Крім того, виходячи із тяжких наслідків і обставин дорожньо-транспортної пригоди, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

З таким видом основного та додаткового покарання, призначеного ОСОБА_6 судом першої інстанції, колегія суддів погоджується в повному обсязі та вважати його м`яким, на що вказує прокурор у поданій апеляційній скарзі, підстав не вбачає, з врахуванням того, що таке покарання буде достатнім покаранням, передбаченим санкцією статті інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення.

Інших переконливих доводів, за яких вирок суду підлягав би зміні, в апеляційній скарзі прокурором не наведено, і під час апеляційного перегляду даного судового рішення таких обставин колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення внаслідок м`якості призначеного ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, яке буде достатнім для виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Підстав вважати, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років через м`якість та невідповідність тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, немає.

На думку колегії суддів, підстави для призначення ОСОБА_6 більш суворого покарання відсутні, тому вважає безпідставними доводи апеляційної скарги прокурора з цього приводу.

Таким чином, з огляду на вищевказане, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції відносно ОСОБА_6 ухвалено законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, підстави для його зміни чи скасування відсутні, у зв`язку з чим вирок суду слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 червня 2023 року відносно ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених за ч.3 ст.286 КК України,залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді