ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/5189/24

Провадження № 1-в/210/668/24

18 листопада 2024 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривий Ріг заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про приведення вироків у відповідність до чинного законодавства,

ВСТАНОВИВ :

12 вересня 2024 року засуджений ОСОБА_4 звернувся в суд із заявою в порядку п.13 ч.1 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 КПК України, ст. 5, ч.2 ст.74 КК України, в якому просить привести покарання у відповідність до чинного законодавства.

Представник Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання. Поза межами судового засідання від представника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» ОСОБА_5 надійшла заява, в якій останній просив суд проводити розгляд справи без його участі.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі.

Прокурор в судовому засіданні щодо клопотання про звільнення засудженого ОСОБА_4 у зв`язку з декриміналізацією вчинених ним діянь не заперечував щодо епізодів за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.06.2021 року у справі №213/2369/21 та вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 02.12.2021 року у справі №197/311/21, шляхом визнання засудженим за ч.1 ст.162 КК України за епізодами від 01.08.2020 року, 07.02.2021 року, 06.05.2021 року, 17.05.2021 року, 20.05.2021 року, 21.05.2021 року, 24.05.2021 року.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до такого висновку.

Згідно із ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 1 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частинами 2 і 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів особової справи та встановлено під час судового розгляду, вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.07.2022 року у справі №183/1664/22 ОСОБА_4 , визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначеному йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання строком на 1 рік з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.08.2022 року у справі №183/47706/22 ОСОБА_4 , визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначеному йому покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворо покаранням, призначеного цим вироком більш суворим покаранням, призначеним вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.07.2022, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання строком на 1 рік з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.05.2023 року у справі №183/2329/23 ОСОБА_4 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185, ст. 70 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.08.2022 року, остаточно призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Згідно зазначеного вироку встановлено, що 04.08.2022 року ОСОБА_4 , спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 2870,00 грн., 26.10.2022 року спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 17 671,10 грн., 30.10.2022 року спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 2974,15 грн., його дії кваліфіковано за ч.4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинено повторно, в умовах воєнного стану; 02.12.2022 року спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1483,33 грн., 28.01.2023 року спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 2750,00 грн., його дії кваліфіковано за ч.4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинено повторно в умовах воєнного стану та 29.01.2023 року спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 362,10 грн., його дії кваліфіковано за ч.3 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинено повторно в умовах воєнного стану.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.05.2023 року у справі №183/5235/23 ОСОБА_4 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 70 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.08.2022 року, остаточно призначено покарання у виді 5 років 1 місяць позбавлення волі.

Згідно зазначеного вироку встановлено, що 09.02.2023 року ОСОБА_4 , спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1424,05 грн., 16.02.2023 року спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1237 грн., 01.04.2023 року спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 4558,76 грн.,його дії кваліфіковано за ч.4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану та 26.02.2023 року спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 3382,33 грн., його дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння майном шляхом зловживання довірою, вчиненому повторно.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.08.2023 року, на підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання більш суворим покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.05.2023 року поглинуто менш суворе покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.05.2023 року, остаточно призначено до відбуття ОСОБА_4 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Таким чином, встановлено, що засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)» за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.05.2023 року у справі №183/5235/23.

На час, до якого відносяться інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_4 діяння, положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна» №1449-VI від 04.06.2009 (далі - Закон України №1449-VI від 04.06.2009), згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009).

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

У нормах КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009 у 2022 році на час, до якого відносяться інкриміновані ОСОБА_4 діяння згідно вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.05.2023 року у справі №183/2329/23 крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 248 грн. 10 коп. Якщо вартість викраденого майна перевищувала 248 грн. 10 коп., то наставала кримінальна відповідальність.

Тоді як у 2023 році на час, до якого відносяться інкриміновані ОСОБА_6 діяння згідно вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.05.2023 року у справі №183/2329/23 та вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.05.2023 року у справі №183/5235/23, крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 268 грн. 40 коп. Якщо вартість викраденого майна перевищувала 268 грн. 40 коп., то наставала кримінальна відповідальність.

З 09.08.2024 набув чинності Закон України № 3886-IX від 18.07.2024, яким статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції. Зокрема, встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст. 4 КК України).

Згідно із ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи зазначені зміни до законодавства, а також положення наведеної вище ч.2 ст. 4 КК України та ч.1 ст.5 КК України, викрадення чужого майна шляхом крадіжки, вартістю до 2481 грн. на час, до якого відносять інкриміновані ОСОБА_4 діяння (04.08.2022 року, 26.10.2022 року, 30.10.2022 року, 02.12.2022 року), кваліфікувалися б за ч. 1 ст. 51 КУпАП, як дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки вартістю понад 2481 грн. - за ч.1 ст.185 КК України (крадіжка), а за наявності кваліфікуючих ознак - за відповідною частиною статті 185 КК України.

З вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.05.2023 року у справі №183/2329/23, ОСОБА_4 02.12.2022 року спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1483,33 грн., що не перевищує поріг настання кримінальної відповідальності за крадіжку на час вчинення відповідного злочину, тому наявні підстави стверджувати про внесення змін, які б усували караність діяння ОСОБА_4 за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, а саме у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь.

У 2023 році викрадення чужого майна шляхом крадіжки або шахрайства, вартістю до 2684 грн. на час, до якого відносять інкриміновані ОСОБА_4 діяння (28.01.2023 року, 29.01.2023 року, 09.02.2023 року, 16.02.2023 року, 26.02.2023 року, 01.04.2023 року), кваліфікувалися б за ч. 1 ст. 51 КУпАП, як дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки вартістю понад 2684 грн. - за ч.1 ст.185 КК України (крадіжка) або за ч.1 ст. 190 КК України (шахрайство), а за наявності кваліфікуючих ознак - за відповідною частиною статті 185, 190 КК України.

З вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.05.2023 року у справі №183/2329/23 вбачається, що 29.01.2023 року ОСОБА_4 спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 362,10 грн., що не перевищує поріг настання кримінальної відповідальності за крадіжку на час вчинення відповідного злочину, також наявні підстави стверджувати про внесення змін, які б усували караність діяння ОСОБА_4 за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, а саме у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь.

З вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.05.2023 року у справі №183/5235/23 вбачається, що 09.02.2023 року ОСОБА_4 , спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1424,05 грн., 16.02.2023 року спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1237 грн., що не перевищує поріг настання кримінальної відповідальності за крадіжку на час вчинення відповідного злочину, також наявні підстави стверджувати про внесення змін, які б усували караність діяння ОСОБА_4 за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, а саме у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь.

Відповідно до вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.07.2022 року у справі №183/1664/22 та вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.08.2022 року у справі №183/47706/22 ОСОБА_4 визнано винним у пред`явлених обвинуваченнях у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України, проте ст. ст. 263, 309 КК України не підпадає під декриміналізації відповідно до вимог Закону України № 3886-IX від 18.07.2024 року

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України,

ПОСТАНОВИВ :

Заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про приведення вироків у відповідність до чинного законодавства - задовольнити.

Привести у відповідність чинному законодавству вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.05.2023 року у справі №183/2329/23, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим:

за ч.4 ст. 185 КК України (за епізодами від 04.08.2022 року, 26.10.2022 року, 30.10.2022 року, 28.01.2023 року) із призначенням покарання 5 років 3 місяці позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.08.2022 року, остаточно призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Привести у відповідність чинному законодавству вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.05.2023 року у справі №183/5235/23 ОСОБА_4 , вважати засудженим:

за ч.4 ст.184 КК України (за епізодами від 01.04.2023 року) із призначенням покарання 5 років позбавлення волі;

за ч.2 ст. 190 КК України із призначити йому покарання 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворо покарання більш суворим покаранням визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на 5 років.

На підставі ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.08.2022 року, остаточно призначено покарання у виді 5 років 1 місяць позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворе покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.05.2023 року, більш суворим покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.05.2023 року поглинуто, остаточно призначено до відбуття ОСОБА_4 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з 05 квітня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1