ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2024 Справа №607/15446/24 Провадження №1-кп/607/1756/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000079 від 12 травня 2022 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великі Гаї, Тернопільського району, Тернопільської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, вдівця, офіційно непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3, 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018),

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , представника потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - ОСОБА_13 ,

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Встановлено, що у березні 2019 року у ОСОБА_3 , виник протиправний злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами шляхом обману, під приводом одержання їх в борг від ОСОБА_11 , який відомий йому впродовж тривалого періоду часу та з яким ОСОБА_3 перебував у дружніх відносинах.

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, направлений на заволодіння майном відомого йому ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , 04.03.2019, перебуваючи на прилеглій території до будинку АДРЕСА_2 , шляхом обману та зловживання довірою останнього, переконав ОСОБА_11 надати йому грошові кошти для оплати митних зборів за вантажний автомобіль, які зобов?язувався повернути до кінця поточного року, а саме до кінця 2019 року, однак реального наміру повертати ОСОБА_11 отримані кошти не мав.

В свою чергу, ОСОБА_11 , не усвідомлюючи оманливих дій ОСОБА_3 та довіряючи йому, передав останньому грошові кошти на загальну суму 6000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 04.03.2019 складало 161 173 гривень 46 копійок.

Отримавши від ОСОБА_11 грошові кошти на згадану суму, ОСОБА_3 , не маючи наміру їх повертати, фактично заволодів згаданими коштами, після чого використав їх на власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, в липні 2019 року ОСОБА_3 продовжив вчиняти протиправні дії спрямовані на подальше заволодіння грошовими коштами ОСОБА_11 шляхом обману та зловживання довірою останнього.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , 15.07.2019 перебуваючи на прилеглій території до будинку АДРЕСА_2 , шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_11 , не повернувши попередньо отримані від нього грошові кошти, переконав останнього надати йому ще одну суму грошових коштів для нарощення обсягів продажу транспортних засобів, які зобов?язувався повернути до 31.12.2019, однак реального наміру повертати отримані кошти не мав.

В свою чергу, ОСОБА_11 продовжуючи довіряти ОСОБА_3 та не усвідомлюючи вчинюваних ним оманливих дій та довіряючи йому, передав останньому грошові кошти на загальну суму 2 500 ЄВРО, що згідно курсу НБУ станом на 15.07.2019 складало 72 470 гривень 96 копійок та 500 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 15.07.2019 складало 12 880 гривень 29 копійок.

Отримавши від ОСОБА_11 грошові кошти на згадану суму, ОСОБА_3 , не маючи наміру їх повертати, фактично заволодів згаданими коштами, після чого використав їх на власний розсуд.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що фінансових можливостей повернути раніше отримані грошові кошти у нього не має, недобросовісно використовуючи довіру ОСОБА_11 , 10.09.2019 перебуваючи на території Технічного коледжу Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя, що по АДРЕСА_3 , в черговий раз зустрівся із ОСОБА_11 .

Під час вказаної зустрічі, ОСОБА_3 в черговий раз, ввівши в оману ОСОБА_11 та користуючись його довірою, переконав останнього передати йому грошові кошти, які зобов?язувався повернути до кінця поточного року, а саме до кінця 2019 року, однак реального наміру повертати отримані кошти не мав.

В свою чергу, ОСОБА_11 продовжуючи довіряти ОСОБА_3 та не усвідомлюючи вчинюваних ним оманливих дій, передав останньому грошові кошти на загальну суму 3 000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 10.09.2019 складало 75 079 гривень 70 копійок.

Таким чином, в період часу із 04.03.2019 по 10.09.2019 ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що фінансових можливостей повернути отримані від ОСОБА_11 грошові кошти у нього не має, недобросовісно використовуючи довіру ОСОБА_11 та обманюючи його, заволодів грошовими коштами останнього, без наміру їх повернення та усвідомлюючи протиправність своїх дій, в подальшому переховувався та уникав зустрічі із ОСОБА_11 .

Своїми протиправними діями ОСОБА_3 заволодів належними ОСОБА_11 грошовими коштами на загальну суму 321 604, 41 грн, що на момент вчинення кримінального правопорушення в двісті п?ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Окрім того, у квітні 2019 року у ОСОБА_3 , виник протиправний злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами шляхом обману, під приводом одержання їх в борг від ОСОБА_7 , який відомий йому впродовж тривалого періоду часу та з яким ОСОБА_3 перебував у дружніх відносинах.

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, направлений на заволодіння майном відомого йому ОСОБА_7 , у якого неодноразово позичав грошові кошти та щоразу їх повертав, ОСОБА_3 , 16.04.2019, перебуваючи на території котеджного містечка «Кленовий Гай», що по АДРЕСА_10, шляхом обману та зловживання довірою останнього, переконав ОСОБА_7 надати йому грошові кошти для власних потреб, які зобов?язувався повернути до 16.05.2019, однак реального наміру повертати ОСОБА_7 отримані кошти не мав.

В свою чергу, ОСОБА_7 , не усвідомлюючи оманливих дій ОСОБА_3 та довіряючи йому, передав останньому грошові кошти на загальну суму 6900 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 16.04.2019 складало 184 990 гривень 40 копійок.

Отримавши від ОСОБА_7 грошові кошти на згадану суму, ОСОБА_3 , не маючи наміру їх повертати, фактично заволодів згаданими коштами, після чого використав їх на власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, в грудні 2019 року ОСОБА_3 продовжив вчиняти протиправні дії спрямовані на подальше заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 шляхом обману та зловживання довірою останнього.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , 09.12.2019 перебуваючи на території АЗС «Маркет», що по вул. Микулинецька у м. Тернопіль, шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_7 , не повернувши попередньо отримані від нього грошові кошти, переконав останнього надати йому ще одну суму грошових коштів для особистих потреб, які зобов?язувався повернути до 01.07.2020, однак реального наміру повертати отримані кошти не мав.

В свою чергу, ОСОБА_7 продовжуючи довіряти ОСОБА_3 та не усвідомлюючи вчинюваних ним оманливих дій та довіряючи йому, передав останньому грошові кошти на загальну суму 56200 ЄВРО, що згідно курсу НБУ станом на 09.12.2019 складало 1479199 гривень 79 копійок.

Отримавши від ОСОБА_7 грошові кошти на згадану суму, ОСОБА_3 , не маючи наміру їх повертати, фактично заволодів згаданими коштами, після чого використав їх на власний розсуд.

Надалі, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу по заволодінню грошовими коштами шляхом введення в оману та зловживання довірою ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , діючи умисну не повернувши попередньо отримані кошти та без наміру їх повертати, 10.12.2019 перебуваючи на території СТО «4 на АДРЕСА_4 , зустрівся із ОСОБА_14 .

Під час вказаної зустрічі, ОСОБА_3 в черговий раз, ввівши в оману ОСОБА_7 та користуючись його довірою, переконав останнього передати йому грошові кошти для особистих потреб, які зобов?язувався повернути до 01.03.2020, однак реального наміру повертати отримані кошти не мав.

В свою чергу, ОСОБА_7 продовжуючи довіряти ОСОБА_3 та не усвідомлюючи вчинюваних ним оманливих дій, передав останньому грошові кошти на загальну суму 9 100 ЄВРО, що згідно курсу НБУ станом на 10.12.2019 складало 238 738 гривень 73 копійки.

Отримавши від ОСОБА_7 грошові кошти на згадану суму, ОСОБА_3 , не маючи наміру їх повертати, фактично заволодів згаданими коштами, після чого використав їх на власний розсуд.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що фінансових можливостей повернути раніше отримані грошові кошти у нього не має, недобросовісно використовуючи довіру ОСОБА_7 , 15.04.2020 перебуваючи на території Котеджного містечка «Кленовий Гай», що по АДРЕСА_10, а саме поблизу магазину «Смаколик», в черговий раз зустрівся із ОСОБА_7 .

Під час вказаної зустрічі, ОСОБА_3 в черговий раз, ввівши в оману ОСОБА_7 та користуючись його довірою, переконав останнього передати йому грошові кошти для особистих потреб, які зобов?язувався повернути до 15.05.2020, однак реального наміру повертати отримані кошти не мав.

В свою чергу, ОСОБА_7 продовжуючи довіряти ОСОБА_3 та не усвідомлюючи вчинюваних ним оманливих дій, передав останньому грошові кошти на загальну суму 10 800 ЄВРО, що згідно курсу НБУ станом на 15.04.2020 складало 320 847 гривень 48 копійок.

Таким чином, в період часу із 16.04.2019 по 15.04.2020 ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що фінансових можливостей повернути отримані від ОСОБА_7 грошові кошти у нього не має, недобросовісно використовуючи довіру ОСОБА_7 та обманюючи його, заволодів грошовими коштами останнього, без наміру їх повернення та усвідомлюючи протиправність своїх дій, в подальшому переховувався та уникав зустрічі із ОСОБА_7 .

Своїми протиправними діями ОСОБА_3 заволодів належними ОСОБА_7 грошовими коштами на загальну суму 2223776,41 грн, що на момент вчинення кримінального правопорушення в шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Окрім того, у листопаді 2019 року у ОСОБА_3 , виник протиправний злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами шляхом обману, під приводом одержання їх в борг від ОСОБА_10 , який відомий йому впродовж тривалого періоду часу та з яким ОСОБА_3 перебував у дружніх відносинах.

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, направлений на заволодіння майном відомого йому ОСОБА_10 , у якого і раніше позичав грошові кошти та одразу їх повертав, ОСОБА_3 , 12.11.2019, перебуваючи на прилеглій території до будинку АДРЕСА_5 , шляхом обману та зловживання довірою останнього, переконав ОСОБА_10 надати йому грошові кошти для купівлі вантажного транспортного засобу, які зобов?язувався повернути за першою вимогою, однак реального наміру повертати ОСОБА_10 отримані кошти не мав.

В свою чергу, ОСОБА_10 , не усвідомлюючи оманливих дій ОСОБА_3 та довіряючи йому, передав останньому грошові кошти на загальну суму 15 000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 12.11.2019 складало 367 665 гривень 27 копійок.

Отримавши від ОСОБА_10 грошові кошти на згадану суму, ОСОБА_3 , не маючи наміру їх повертати, фактично заволодів згаданими коштами, після чого використав їх на власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, в грудні 2019 року ОСОБА_3 продовжив вчиняти протиправні дії спрямовані на подальше заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 шляхом обману та зловживання довірою останнього.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , 17.12.2019 перебуваючи на прилеглій території до будинку АДРЕСА_5 , шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_10 , не повернувши попередньо отримані від нього грошові кошти, переконав останнього надати йому ще одну суму грошових коштів, які зобов?язувався повернути до 17.01.2020, однак реального наміру повертати отримані кошти не мав.

В свою чергу, ОСОБА_10 продовжуючи довіряти ОСОБА_3 та не усвідомлюючи вчинюваних ним оманливих дій та довіряючи йому, передав останньому грошові кошти на загальну суму 10 000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 17.12.2019 складало 234 903 гривень 76 копійок.

Отримавши від ОСОБА_10 грошові кошти на згадану суму, ОСОБА_3 , не маючи наміру їх повертати, фактично заволодів згаданими коштами, після чого використав їх на власний розсуд.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що фінансових можливостей повернути раніше отримані грошові кошти у нього не має, недобросовісно використовуючи довіру ОСОБА_10 , 27.02.2020 перебуваючи на прилеглій території до будинку АДРЕСА_5 , в черговий раз зустрівся із ОСОБА_10 .

Під час вказаної зустрічі, ОСОБА_3 в черговий раз, ввівши в оману ОСОБА_10 та користуючись його довірою, переконав останнього передати йому грошові кошти, які зобов?язувався повернути за першою вимогою, однак реального наміру повертати отримані кошти не мав.

В свою чергу, ОСОБА_10 продовжуючи довіряти ОСОБА_3 та не усвідомлюючи вчинюваних ним оманливих дій, передав останньому грошові кошти на загальну суму 15 000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 27.02.2020 складало 369 795 гривень.

Таким чином, в період часу із 12.11.2019 по 27.02.2020 ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що фінансових можливостей повернути отримані від ОСОБА_10 грошові кошти у нього не має, недобросовісно використовуючи довіру ОСОБА_10 та обманюючи його, заволодів грошовими коштами останнього, без наміру їх повернення та усвідомлюючи протиправність своїх дій, в подальшому переховувався та уникав зустрічі із ОСОБА_10 .

Своїми протиправними діями ОСОБА_3 заволодів належними ОСОБА_10 грошовими коштами на загальну суму 972 304,03 грн, що на момент вчинення кримінального правопорушення в шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Окрім цього, у січня 2020 року у ОСОБА_3 , винник злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном, повторно шляхом зловживання довірою.

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, направлений на заволодіння майном відомого йому ОСОБА_8 , у якого неодноразово позичав грошові кошти та щоразу їх повертав, ОСОБА_3 , 15.01.2020, перебуваючи в офісному приміщенні, яке знаходиться на ринку «Котломонтаж», що по АДРЕСА_6 , шляхом обману та зловживання довірою останнього, переконав ОСОБА_8 надати йому грошові кошти, які зобов?язувався повернути до 15.05.2020, однак реального наміру повертати ОСОБА_8 отримані кошти не мав.

В свою чергу, ОСОБА_8 , не усвідомлюючи оманливих дій ОСОБА_3 та довіряючи йому, передав останньому грошові кошти на загальну суму 19000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 15.01.2020 складало 456 488 гривень 30 копійок.

Отримавши від ОСОБА_8 грошові кошти на згадану суму, ОСОБА_3 , не маючи наміру їх повертати, фактично заволодів згаданими коштами, після чого використав їх на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що фінансових можливостей повернути отримані від ОСОБА_8 грошові кошти у нього не має, недобросовісно використовуючи довіру ОСОБА_8 та обманюючи його, заволодів грошовими коштами останнього, без наміру їх повернення та усвідомлюючи протиправність своїх дій, в подальшому переховувався та уникав зустрічі із ОСОБА_8 .

Своїми протиправними діями ОСОБА_3 заволодів належними ОСОБА_8 грошовими коштами на загальну суму 456 488, 30 грн, що на момент вчинення кримінального правопорушення в двісті п?ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Окрім того, у лютому 2020 року у ОСОБА_3 , винник злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном, повторно шляхом зловживання довірою.

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, направлений на заволодіння майном відомого йому ОСОБА_6 , у якого неодноразово позичав грошові кошти та щоразу їх повертав, ОСОБА_3 , 27.02.2020, перебуваючи на проспекті Степана Бандери у м. Тернопіль, шляхом обману та зловживання довірою останнього, переконав ОСОБА_6 , надати йому грошові кошти, які зобов?язувався повернути до 01.05.2020, однак реального наміру повертати ОСОБА_6 отримані кошти не мав.

В свою чергу, ОСОБА_6 , не усвідомлюючи оманливих дій ОСОБА_3 та довіряючи йому, передав останньому грошові кошти на загальну суму 5000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 27.02.2020 складало 123 245 гривень.

Отримавши від ОСОБА_6 грошові кошти на згадану суму, ОСОБА_3 , не маючи наміру їх повертати, фактично заволодів згаданими коштами, після чого використав їх на власний розсуд.

Надалі, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу по заволодінню грошовими коштами шляхом введення в оману та зловживання довірою ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , діючи умисну не повернувши попередньо отримані кошти та без наміру їх повертати, 01.04.2020 перебуваючи на проспекті Степана Бандери у м. Тернопіль, зустрівся із ОСОБА_6 .

Під час вказаної зустрічі, ОСОБА_3 в черговий раз, ввівши в оману ОСОБА_6 та користуючись його довірою, переконав останнього передати йому грошові кошти для викупу двох транспортних засобів на які уже були покупці, які зобов?язувався повернути за першою вимогою, однак реального наміру повертати отримані кошти не мав.

В свою чергу, ОСОБА_6 продовжуючи довіряти ОСОБА_3 та не усвідомлюючи вчинюваних ним оманливих дій, передав останньому грошові кошти на загальну суму 10 000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 01.04.2020 складало 276 289 гривень.

Отримавши від ОСОБА_6 грошові кошти на згадану суму, ОСОБА_3 , не маючи наміру їх повертати, фактично заволодів згаданими коштами, після чого використав їх на власний розсуд.

Таким чином, в період часу із 27.02.2020 по 01.04.2020 ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що фінансових можливостей повернути отримані від ОСОБА_6 грошові кошти у нього не має, недобросовісно використовуючи довіру ОСОБА_6 та обманюючи його, заволодів грошовими коштами останнього, без наміру їх повернення та усвідомлюючи протиправність своїх дій, в подальшому переховувався та уникав зустрічі із ОСОБА_6 .

Своїми протиправними діями ОСОБА_3 заволодів належними ОСОБА_6 грошовими коштами на загальну суму 399 534 грн, що на момент вчинення кримінального правопорушення в шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Окрім того, у січні 2020 року у ОСОБА_3 , винник злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном, повторно шляхом зловживання довірою.

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, направлений на заволодіння майном відомого йому ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , 15.01.2020, перебуваючи в офісному приміщенні, яке знаходиться на ринку «Котломонтаж», що по АДРЕСА_6 , шляхом обману та зловживання довірою останнього, переконав ОСОБА_9 надати йому грошові кошти, які зобов?язувався повернути до 15.05.2020, однак реального наміру повертати ОСОБА_9 отримані кошти не мав.

В свою чергу, ОСОБА_9 , не усвідомлюючи оманливих дій ОСОБА_3 та довіряючи йому, передав останньому грошові кошти на загальну суму 10000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 15.01.2020 складало 240 257 гривень.

Отримавши від ОСОБА_9 грошові кошти на згадану суму, ОСОБА_3 , не маючи наміру їх повертати, фактично заволодів згаданими коштами, після чого використав їх на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що фінансових можливостей повернути отримані від ОСОБА_9 грошові кошти у нього не має, недобросовісно використовуючи довіру ОСОБА_9 та обманюючи його, заволодів грошовими коштами останнього, без наміру їх повернення та усвідомлюючи протиправність своїх дій, в подальшому переховувався та уникав зустрічі із ОСОБА_9 .

Своїми протиправними діями ОСОБА_3 заволодів належними ОСОБА_9 грошовими коштами на загальну суму 240 257 грн, що на момент вчинення кримінального правопорушення в двісті п?ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Окрім цього, у травні 2022 року у ОСОБА_3 , виник повторний, протиправний злочинний умисел, направлений на заволодіння, шляхом обману грошових коштів, під приводом придбання за кордоном та доставки транспортного засобу.

Так, у травні 2022 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_12 виникли усні договірні відносини, відповідно до яких ОСОБА_3 мав придбати за кордоном та доставити для ОСОБА_12 автомобіль марки «Alfa Romeo 159», 2009 року випуску за кошти у сумі 3 650 доларів США, які мав надати йому потерпілий ОСОБА_12 .

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, направлений на заволодіння майном ОСОБА_12 , 06.05.2022, ОСОБА_3 , перебуваючи на території ТЦ «Епіцентр», що по АДРЕСА_7 , шляхом обману та зловживання довірою останнього, під вигаданим приводом придбання транспортного засобу за кордону та доставки його на територію України, заволодів грошовими коштами ОСОБА_12 , які були йому передані, як перший внесок у сумі еквівалентну 800 доларів США, що по курсу НБУ на 06.05.2022 складало 23 403, 92 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 , зловживаючи довірою, залишив місце вчинення злочину розпорядившись майном, здобутим шахрайським способом, на власний розсуд, чим ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 23 403, 92 грн.

2. Позиція сторони обвинувачення.

Прокурор ОСОБА_4 підтримав обвинувачення в повному обсязі за ч.ч. 2, 3, 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018), вважаючи всіма поданими доказами винуватість ОСОБА_3 у вчиненні даних кримінальних правопорушень доведеною.

Також просив призначити обвинуваченому ОСОБА_3 за даним кримінальним правопорушенням покарання:

- за ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018) - у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018) - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

- за ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018) - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вирішити у відповідності до вимог цивільного законодавства цивільні позови потерпілих.

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 під час судового розгляду висловили своє міркування щодо необхідності призначення обвинуваченому суворої міри покарання.

3. Позиція сторони захисту.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 вину у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав та вказав, що він дійсно позичав грошові кошти, однак це відбувалось за домовленістю та під розписки, у яких всі зазначені суми позичених ним грошових коштів більш завищені, ніж ті які він отримував. Не мав умислу на вчинення шахрайських дій. Також зауважив, що точно позичених сум по кожному потерпілому він не пам`ятає, але багатьом він уже повернув, а саме близько 90 відсотків позичених коштів. При цьому деяким він повинен повернути ще незначні суми, і лише після цього такі особи мали б йому віддати розписки.

Крім того, пояснив, що він не мав на меті заволодіти грошовими коштами ОСОБА_15 шляхом обману під приводом придбання за кордоном та доставки транспортного засобу. Надсилав ОСОБА_12 фото аналогічної машини, яка повинна була бути доставлена з-за кордону, однак її не привезли. Також за їхньою домовленістю він передав потерпілому ОСОБА_15 через його знайомого суми, яку був винен, а решту суми мав ще повернути і лише після цього ОСОБА_15 віддав би йому написану розписку.

Зазначив, що його вина лише є в тому, що у нього не склалось з бізнесом, пов`язаним з легковими автомобілями, про що щиро шкодує та просить вибачення за те, що винен кошти.

Крім того, просив дати можливість йому виправитись, підлікуватися, оскільки переніс другий інсульт і до кінця віддасть все, що винен. У разі ж визнання його винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, просить суд його суворо не карати.

Заявлені цивільні позови не визнає.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 просив виправдати обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки не вбачає в його діях шахрайських дій. Однак, якщо суд дійде до переконання у доведеності вини хоча б по якомусь з інкримінованих правопорушень, просить суворо не карати, зважаючи на поганий стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_3 та застосувати ст. 75 КК України. В задоволенні цивільних позовів просить відмовити.

4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Суд повно, всебічно та неупереджено дослідивши всі обставини даного кримінального провадження, об`єктивно та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на такому дослідженні, оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов таких висновків.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_3 , його винуватість в межах висунутого обвинувачення в повній мірі доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 суду повідомив, що знайомий з обвинуваченим, оскільки він займався автомобілями. ОСОБА_3 попросив позичити йому гроші для купівлі запчастин та розвитку свого бізнесу, пов`язаного з автомобілями, та запевнив, що поверне з процентами ці кошти через місяць, про що надав розписку. Однак грошові кошти останній не віддавав, а ще позичав у нього. Відтак до пів року він позичав йому 4 рази по 10 000 доларів США. Загалом близько 50 000 доларів США. Є розписки на всю суму. Декілька разів при передачі коштів була з ним дружина ОСОБА_16 . Зазначив, що позичені грошові кошти досі не повернуті, ОСОБА_3 віддав тільки 3 000 доларів США, як проценти від позиченою суми. Також зазначив, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області стягнуто з ОСОБА_3 в його користь одну суму неповернутого боргу в розмірі 10 000 доларів США.

Щодо міри покарання - просить призначити позбавлення волі.

Допитаний в судовому засіданні потерпілийОСОБА_11 суду повідомив, що знайомий з ОСОБА_3 давно, оскільки вони були сусідами. ОСОБА_3 попросив позичити йому гроші для діяльності пов`язаної з автомобілями. В грудні 2018 року він позичив ОСОБА_3 6000 доларів США, про що останній надав розписку. У липні 2019 року позичив ще близько 3 000 Євро. У вересні 2019 року ще позичив ОСОБА_3 3000 доларів США, однак розписки не брав, оскільки вірив йому. Зазначив, що позичені грошові кошти досі не повернуті, однак рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області стягнуто з ОСОБА_3 на його користь грошові кошти.

Щодо міри покарання - просить призначити позбавлення волі.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 суду повідомив, що у знайомий з ОСОБА_3 з 2015 року та вони перебували у дружніх відносинах. Неодноразово ОСОБА_3 звертався до нього щодо надання йому грошових коштів, які повертав. 16.04.2019 року ОСОБА_3 зателефонував до нього та попросив позичити йому 6 900 доларів США. Після чого ОСОБА_3 під`їхав до нього у Кленовий Гай , де він тимчасово тоді проживав та передав йому кошти, про що ОСОБА_3 написав розписку. Пізніше у грудні 2019 року, знаючи що він має певні кошти, ОСОБА_3 попросив у нього 56 200 Євро, які передавав на АЗС, що по АДРЕСА_4 . Наступного дня ОСОБА_3 зателефонував до нього і попросив ще 9 100 ЄВРО, які він надав, про що ОСОБА_3 написав розписку. Протягом цього часу вони підтримували зв`язок, бачились на авторинку, він інколи зідзвонювався з ним, оскільки радився щодо автомобіля, який хотів придбати, оскільки вважав ОСОБА_3 фахівцем у цьому. 15 квітня 2020 року ОСОБА_3 зателефонував до нього та попросив ще одну суму - 10 800 Євро, яку він надав, про що ОСОБА_3 написав розписку. Після чого останній не виходив на зв`язок. Зазначив, що ОСОБА_3 пояснював позичання великих сум тим, що він з-за кордону привозить траки, а один трак вартує від 5 до 7 тисяч Євро. Бізнесу пов`язаного з автомобілями він як такого не бачив, але бачив близько 6-7 автомобілів у ОСОБА_3 на подвір`ї, проте зауважив, що жодного вантажного автомобіля. Зазначив, що позичені кошти не повернуто. У порядку цивільного судочинства рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області повернуто йому 93 000 грн по одній з розписок, однак по іншому епізоду, не зазначеному в обвинувальному акті.

Заявлений цивільний позов підтримує, посилаючись на обставини, які викладені у письмовій формі у позовній заяві та просить його задовольнити.

Щодо міри покарання - просить призначити позбавлення волі.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду повідомив, що знайомий з ОСОБА_3 з 2016 року, оскільки останній допоміг йому купити два транспортні засоби та продати один транспортний засіб. Перший раз ОСОБА_3 позичав у нього кошти у 2019 році, але позичені кошти повернув. Наступні рази він позичав кошти на суму 10 000 доларів США та 5 000 доларів США, які не повернув. Кожного разу він призначав зустріч біля магазину «Обнова», що по просп. С. Бандери. Один раз при передачі коштів була присутня його мама, але оскільки ОСОБА_3 приїжджав на автомобілі «Opel Corsa», він пересідав до нього у автомобіль, відповідно мама бачила лише його приїзд і їхнє спілкування в машині. Зазначив, що неодноразово приїжджав до будинку ОСОБА_3 , щоб повернути вказані кошти, однак ОСОБА_3 переховувався, до нього виходила лише його дочка ОСОБА_18 , яка під час одного візиту повернула 2 000 доларів США, про що він написав розписку. По телефону ОСОБА_3 запевняв, що хоч і частинами, але поверне всю позичену суму. Однак решту суми, а саме 13 000 доларів США йому повернуто не було. Зазначив, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 2022 року стягнуто в його користь суму неповернутого основного боргу в розмірі 13 000 доларів США, що орієнтовно 83 000 гривен.

Щодо міри покарання - просить призначити максимальне покарання у виді позбавлення волі.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 суду повідомив, що влітку 2022 року він проживав у м. Вінниці і його знайомий порекомендував ОСОБА_3 як людину, яка надає послуги з доставлення автівки з-за кордону. На той час він хотів собі пригнати нове авто, скориставшись його послугами. Подзвонивши ОСОБА_3 він дізнався інформацію, яка була потрібна для цього, а також згодом, що потрібно передоплату в сумі 800 доларів США. На запитання щодо гарантій повернення цих коштів у випадку чогось, ОСОБА_3 відповів йому, що дає розписку і вони зустрічаються особисто. Підшукавши машину, ОСОБА_3 надав параметри та фото автомобіля «Alfa Romeo 159» у додатку Viber, після чого вони домовились про зустріч 06.05.2022 року в «Епіцентрі» у м. Вінниці. Під час зустрічі він робив запис розмови, а також зробив фото передачі коштів ОСОБА_3 у сумі 800 доларів США, про що отримав розписку, в якій він зобов`язався у випадку не пригону авто - повернути їх в повному розмірі. Щодо часу доставлення автомобіля ОСОБА_3 казав, що займе три тижні. В подальшому спілкувався з ним по Viber та отримував інформацію, що машина затримується, на границі не пропускають фури, машина стоїть на розтаможці. Згодом контакт пропав взагалі. Крім того, зазначив, що 21.08.2024 на сайті «Auto.ria» його дружина знайшла оголошення із фото цього ж автомобіля «Alfa Romeo 159». Подзвонивши до зазначеного власника автомобіля на ім`я ОСОБА_19 , останній повідомив, що ОСОБА_3 до нього звертався та отримав фотографії цього автомобіля. Також ОСОБА_12 зазначив, що завдана ОСОБА_3 шкода йому не повернута та не відшкодована.

Крім того, заявлений цивільний позов підтримує та просить задовольнити.

Щодо міри покарання - просить призначити позбавлення волі.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 суду повідомив, що познайомився з ОСОБА_3 орієнтовно 20 років тому на авторинку, оскільки останній займався купівлею та продажем автомобілів. Перший раз ОСОБА_3 позичив у нього грошові кошти у сумі 1 000 доларів США, які віддав. Надалі ОСОБА_3 протягом року приходив до нього на роботу та просив позичити грошові кошти для розвитку бізнесу, пов`язаного з пригоном фур. Відтак, у січні 2020 року позичив ОСОБА_3 19 000 доларів США, про що останній надав розписку та зобов`язався у травні 2020 року позичені кошти віддати. Передача коштів відбувалася на офісі в нього на роботі, що за адресою: АДРЕСА_6 у його присутності, ОСОБА_3 та ОСОБА_9 . До травня він з ОСОБА_3 спілкувалися, він запевняв що кошти віддасть. Однак у певний момент перестав виходити на зв`язок, не брав трубки. Одного разу він поїхав за місцем проживання ОСОБА_3 , однак вийшла дочка та повідомила, що батька немає. Зазначив, що грошові кошти ОСОБА_3 йому не повернув. Також є рішення суду, виконанням якого йому відшкодовано певну суму.

Поданий цивільний позов у даному кримінальному провадженні підтримує, посилаючись на обставини, які викладені у письмовій формі у позовній заяві та просить його задовольнити.

Щодо міри покарання - просить призначити обвинуваченому найсуворіше покарання.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 суду повідомив, що у січні 2020 року йому зателефонував товариш ОСОБА_8 з проханням позичити грошові кошти його знайомому ОСОБА_3 . Відтак, прибувши на роботу до ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_6 , у його присутності, він передав ОСОБА_3 10 000 доларів США, за умови повернення вказаних кошів у травні, про що останній надав розписку. Однак грошові кошти ОСОБА_3 йому не повернув.

Поданий цивільний позов у даному кримінальному провадженні підтримує, посилаючись на обставини, які викладені у письмовій формі у позовній заяві та просить його задовольнити.

Щодо міри покарання - просить призначити позбавлення волі.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 суду повідомила, що є матір`ю потерпілого ОСОБА_6 . У 2016 році познайомилась з ОСОБА_3 , оскільки вони з сином купляли в нього машину, пізніше ще одну, а відтак довіряли йому, оскільки він завжди виконував всі зобов`язання. З 2020 року ОСОБА_3 почав позичати у сина кошти, частина з яких була і її. Вона їздила з сином на зустрічі 2 рази і очікувала в машині, в той час як ОСОБА_3 під`їжджав на своєму автомобілі, у який її син сідав і там віддавав йому кошти, а ОСОБА_3 надавав йому розписку. Перший раз зустріч відбувалася біля магазину «Обнова» у м. Тернополі, вдруге у с-щі Велика Березовиця. Точної суми позичених коштів вона не знає, зазначила, що більше 10 000 доларів США. Також повідомила суду, що безпосередньо вона не спілкувалась з ОСОБА_3 , спілкувався лише її син. Відтак зі слів останнього ОСОБА_3 кошти не віддавав, попросив ще на місяць продовжити. За цей час він зник і не виходив на зв`язок. Син звертався щодо повернення позичених коштів до дочки ОСОБА_3 , на що остання погрожувала, що вони мають зв`язки. Зазначила, що їй відомо зі слів сина, що ОСОБА_3 лише один раз віддав відсотки від позиченої суми сину, але не всю суму.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 суду повідомила, що є матір`ю потерпілого ОСОБА_7 . Обвинувачений ОСОБА_3 постійно приїжджав до її сина позичати у нього гроші, з його слів для розвитку бізнесу пов`язаного з продажем машин. Зважаючи на те, що у обвинуваченого померла дружина та у нього залишились на утриманні двоє дітей, на прохання ОСОБА_3 син грошові кошти позичав. 16 квітня 2019 року позичив 6900 доларів США, що були її з чоловіком та сином сімейні заощадження. Зазначила, що бачила як ОСОБА_3 приїжджав по вказані кошти, однак безпосередньо факт передачі коштів вона не бачила, оскільки перебувала біля машини. Також зазначила, що син приніс їй письмову розписку про передачу вказаних коштів ОСОБА_3 . В подальшому зі слів сина знає, що 09 грудня 2019 року він позичив ОСОБА_3 56 000 ЄВРО. 10 грудня 2019 року 9100 ЄВРО. У квітні 2020 року знову позичив у сина 10 800 ЄВРО. Вона не спілкувалась з обвинуваченим, спілкувався тільки її син. Спочатку ОСОБА_3 відповідав на телефонні дзвінки сина і обіцяв, що поверне кошти. Пізніше ОСОБА_3 зник і не відповідав на телефонні дзвінки. Одного разу син поїхав до будинку, де жив ОСОБА_3 , однак останнього не було, а вийшла дочка та сказала, що дзвонити до батька не буде, оскільки він не піднімає від неї трубки.

Свідок ОСОБА_22 , дочка обвинуваченого, у судовому засіданні відмовилась від дачі показань відносно свого батька, відповідно до вимог ст. 63 Конституції України.

Окрім показань потерпілих та свідків, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3, 4 ст. 190 КК України, підтверджується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

По епізоду заволодіння грошовими коштами у потерпілого ОСОБА_11 :

- заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_11 від 19.07.2021 року, в якій останній просить притягнути до відповідальності ОСОБА_3 , який шляхом обману та шахрайських дій, заволодів його грошовими коштами в сумі: 6 500 доларів США та 2 500 Євро, які не повернув (станом на 19.07.2021) та відмовляється їх повернути, хоча власноручно написав відповідні розписки про одержання коштів із зобов`язанням повернути їх у встановлені строки;

- письмовою розпискою ОСОБА_3 від 15.07.2019, згідно з якою останній позичив гроші у ОСОБА_11 в сумі 6 500 доларів США та 2 500 Євро та зобов`язався повернути вищевказану суму грошей до 31.12.2019;

- заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_11 від 08.08.2022 року, в якій останній просить притягнути до відповідальності ОСОБА_3 , який шляхом обману та шахрайських дій, заволодів його грошовими коштами у сумі 6 500 доларів США та 2 500 Євро, які не повернув (станом на 08.08.2022) та відмовляється їх повернути, хоча власноручно написав відповідні розписки про одержання коштів із зобов`язанням повернути їх у строки вказані у розписках;

- рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.02.2021 у справі № 607/14677/20, відповідно до якого позов ОСОБА_11 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_11 борг за договором позики від 15 липня 2019 року у сумі 6500,00 (шість тисяч п`ятсот) доларів США та в сумі 2500,00 (дві тисячі п`ятсот) євро та три проценти річних у сумі 130,00 (сто тридцять) доларів США, та у сумі 50,00 (п`ятдесят) євро. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_11 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2702 (дві тисячі сімсот дві) грн. 50 коп. та 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп.;

По епізоду заволодіння грошовими коштами у потерпілого ОСОБА_7 :

- заявою ОСОБА_7 від 15.06.2020, в якій останній просить встановити місцезнаходження ОСОБА_3 та притягнути його до кримінальної відповідальності. В обґрунтуванні якої зазначив, що у грудні 2019 року його знайомий громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до нього із проханням надати йому у борг грошову суму 56200 Євро, для особистих потреб. Із даним громадянином у нього були давні довірчі відносини, тому 09 грудня 2019 року він надав йому у борг вказану суму, про що ОСОБА_3 надав йому письмову розписку. Після цього, 10 грудня 2019 року, ОСОБА_3 знову звернувся до нього з проханням надати йому у борг суму 9100 Євро. Він погодився та того ж дня надав йому у борг вказану суму, про що останній надав йому письмову розписку. У квітні 2020 року ОСОБА_3 повторно звернувся до нього із проханням надати йому у борг грошові кошти в сумі 6900 доларів США, він погодився та 16 квітня 2020 року надав йому грошові кошти у вказаній сумі, про що ОСОБА_3 надав йому письмову розписку. Гроші він передавав ОСОБА_3 в його автомобілі марки Opel Corsa. Для чого йому потрібні були гроші він йому не пояснював, однак запевняв, що поверне гроші в повному обсязі. Станом на 15.06.2020 ОСОБА_3 уникає з ним зустрічі, не відповідає на телефонні дзвінки, за місцем проживання відсутній, донька ОСОБА_3 повідомила його, що її батько поїхав з дому на початку травня та на зв?язок із нею не виходить. Вважає, що ОСОБА_3 , скориставшись його довірою, шляхом обману, отримав від нього грошові кошти, не маючи наміру повертати їх, чим спричинив йому матеріальну шкоду на загальну суму 65300 Євро та 6900 доларів США;

- письмовою розпискою ОСОБА_3 від 16.04.2019,згідно з якою останній позичив гроші в сумі 6 900 доларів США в ОСОБА_7 для особистих потреб та зобов`язався повернути грошові кошти в сумі 6 900 доларів США до 16.05.2019 року;

- письмовою розпискою ОСОБА_3 від 09.12.2019, згідно з якою останній позичив гроші в сумі 56 200 Євро в ОСОБА_7 для особистих потреб та зобов`язався повернути дані грошові кошти до 01.07.2020 року;

- письмовою розпискою ОСОБА_3 від 10.12.2019, згідно з якою останній позичив гроші в сумі 9 100 Євро в ОСОБА_7 для особистих потреб та зобов`язався повернути дані грошові кошти до 01.03.2020 року;

- письмовою розпискою ОСОБА_3 від 15.04.2020, згідно з якою останній позичив гроші в сумі 10 800 Євро в ОСОБА_7 на особисті потреби та зобов`язався дані грошові кошти повернути до 15.05.2020 р.;

- заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.11.2020 у справі № 607/10249/20, відповідно до якого позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 борг за договором позики від 16 квітня 2019 року у розмірі 6900 (шість тисяч дев`ятсот) доларів США та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 277 (двісті сімдесят сім) доларів 89 центів США. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 борг за договором позики від 10 грудня 2019 року у розмірі 9100 (дев`ять тисяч сто) євро та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 149 (сто сорок дев`ять) євро 59 євроцентів. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 судовий збір у сумі 4675 (чотири тисячі шістсот сімдесят п`ять) гривень 96 копійок;

По епізоду заволодіння грошовими коштами у потерпілого ОСОБА_10 :

- письмовою розпискою ОСОБА_3 від 17.12.2019, згідно з якою останній взяв в борг гроші в сумі 10 000 доларів США в ОСОБА_10 та зобов`язався повернути вищевказану суму грошей до 17.01.2020;

- письмовою розпискою ОСОБА_3 від 27.02.2020, згідно з якою останній взяв в борг гроші в сумі 15 000 доларів США в ОСОБА_10 та зобов`язався повернути вищевказану суму грошей за першою вимогою;

- письмовою розпискою ОСОБА_3 від 12.11.2019, згідно з якою останній взяв в борг гроші в сумі 15 000 доларів США в ОСОБА_10 та зобов`язався повернути вищевказану суму грошей за першою вимогою;

- заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_10 від 14.07.2021 року, в якій останній просить притягнути до відповідальності ОСОБА_3 , який шляхом обману та шахрайських дій, заволодів його грошовими коштами у сумі 40 000 доларів США, які не повернув (станом на 14.07.2021) та відмовляється їх повернути взагалі, хоча власноручно написав відповідні розписки про одержання коштів із зобов`язанням повернути їх у встановлені строки;

- заявою ОСОБА_10 від 03.05.2022, в якій останній просить притягнути до відповідальності ОСОБА_3 , який шляхом обману та шахрайських дій, заволодів його грошовими коштами в сумі 40 000 доларів США, які не повернув (станом на 03.05.2022) та відмовляється їх повернути, хоча власноручно написав відповідні розписки про одержання коштів із зобов`язанням повернути їх у встановлені строки;

- заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.10.2020 у справі № 607/9361/20, відповідно до якого позов ОСОБА_10 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_10 суму неповернутого боргу в розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів США, що еквівалентно 282 650 (двісті вісімдесят дві тисячі шістсот п`ятдесят) гривень по курсу НБ України на день ухвалення судового рішення, а також 2 675 (дві тисячі шістсот сімдесят п`ять) грн. 40 коп. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із позовом в суд;

Не узгодженість показань потерпілого ОСОБА_10 із дослідженими в судовому засіданнями доказами, щодо суми переданих ОСОБА_3 грошових коштів, суд тлумачить на користь обвинуваченого.

По епізоду заволодіння грошовими коштами у потерпілого ОСОБА_23 :

- письмовою розпискою ОСОБА_3 від 15.01.2020, згідно з якою останній позичив в ОСОБА_8 19 000 доларів США, які зобов`язався повернути в повному обсязі до 15.05.2024 року;

- заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 від 14.07.2021 року, в якій останній просить притягнути до відповідальності ОСОБА_3 , який шляхом обману та шахрайських дій, заволодів його грошовими коштами у сумі 19 000 доларів США, які не повернув (станом на 14.07.2021) та відмовляється їх повернути, хоча власноручно написав відповідні розписки про одержання коштів із зобов`язанням повернути їх у встановлені строки;

- ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.05.2020 у справі № 607/8224/20, згідно з якою заяву ОСОБА_23 про забезпечення позову задоволено частково та накладено арешт на зареєстровану за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_8 ) земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:1789, розташовану в АДРЕСА_1 , та заборонено будь-яким особам укладати угоди стосовно неї, проводити її реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати її відчуження будь-яким способом;

- ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.07.2020 у справі 607/8224/20, відповідно до якої заяву ОСОБА_23 про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на зареєстровані за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1) автомобілі TOYOTA COROLLA, 1998 року випуску, і RENAULT KANGOO, 2005 року випуску та заборонено будь-яким особам укладати угоди стосовно них, проводити їх реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати їх відчуження будь-яким способом;

- заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.09.2020 у справі № 607/8224/20, згідно з яким позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_8 заборгованість за договором позики від 15 січня 2020 року у розмірі 19000 доларів США, що еквівалентно станом на день винесення рішення 524 493 (п`ятсот двадцять дві тисячі чотириста дев`яносто три) грн. 10 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_8 понесений судовий збір у розмірі 5038,02 гривень. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.02.2021 заяву ОСОБА_3 про перегляд вказаного рішення залишено без задоволення;

По епізоду заволодіння грошовими коштами у потерпілого ОСОБА_9 :

- письмовою розпискою ОСОБА_3 від 15.01.2020, згідно з якою останній позичив в ОСОБА_9 10 000 доларів США, які зобов`язався повернути в повному обсязі до 15.05.2024 року;

- заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 від 14.07.2021 року, в якій останній просить притягнути до відповідальності ОСОБА_3 , який шляхом обману та шахрайських дій, заволодів його грошовими коштами у сумі 10 000 доларів США, які не повернув (станом на 14.07.2021) та відмовляється їх повернути взагалі, хоча власноручно написав відповідні розписки про одержання коштів із зобов`язанням повернути їх у встановлені строки;

- заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.07.2020 у справі № 607/8223/20, відповідно до якого позов ОСОБА_9 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_9 суму неповернутого боргу в розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів США, 2 651 (дві тисячі шістсот п`ятдесят одну) грн. 59 коп. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із позовом в суд;

По епізоду заволодіння грошовими коштами у потерпілого ОСОБА_6 :

- письмовою розпискою ОСОБА_3 від 01.04.2020, згідно з якою останній взяв в борг гроші в сумі 10 000 доларів США в ОСОБА_6 та зобов`язався повернути вищевказану суму грошей за першою вимогою;

- письмовою розпискою ОСОБА_3 від 27.02.2020, згідно з якою останній взяв в борг гроші в сумі 5 000 доларів США в ОСОБА_6 та зобов`язався повернути вищевказану суму грошей до 01.05.2020;

- заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 від 08.08.2022 року, в якій останній просить притягнути до відповідальності ОСОБА_3 , який шляхом обману та шахрайських дій, заволодів його грошовими коштами у сумі 13 000 доларів США, які не повернув (станом на 08.08.2022) та відмовляється їх повернути, хоча власноручно написав відповідні розписки про одержання коштів із зобов`язанням повернути їх у встановлені строки;

- рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.01.2022 у справі № 607/16451/21, відповідно до якого позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договорами позики задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_6 суму неповернутого основного боргу в розмірі 13 000 (тринадцять тисяч) доларів США за договорами позики, а також судовий збір у розмірі 11 350 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят) грн. сплачений позивачем при зверненні із позовом в суд. Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.05.2022 у вказаній справі із ОСОБА_3 стягнуто в користь ОСОБА_6 2 724 (дві тисячі сімсот двадцять чотири) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу;

По епізоду заволодіння грошовими коштами у потерпілого ОСОБА_12 :

- письмовою заявою ОСОБА_12 від 30.08.2022 року, в якій останній просить притягнути до відповідальності ОСОБА_3 , який 06.05.2022 шахрайським шляхом заволодів його грошовими коштами на загальну суму 800 доларів США під приводом купівлі-продаж автомобіля;

-письмовою розпискою ОСОБА_3 від 06.05.2022, відповідно до якої останній взяв завдаток у розмірі 800 доларів США за пригон автомобіля марки Альфа-Ромео від ОСОБА_12 , зобов`язався пригнати даний автомобіль та допомогти з оформленням документів до 06.06.2022 року. В разі виникнення непередбачуваних обставин зобов`язався повернути завдаток у повному обсязі;

- скріншотами переписки з мобільного телефону у додатку «Viber» між ОСОБА_3 та ОСОБА_12 щодо купівлі автомобіля марки «Alfa Romeo 159» за кордоном та доставки його на територію України;

- фотознімком, на якому зображені ОСОБА_3 та ОСОБА_12 під час передачі грошових коштів за купівлю та доставлення автомобіля з-за кордону;

- скріншотами переписки з мобільного телефону у додатку «Viber» між ОСОБА_12 та особою на ім`я ОСОБА_19 , який є власником автомобіля марки «Alfa Romeo 159» та розмістив фото вказаного автомобіля на сайті «Авторіа»;

- протоколом огляду від 31 січня 2023 року, відповідно до якого проведено огляд диску CD-R. При відкритті вищевказаного диску було встановлено, що на ньому містяться 3 аудіо файли audio_2022-09-06_17-57-29.ogg, audio_2022-09-06_17-57-44.ogg та audio_2022-09-06_17-58-05.ogg загальним об`ємом 17.2 МВ. При відкритті файлу audio_2022-09-06_17-57-29.ogg було встановлено, що вищевказаний файл являється записом розмови гр. ОСОБА_12 з гр. ОСОБА_3 При відкритті файлу audio_2022-09-06_17-57-44.ogg було встановлено, що вищевказаний файл являється записом розмови гр. ОСОБА_12 з гр. ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», отримання майна з умовою виконання якого-небудь зобов`язання може бути кваліфіковане як шахрайство лише в тому разі, коли винна особа ще в момент заволодіння цим майном мала на меті його привласнити, не виконуючи зобов`язання.

Аналізуючи докази, надані стороною обвинувачення в їх сукупності, суд дійшов до переконання щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні шахрайства, оскільки, ними підтверджується факт, що ОСОБА_3 в момент заволодіння коштами потерпілих, мав намір їх привласнити, не виконуючи зобов`язання. Так, про дану обставину, свідчать наступні докази, які суд вважає належними та допустимими:

- заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.03.2023 у справі № 607/18385/23, відповідно до якого позов ОСОБА_24 до ОСОБА_3 про стягнення коштів задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_24 3000 доларів США, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 1097,06 грн;

- заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.08.2021 у справі № 607/8325/21, відповідно до якого позов ОСОБА_25 до ОСОБА_3 про стягнення боргу задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_25 заборгованість у розмірі 2000 (дві тисячі) доларів США, що еквівалентно 55460 (п`ятдесят п`ять тисяч чотириста шістдесят гривень). Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_25 908 гривень судового збору;

- заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.04.2023 у справі № 607/1845/23, відповідно до якого позов ОСОБА_26 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами позики задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_26 заборгованість за договором позики від 05 лютого 2020 року у сумі 20000 (двадцять тисяч) доларів США. Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_26 заборгованість за договором позики від 11 березня 2020 року у сумі 20000 (двадцять тисяч) доларів США. Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_26 заборгованість за договором позики від 15 квітня 2020 року у сумі 20000 (двадцять тисяч) доларів США. Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_26 судовий збір у сумі 13420 (тринадцять тисяч чотириста двадцять) гривень;

- заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.10.2020 у справі № 607/8371/20, відповідно до якого позов ОСОБА_27 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_27 заборгованість за договором позики від 01 липня 2019 року у розмірі 54000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на день ухвалення рішення становить 1 529 496 (один мільйон п`ятсот двадцять дев`ять тисяч чотириста дев`яносто шість) грн. та три відсотки річних у розмірі 1122,90 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на день ухвалення рішення становить 31805 (тридцять одна тисяча вісімсот п`ять) грн. 02 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_27 понесений судовий збір у розмірі 10510 гривень;

- ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.07.2020 у справі № 607/8371/20, згідно з якою заяву ОСОБА_27 задоволено частково та накладено арешт на належні ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_9 часток житлового будинку по АДРЕСА_1 , та заборонено вчиняти нотаріальні дії щодо посвідчення договорів відчуження вказаного нерухомого майна;

- копія матеріалів зведеного виконавчого провадження № 63376129 на 185 арк., які отримані за результатами тимчасового доступу до речей і документів від 10.07.2024 в приміщенні відділення державної виконавчої служби у м. Тернопіль Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. Згідно цього виконавчого провадження боржником є ОСОБА_3 , а стягувачами: ОСОБА_11 , ОСОБА_24 , ОСОБА_27 , ОСОБА_25 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ;

- копія матеріалів цивільних справ: № 607/8223/20, № 607/8224/20, №607/9361/20, №607/10249/20, № 607/14677/20, №607/16451/21, № 607/8371/20 на 95 арк., які отримані за результатами тимчасового доступу до речей і документів від 02.07.2024 в приміщенні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

Крім того, з метою оцінки вказаних доказів за ознаками належності, допустимості та достовірності, установлення обставин, що мають значення для цього кримінального провадження, а також з питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку, судом досліджено також процесуальні рішення, документи та інші матеріали, що подані стороною обвинувачення, а саме:

- протокол тимчасового доступу до речей та документів від 08 березня 2023 року, відповідно якого здійснено тимчасовий доступ до цивільних справ № 607/8223/20 та №607/8224/20 та вилучено оригінал розписки ОСОБА_3 (справа № 607/8223/20) та оригінал розписки ОСОБА_3 (справа № 607/8224/20);

- протокол тимчасового доступу до речей та документів від 31 березня 2023 року, відповідно якого здійснено тимчасовий доступ до цивільних справ № 607/10249/20, №607/14677/20 та вилучено копії розписок ОСОБА_3 в кількості 3 шт. на 3 арк.;

- інформація Національного банку України № 61-0031/32341 від 25.04.2024 щодо офіційного курсу гривні до іноземної валюти станом на визначену дату:

ДатаКількість одиницьНазва валютиОфіційний курс, грн
04.03.2019100Долар США2686,2244
16.04.2019100Долар США2681,0204
15.07.2019100Долар США2576,0584
10.09.2019100Долар США2502,6567
12.11.2019100Долар США2451,1018
17.12.2019100Долар США2349,0376
15.01.20201Долар США24,0257
27.02.20201Долар США24,6490
01.04.20201Долар США27,6289
06.05.20221Долар США29,2549
15.07.2019100Євро2898,8385
09.12.2019100Євро2632,0281
10.12.2019100Євро2623,5026
15.04.20201Євро29,7081

- відповідь № 190 від 03.05.2024 на запит заступника начальника районного управління поліції - начальника слідчого відділу Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області полковника поліції ОСОБА_28 від 18.04.2024 № 5603/03/24/6-24 щодо інформації розміщення оголошень на сайті «Auto.ria», з якого вбачається, що ОСОБА_3 має зареєстрований акаунт на сайті «Auto.ria» та є його користувачем;

- доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій ( у порядку п. 3 ч. 2 ст. 40 ПК України) слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області капітана поліції ОСОБА_29 № 1299д/9/7-2023 від 19.01.2023, супровідного листа про надсилання матеріалів виконаного доручення для долучення до кримінального провадження, рапорту інспектора ВПК в Тернопільській області ДКП НП України ст. лейтенанта поліції ОСОБА_30 від 27.01.2023, відповідно до якого в ході виконання доручення було здійснено телефонний дзвінок через месенджер «Viber» на мобільний номер телефону НОМЕР_3 . Під час телефонної розмови було встановлено, що даним абонентським номером, на протязі останніх 10 років, користується ОСОБА_31 ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель м. Чернівці, однак останній на даний час перебуває в Республіці Польща. Також ОСОБА_32 повідомив, що дійсно у його власності з грудня 2021 року перебував автомобіль марки Альфа Ромео 2009 року випуску, з об?ємом двигуна НОМЕР_4 , однак літом 2022 року він вирішив його продати. З цією метою ним в період з травня по червень поточного року розміщувалось відповідне оголошення на торгівельному майданчику «Авторіа». У той період коли оголошення було активне, до нього телефонувало багато потенційних покупців, скільки саме пригадати не може, однак, як зазначив ОСОБА_32 , особа на прізвище ОСОБА_3 з ним не зв?язувалась та останньому не відома. Але в подальшому ОСОБА_32 , повідомив, що до нього 18.05.2022 року зателефонував невідомий чоловік з номеру телефону НОМЕР_5 та попросив переслати йому фото автомобіля Альфа Ромео, щоб в подальшому перепродати вищевказаний автомобіль. ОСОБА_33 погодився і в месенджері «Viber» переслав фото автомобіля на вищевказаний мобільний номер. Також ОСОБА_32 повідомив, що в червні 2022 р. до нього телефонував, із мобільного номеру телефону НОМЕР_6 , чоловік, який представився ОСОБА_12 , та розпитував про вищевказаний автомобіль марки Альфа Ромео. Також ОСОБА_34 повідомив, що йому намагався продати цей автомобіль громадянин ОСОБА_3 , взявши при цьому грошові кошти у вигляді завдатку, а також вказав, що фотографії автомобіля, за який ОСОБА_34 дав завдаток ідентичні із фото розміщене на сайті «Авторіа».

Щодо долучених стороною обвинувачення документів суд зазначає, що вказані докази є недопустимими, оскільки слугують внутрішніми документами та не можуть слугувати доказами по справі, а їх прийняття судом порушить засаду безпосередності дослідження показань, речей і документів, зміст якої розкритий в ст. 23 КПК України.

Окрім того, суд не оцінює долучені інформаційні довідки та витяги щодо об`єктів майна та їх обтяжень обвинуваченого ОСОБА_3 , а також реєстрації транспортних засобів за гр. ОСОБА_3 станом на 17.04.2024, як доказ, оскільки вказані документи не є джерелом доказів в даному кримінальному провадженні.

Статтею 190 КК України, передбачено кримінальну відповідальність за шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою.

Як випливає зі змісту зазначеної норми кримінального закону та правозастосовної практики, отримання майна за умови виконання якого-небудь зобов`язання належить кваліфікувати як шахрайство в тому разі, коли винна особа в момент заволодіння цим майном мала на меті його присвоїти, а зобов`язання - не виконувати. Як шахрайство, вчинене шляхом зловживання довірою, слід розглядати укладення договорів кредиту, позики, попередньої оплати за виконання певної робити тощо без наміру повернути отримані кошти чи інші матеріальні цінності, виконати належно обумовлену роботу чи повернути борг. Обман як спосіб шахрайства полягає в повідомленні потерпілому неправдивих відомостей або у приховуванні відомостей про різноманітні обставини, повідомлення яких мало б суттєве значення для поведінки потерпілого. До вказаних обставин відносяться й такі, що стосуються певних подій, юридичних фактів, дій окремих осіб. Із суб`єктивної сторони шахрайство характеризується прямим умислом і корисливим мотивом.

У цій справі встановлено, що ОСОБА_3 , під час отримання грошей у потерпілих в позику чи під приводом авансу за автомобіль (епізод щодо потерпілого ОСОБА_12 ), застосовував обман та зловживання довірою потерпілих із метою викликати у них упевненість у правомірності своїх дій, не повідомляючи про свої справжні наміри та дійсні обставини, що суттєво вплинули на рішення потерпілих про передачу йому коштів, а тому всі зібрані у справі докази переконливо доводять факт наявності у нього умислу на заволодіння чужим майном саме у вказаний спосіб.

5. Статті (частини статті) КК України, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Таким чином, суд дійшов до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії:

- за ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018) - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно;

- за ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018) - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, у великих розмірах;

- за ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018) - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно в особливо великих розмірах.

6. Мотиви призначення покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст. 50, 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, конкретні обставини провадження, особу винного, який раніше не судимий, відомості щодо його стану здоров`я, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, позицію потерпілих, щодо необхідності суворого покарання обвинуваченого, а тому дійшов до переконання про необхідність призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі.

Аналізуючи вищенаведене, суд дійшов до переконання, що, з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , йому слід призначити покарання за санкціями частин статтей обвинувачення за ч. 2, 3, 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018) у виді позбавлення волі, на строк наближений до максимального, встановлений ч. 2, 3, 4 статті 190 КК України, чинній на момент винесення вироку, у відповідності до ст. 5 КК України, оскільки її застосування саме в цій редакції покращує становище обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України слід призначити покарання за вчинені кримінальні правопорушення шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим у виді позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 слід рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

На підставі ст. 72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_3 слід зарахувати термін його попереднього ув`язнення з моменту затримання, тобто з 03 червня 2024 року (з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою), по дату винесення вироку включно, тобто по 06 листопада 2024, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, продовжений судом до 08 листопада 2024 року, слід продовжити до 03 січня 2025 року.

7. Вирішення цивільних позовів.

У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_12 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 23 403,92 гривень, завданої кримінальним правопорушенням. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 06.05.2022 ОСОБА_3 під вигаданим приводом придбання транспортного засобу за кордону та доставки його на територію України заволодів грошовими коштами ОСОБА_12 , які йому були передані, як перший внесок у сумі еквіваленту 800 доларів США, що по курсу НБУ на 06.05.2024 складало 23 403,92 гривень.

Крім того, потерпілим ОСОБА_7 було заявлено цивільний позов про відшкодування завданої матеріальної шкоди у сумі 75 300 Євро та 6 900 доларів США, що в еквіваленті до курсу гривні станом на 31.07.2024 становить 3 627 783,72 гривень та суму нарахованих трьох відсотків річних 435 334 гривень за період із 01.08.2020 по 01.08.2024. Також просить стягнути завдану моральну шкоди у розмірі 100 000 гривень, в обґрунтуваннях чого зазначає, що в результаті протиправних дій, йому спричинені триваючі душевні страждання пов`язані як із самим фактом шахрайства, так із тривалим перебуванням на стаціонарному, амбулаторному лікуваннях в медичних закладах, внаслідок чого непоправно було порушено його здоров`я, що підтверджується копіями виписок із медичної карти стаціонарного хворого. Також вказаними протиправними діями порушено ритм його сімейного та суспільного життя.

Також представником потерпілого ОСОБА_8 - адвокатом ОСОБА_13 було заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 19 000 доларів США та моральної шкоди 500 000 гривень завданих кримінальним правопорушенням, а також 15 000 гривень в рахунок відшкодування витрат понесених на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 . ОСОБА_8 протягом чотирьох років позбавлений значної суми грошових коштів, які були його заощадженнями накопиченими ним протягом тривалого періоду життя. Через протиправні дії ОСОБА_3 , він втратив сон, порушився його звичний ритм життя та внаслідок пережитого стресу, у зв`язку із втратою заощаджень погіршився стан його здоров`я, він втратив вироблені роками життєві зв`язки, відновлення його звичного стану є практично неможливим.

Крім того, представником потерпілого ОСОБА_9 - адвокатом ОСОБА_13 було заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 10 000 доларів США та моральної шкоди 500 000 гривень завданих кримінальним правопорушенням, а також 15 000 гривень в рахунок відшкодування витрат понесених на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 . ОСОБА_8 протягом чотирьох років позбавлений значної суми грошових коштів, які були його заощадженнями накопиченими ним протягом тривалого періоду життя. Через протиправні дії ОСОБА_3 , він втратив сон, порушився його звичний ритм життя та внаслідок пережитого стресу, у зв`язку із втратою заощаджень погіршився стан його здоров`я, він втратив вироблені роками життєві зв`язки, відновлення його звичного стану є практично неможливим.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повідомив, що пред`явлені до нього цивільні позови не визнає у повному обсязі та заперечив щодо їх задоволення.

Згідно з ст. 127 КПК України, передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Крім того, згідно із вимог ст. 22 ЦК України, яка передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно із вимогами ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з правовим висновком Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 09 травня 2024 року у справі № 759/4769/14 (провадження № 51-4574км23) майнова шкода, завдана потерпілому в результаті заволодіння його коштами в іноземній валюті, стягується у відповідній валюті, а не в її гривневому еквіваленті на час вчинення злочину.

Вирішуючи цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_12 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 23 403,92 грн майнової шкоди, суд враховує те, що діями обвинуваченого внаслідок заволодіння шляхом обману (шахрайства) грошовими коштами ОСОБА_12 останньому було завдано майнову шкоду, розмір якої встановлено в іноземній валюті органом досудового розслідування та зазначено у матеріалах кримінального провадження, згідно пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення, виходячи з принципів законності та справедливості, а також враховуючи практику Верховного Суду, майнова шкода, завдана ОСОБА_12 в результаті заволодіння його коштами в іноземній валюті підлягає стягненню в іноземній валюті, а не в її гривневому еквіваленті на час вчинення злочину. Відтак суд дійшов до переконання, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення та стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 в користь ОСОБА_12 800 доларів США.

Вирішуючи цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_7 , суд дійшов висновку, що такий підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 майнової шкоди, суд враховує те, що діями обвинуваченого внаслідок заволодіння шляхом обману (шахрайства) грошовими коштами ОСОБА_7 останньому було завдано шкоду, розмір якої встановлено в іноземній валюті органом досудового розслідування та зазначено у матеріалах кримінального провадження, згідно пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення, виходячи з принципів законності та справедливості, а також враховуючи практику Верховного Суду, майнова шкода, завдана ОСОБА_7 та заявлена у цивільному позові в результаті заволодіння його коштами в іноземній валюті підлягає стягненню в іноземній валюті, а не в її гривневому еквіваленті на час вчинення злочину. Відтак суд дійшов до переконання, що слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в користь ОСОБА_7 75 300 Євро та 6 900 доларів США.

Щодо вимоги про стягнення 3% річних за несвоєчасне виконання зобов`язання за період із 01.08.2020 по 01.08.2024 в розмірі 435 334 гривень, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16, колегія суддів зробила висновок, що 3 % річних, передбачені ст. 625 ЦК України, можуть бути визначені у доларах США та нараховуються виходячи із простроченої суми, вираженої у відповідній грошовій валюті. У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Разом з тим, 24.02.2022 Указом Президента України№ 64/2022«Про введення воєнного станув Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який продовжувався Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 171.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024, № 469/2024 від 23.07.2024, № 740/2024 від 28.10.2024 та діє і дотепер.

Відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40 - 44, ст. 356) доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Отже, пунктом 2 частини 3 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України № 2120-IX передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Таким чином, суд дійшов висновку, що 3 % річних слід обраховувати від простроченої суми боргу за період з моменту заявленого позивачем прострочення грошового зобов`язання до моменту визначеного вищевказаним законом, а саме з 01.08.2020 по 23.02.2022.

Здійснивши розрахунок 3 % річних за період з 01.08.2020 по 23.02.2022, суд дійшов до висновку що розмір 3% річних за прострочення виконання зобов`язання, який підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 становить 3 537,55 Євро (за період 01.08.2020 - 31.12.2020: 75 300,00 x 3 x 153 : 366 :100 = 944,34 Євро; за період 01.01.2021 - 31.12.2021: 75 300,00 x 3 x 365 : 365 :100 = 2 259,00 Євро; за період 01.01.2022 - 23.02.2022: 75 300,00 x 3 x 54 : 365 :100 = 334,21 Євро; сума 3 537,55 Євро). А також 324,15 доларів США (за період 01.08.2020 - 31.12.2020: 6900,00 x 3 x 153 : 366 :100 = 86,53 доларів США; за період 01.01.2021 - 31.12.2021: 6900,00 x 3 x 365 : 365 :100 = 207,00 доларів США; за період 01.01.2022 - 23.02.2022: 6900,00 x 3 x 54 : 365 :100 = 30,62 доларів США; сума 324,15 доларів США).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що слід стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 суму нарахованих трьох відсотків річних, що відповідно становить 3 537,55 Євро та 324,15 доларів США.

Крім того, при вирішенні цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування судом враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.12.2020 у справі №752/17832/14-ц, розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Аналогічний висновок міститься у Постанові Верховного суду від 15 лютого 2023 року у справі №199/6521/19 де зазначено про те, що визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Як зазначає Верховний Суд у Постанові від 05 грудня 2022 року у справі №214/7462/20, при визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

Відтак суд погоджується з доводами потерпілого, що протиправна винна поведінка ОСОБА_3 спричинила ОСОБА_7 певні негативні наслідки, які були пов`язані із переживаннями щодо відсутності його майна.

При визначенні розміру завданої моральної шкоди, суд, із врахуванням характеру, обсягу та тривалості порушення прав потерпілого, тяжкості вимушеної втрати потерпілим звичайного способу життя та завданих у зв`язку із цим моральних страждань та пережитого стресу, необхідності вживати додаткових зусиль для відновлення своїх порушених прав та необхідності лікування, дійшов до переконання про те, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_7 в частині стягнення моральної шкоди підлягають до часткового задоволення, в розмірі 50 000, що буде відповідати принципам законності та обґрунтованості.

Вирішуючи цивільні позови, заявлені потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , суд дійшов висновку, що такі підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Щодо вирішення цивільних позовів, в частині матеріальної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно вимог цивільно-процесуального законодавства, суд не може повторно розглядати позовну заяву між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Так, заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.09.2020 у справі № 607/8224/20 задоволено позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_8 заборгованість за договором позики від 15 січня 2020 року у розмірі 19000 доларів США, що еквівалентно станом на день винесення рішення 524 493 (п`ятсот двадцять дві тисячі чотириста дев`яносто три) грн. 10 коп.

Також заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.07.2020 у справі № 607/8223/20 задоволено позов ОСОБА_9 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_9 суму неповернутого боргу в розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів США, 2 651 (дві тисячі шістсот п`ятдесят одну) грн 59 коп. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із позовом в суд.

Таким чином, зважаючи на викладені обставини в задоволенні позовної заяви ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди слід відмовити, оскільки дані позовні вимоги вже були предметом розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вирішуючи заявлені цивільні позови ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в частині стягнення з обвинуваченого в користь потерпілих моральної шкоди, суд враховує наступне.

Суд погоджується з доводами потерпілих, що протиправна винна поведінка ОСОБА_3 спричинила ОСОБА_8 та ОСОБА_9 певні негативні наслідки, які були пов`язані із переживаннями щодо відсутності їх майна.

При визначенні розміру завданої потерпілому ОСОБА_8 моральної шкоди, суд, із врахуванням характеру, обсягу та тривалості порушення прав потерпілого, тяжкості вимушеної втрати потерпілим звичайного способу життя та завданих у зв`язку із цим моральних страждань та пережитого стресу, необхідності вживати додаткових зусиль для відновлення своїх порушених прав, погіршення його стану здоров`я, загострення неврозів та необхідності лікування, враховуючи що потерпілий є інвалідом 2 групи, дійшов до переконання про те, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_8 в частині стягнення моральної шкоди підлягають до часткового задоволення, в розмірі 50 000, що буде відповідати принципам законності та обґрунтованості.

При визначенні розміру завданої потерпілому ОСОБА_9 моральної шкоди, суд, із врахуванням характеру, обсягу та тривалості порушення прав потерпілого, тяжкості вимушеної втрати потерпілим звичайного способу життя та завданих у зв`язку із цим моральних страждань та пережитого стресу, необхідності вживати додаткових зусиль для відновлення своїх порушених прав, відсутності коштів, зокрема у зв`язку з тим, що його дружина тяжко захворіла, і її лікування вимагало значних витрат, дійшов до переконання про те, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_9 в частині стягнення моральної шкоди підлягають до часткового задоволення, в розмірі 50 000, що буде відповідати принципам законності та обґрунтованості.

Щодо вимог потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про відшкодування витрат на правову допомогу суд дійшов наступних висновків.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до вимог ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із: витрат на правову допомогу; витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів, виготовленням дублікатів і копій документів.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Така позиція відображена і в постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №159/5837/19.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За змістом ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначені суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Судом встановлено, що адвокат ОСОБА_13 та ОСОБА_8 уклали Договір про надання професійної правової допомоги від 22 липня 2024 року.

Судом встановлено, що адвокат ОСОБА_13 та ОСОБА_9 уклали Договір про надання професійної правової допомоги від 22 липня 2024 року.

На підтвердження вимог про стягнення процесуальних витрат на правову допомогу понесених у зв`язку із розглядом в суді даного кримінального провадження суду надано квитанцію до прибуткового касового ордера № 101 від 22.07.2024 на суму 15 000 грн, квитанцію до прибуткового касового ордера № 102 від 22.07.2024 на суму 15 000 грн та договора про надання правової допомоги.

Враховуючи досліджені матеріали кримінального провадження щодо правової допомоги, з огляду на зазначене, з урахуванням складності справи, суті отриманих позивачами правових послуг, їх необхідності, розумності розміру їх оплати, суд дійшов висновку, що вимоги цивільних позивачів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про стягнення правової допомоги у розмірі 15 000 грн підлягають задоволенню.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018), ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018), ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018) та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання:

- за ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018) - у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018) - у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

- за ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018) - у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018), ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018), ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018), шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 слід рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

На підставі ст. 72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_3 зарахувати термін його попереднього ув`язнення з моменту затримання, тобто з 03 червня 2024 по дату винесення вироку включно, тобто по 06 листопада 2024, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, продовжити до 23:59 год 03 січня 2025 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 до ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_12 800 (вісімсот) доларів США матеріальної шкоди.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_7 75 300 (сімдесят п`ять тисяч триста) Євро та 6 900 (шість тисяч дев`ятсот) доларів США матеріальної шкоди, 50 000 (п`ятдесят тисяч) моральної шкоди та 3 (три) відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 3 537,55 Євро (три тисячі п`ятсот тридцять сім Євро п`ятдесят п`ять євроцентів) та 324,15 доларів США (триста двадцять чотири долари США п`ятнадцять центів).

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_8 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди та 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень витрат на правову допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_9 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди та 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень витрат на правову допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1