Справа № 461/3017/22
Провадження № 1-в/461/177/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2024 м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові подання Кременецького районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_3 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, -

в с т а н о в и в:

вироком Галицького районного суду м. Львова від 27.06.2022 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

12.08.2024 начальник Кременецького районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_4 , звернулася до суду з поданням, про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

В обґрунтуванням покликається на те, що вирок набрав законної сили 28.07.2022 та був направлений на виконання до уповноваженого органу з питань пробації 08.08.2022. У день отримання судового рішення, 08.08.2022 засудженому ОСОБА_3 за адресою, зазначеною у судовому рішенні, надіслано повідомлення про обов`язковість сплати штрафу у місячний строк після набрання вироком суду законної сили, та про необхідність повідомити про це уповноважений орган з питань пробації шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

Станом на 06.09.2022 уповноважений орган з питань пробації не отримував від засудженого документа про сплату штрафу. Інформації про причини невиконання вироку суду протягом понад 1 (одного) місяця уповноважений орган з питань пробації не отримав.

У зв`язку з цим, 06.09.2022 до Галицького районного суду міста Львова надіслано подання для вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу засудженому ОСОБА_3 . Однак, ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 28.09.2022 у задоволенні подання відмовлено.

Крім цього, 09.09.2022 на номер НОМЕР_1 здійснено телефонний дзвінок до засудженого, з метою встановлення факту сплати штрафу. В ході розмови останній пояснив, що на даний час штраф не сплачений.

Після повернення особової справи відносно засудженого ОСОБА_3 , 09.11.2022 останньому направлено повідомлення про обов`язковість сплати штрафу та про необхідність повідомити про це уповноважений орган з питань пробації шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу. Однак, 08.12.2022 лист із вказаним повідомленням повернувся на адресу Кременецького районного сектору №3 у зв`язку із відсутністю адресата за вказаним місцем проживання.

17.01.2023 працівникам Кременецького районного сектору №3 стало відомо, що громадянин ОСОБА_3 був призваний першим відділом Кременецького РТЦКСП згідно Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 та направлений в розпорядження військової частини НОМЕР_2 .

04.05.2023 та 11.07.2023 до Державної податкової служби України надсилалися запити в електронній формі на отримання інформації з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела отримання засудженим ОСОБА_3 доходів. Згідно отриманої інформації, впродовж 3-4 кварталів 2022 засуджений отримував дохід за ознаками «виплата військовослужбовцям» від військової часники НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_3 , а також «додаткове благо», джерелом доходу вказаний АТ «Сенс Банк». Впродовж 2023 засуджений отримував дохід за ознаками «виплата військовослужбовцям» від військових частин НОМЕР_2 . Таким чином, у громадянина ОСОБА_3 були у наявності джерела, з яких засуджений міг сплатити штраф.

У зв`язку із зазначеним, 28.09.2023 на адресу Галицького районного суду м. Львова було надіслано подання для вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу засудженому ОСОБА_3 . Однак, ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 18.10.2023 у задоволенні подання відмовлено.

11.03.2024 згідно інформації із Єдиного реєстру засуджених осіб, узятих під варту, зокрема інформації отриманої із Державної Податкової Служби України про джерела доходів засудженого стало відомо, що востаннє засуджений отримував дохід у жовтні 4 кварталу 2023 за ознакою «виплата військовослужбовцям» від військової частини НОМЕР_4 . Таким чином, у громадянина ОСОБА_3 були у наявності джерела доходів, з яких засуджений міг сплатити штраф. У зв`язку з цим, на адресу військової частини було надіслано запит з проханням підтвердити чи спростувати інформацію щодо перебування ОСОБА_3 на службі у військовій частині НОМЕР_4 та у разі позитивної відповіді повідомити чи має ОСОБА_3 намір та можливість сплачувати призначений судом штраф у розмірі 850 гривень, а також з проханням надати документ у разі сплати громадянином ОСОБА_3 штрафу. Однак, станом на 10.05.2024 відповідь до уповноваженого органу з питань пробації не надходила.

10.05.2024 до Галицького районного суду м.Львова надіслано подання для вирішення питання про заміну несплаченої суми штрафу засудженому ОСОБА_3 покаранням у виді громадських робіт. Однак, ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 23.05.2024 у задоволенні подання відмовлено, оскільки проходження військової служби унеможливлює виконання останнім громадських робіт.

Після повернення особової справи відносно ОСОБА_3 , 12.06.2024 на номер НОМЕР_1 до засудженого здійснено телефонний дзвінок з метою з`ясування інформації, чи має останній намір сплатити призначений судом штраф.

Однак, в телефонному режимі ОСОБА_3 повідомив, що не бажає сплачувати штраф. Також засудженому роз`яснено, що у разі ухилення від відбування покарання у виді штрафу, відносно нього може бути надіслано матеріали до територіального органу Національної поліції України для вирішення питання щодо притягнення його до відповідальності відповідно до статті 389 КК України.

Згідно інформації із Єдиного реєстру засуджених осіб, узятих під варту, зокрема інформації отриманої із Державної Податкової Служби України про джерела доходів засудженого стало відомо, що станом на 12.06.2024 востаннє засуджений отримував дохід за ознакою «виплата військовослужбовцям» у 1 кварталі 2024 року від військових частин НОМЕР_4 та НОМЕР_5 . Щодо отримання ОСОБА_3 впродовж 2024 року доходів за будь-якою іншою ознакою - інформація у органу пробації на момент перевірки відсутня.

За час перебування на обліку Кременецького районного сектору №3 кримінальних правопорушень ОСОБА_3 не вчиняв. Згідно інформації, що отримана із порталу «Судова влада» та засобами Єдиного державного реєстру судових рішень, за час перебування на обліку Кременецького районного сектору №3 ОСОБА_3 постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.10.2023 притягався до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Оскільки у ОСОБА_3 були у наявності джерела доходу, з яких він міг сплатити штраф, однак не сплатив такий, органом пробації 12.06.2024 до Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області були надіслані матеріали щодо засудженого ОСОБА_3 для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання у виді штрафу. Відомості про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.389 КК України 13.06.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000154. Однак, під час здійснення досудового розслідування в діях ОСОБА_3 не встановлено прямого умислу спрямованого на невиконання покарання у виді штрафу. Постановою сектору дізнання Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області від 28.06.2024 кримінальне провадження закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.389 КК України.

05.07.2024 за адресою місця проживання засудженого надіслано виклик про необхідність явки до Кременецького районного сектору №3 для ознайомлення із порядком та умовами відбування покарання у виді штрафу, а також з метою повторно з`ясувати намір засудженого його сплатити. 23.07.2023 лист із вказаним викликом повернувся на адресу Кременецького районного сектору №3 у зв`язку із закінченням терміну зберігання відправлення.

Таким чином, уповноваженим органом з питань пробації були здійснені усі можливі в межах наданих чинним законодавством повноважень заходи задля виконання судового рішення, однак строк давності виконання судового рішення сплинув 28.07.2024. Оскільки вирок не було виконано протягом двох років тому відповідно до ч.1 ст.80 КК України просить суд звільнити від відбування покарання ОСОБА_3 у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Представник органу з питань пробації в судове засідання не з`явилась, подала суду письмову заяву в якій просить здійснювати розгляд подання у її відсутності та звільнити ОСОБА_3 у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Прокурор ОСОБА_5 надіслав суду письмову заяву, в якій щодо звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку не заперечив, просить розглядати вказане подання у його відсутності.

Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно інформації, отриманої та наданої органом пробації, ОСОБА_3 мобілізований до лав ЗСУ.

Відповідно до ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Дослідивши матеріали подання та особової справи відносно засудженого ОСОБА_3 , суд приходить до наступних висновків.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Так, з матеріалів справи вбачається наступне.

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 27.06.2022 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Вирок набрав законної сили 28.07.2022 та був направлений на виконання до уповноваженого органу з питань пробації.

08.08.2021 Кременецьким районним сектором №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Тернопільській області отримано вказаний вирок на виконання.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що уповноваженим органом з питань пробації були здійснені усі можливі в межах наданих чинним законодавством повноважень заходи задля виконання судового рішення, однак вирок суду в частині призначеного покарання так і не виконано.

Згідно відповіді ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09.01.2023 вбачається, що засуджений ОСОБА_3 з 18.09.2022 був призваний на військову службу.

Орган пробації вказує на те, що з дня набрання вироку законної сили пройшло більше двох років, а тому є підстави для звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку із строків давності виконання обвинувального вироку.

У ч. 1 ст. 80 КК України зазначено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Окрім того, частиною третьою статті 80 КК України передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

У частині четвертій статті 80 КК України також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин.

Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Так, за змістом вимоги, яка міститься у матеріалах особової справи, виданої управлінням інформаційно-аналітичної підтримки Головного управління Національної поліції у Тернопільській області від 08.04.2024 ОСОБА_3 не вчинив нового кримінального правопорушення.

12.06.2024 до Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області було скероване подання та матеріали справи відносно засудженого ОСОБА_3 для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.389 КК України.

Однак, постановою сектору дізнання Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області від 28.06.2024 кримінальне провадження закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.389 КК України.

Отже, в матеріалах подання відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, призначеного вироком, або про вчинення ним нового злочину, а відтак, відсутні підстави для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування частини третьої або частини четвертої статті 80 КК України.

Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

На підставі викладеного та враховуючи той факт, що на цей час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку, факт ухилення від відбування покарання не встановлений, ОСОБА_3 не вчинив нового кримінального правопорушення, суд вважає, що подання органу пробації про звільнення ОСОБА_3 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 80 КК України, статтями 372, 376, 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

подання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання призначеного вироком Галицького районного суду м. Львова від 27.06.2022 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Галицький районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 16.08.2024

Суддя ОСОБА_1