20.11.2024
Справа № 331/6956/24
Провадження № 1-кс/331/2355/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Слідча суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , із участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0001380, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.02.2024, щодо ОСОБА_5 підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України,

У С Т А Н О В И Л А:

19 листопада 2024 року в провадження слідчої судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 надійшло клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Ухвалою слідчої судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2024 року у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0001380, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.02.2024, щодо ОСОБА_5 підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України відмовлено.

Під час розгляду клопотання у судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 повідомив, що в період переведення його з однією військової частини до іншої, він не доїхав до призначеного місця та повернувся додому у м. Чернігів. Увесь час він знаходився вдома та піклувався за матір`ю, якій виповнилося 74 роки. 04 листопада 2024 року на вулиці він був зупинений уповноваженими особами ТЦК, які повідомили йому, що він перебуває у розшуку. Після чого його направили до Військової служби правопорядку у м. Чернігів, де утримували упродовж трьох днів. Потім його перевезли до Військової служби правопорядку у м. Запоріжжя та безпідставно утримували там до 20 листопада 2024 року. Наголошує, що звідти його не випускали. Час від часу приїздили «покупці» та обирали людей, яких би вони хотіли бачити у військових частинах під своїм керівництвом. Зазначає, що до його мобілізації він був не придатним за станом здоров`я. Наголошує на тому, що він до 18 років перебував на обліку у лікаря-невропатолога з діагнозом гідроцефалія та уроджений тремор рук. У подальшому на військовій службі в нього почало погіршуватись самопочуття та він вирішив залишити військову частину.

Прокурор Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 у судовому засіданні повідомив, що в нього відсутня будь-яка інформація щодо незаконного утримання ОСОБА_5 у Військовій службі правопорядку. Окремо зазначив, що підозрюваного ОСОБА_5 не було затримано у порядку ст.208 КПК України. Пояснити яким чином ОСОБА_5 було доставлено з м. Чернігів до м. Запоріжжя не зміг. Ініціативи щодо проведення перевірки виявлених фактів не виявив.

Слідча суддя зазначає, що з матеріалів справи, які долучені до клопотання вбачається, що 15 лютого 2024 року органом досудового розслідування, першим СВ (з дислокацією у АДРЕСА_1 , було внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за повідомленням військової частини НОМЕР_1 , про те, що стрілець-помічник гранатометника 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону солдат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період воєнного стану, 24 січня 2024 року самовільно з метою ухилитися від військової служби залишив територію розташування підрозділу поблизу населеного пункту Комишуваха, Запорізької області.

19 листопада 2024 року органом досудового розслідування вперше було допитано ОСОБА_5

19 листопада 2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України

Отже, з наведено вбачається, що з 15 лютого 2024 року до 19 листопада 2024 року органом досудового розслідування по кримінальному провадженні не здійснювалось жодних процесуальних дій.

Матеріали кримінального провадження також не містять жодних процесуальних документів щодо затримання ОСОБА_5 .

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

У відповідності до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання, роз`яснено його права та надано можливість з моменту затримання захищати себе особисто та користуватися правничою допомогою захисника. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання. Про арешт або затримання людини має бути негайно повідомлено родичів заарештованого чи затриманого.

Відповідно до ч.1 ст.208 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; 3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України; 4) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 Кримінального кодексу України.

Згідно п.6 ст.8 Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України» на Службу правопорядку покладається здійснення такої функції, як розшукувати і затримувати військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, які самовільно залишили військові частини чи місця служби або не з`явилися в строк без поважних причин на військову службу, а також тих, які переховуються від органів досудового розслідування або суду, чи засуджених, які ухиляються від виконання кримінального покарання.

У статті 82 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» закріплено, якщо військовослужбовець порушує військову дисципліну чи громадський порядок у стані сп`яніння, або якщо особу затриманого військовослужбовця не можна встановити через відсутність у нього документів, начальник органу управління Служби правопорядку в гарнізоні має право затримати його і тримати на гауптвахті Служби правопорядку до однієї доби з моменту затримання до встановлення особи, а того, хто перебуває у стані сп`яніння, - до протвереження.

За цей час начальник органу управління Служби правопорядку в гарнізоні вживає заходів щодо встановлення особи військовослужбовця, характеру вчиненого порушення військової дисципліни чи громадського порядку та, залежно від наслідків, діє відповідно до статей 75, 77 та частини першої статті 78 цього Статуту.

Військовослужбовця, який вчинив діяння з ознаками злочину, можна тримати на гауптвахті Служби правопорядку строком до 3 діб із сповіщенням протягом доби органів досудового розслідування, прокуратури, начальника гарнізону і відповідного органу управління Служби правопорядку.

У рішенні від 09 лютого 2011 року «Осипенко проти України» (заява № 4634/04), пункти 47-50, зазначено, хоча можливість застосування пункту 1 статті 5 Конвенції до ситуацій з позбавленням волі на дуже короткий строк не виключається, це положення, як показує практика конвенційних органів, вважається незастосовним у випадках, коли перебування заявників у міліції триває лише кілька годин і не перевищує часу, абсолютно необхідного для виконання певних формальностей (див. рішення від 24 червня 2008 року у справі «Фока проти Туреччини» (Foka v. Turkey), заява № 28940/95, п. 75, з подальшими посиланнями).

Право на свободу є, з точки зору Конвенції, надто важливим у «демократичному суспільстві», щоб допускати втрату особою можливості користуватися захистом Конвенції лише з тієї причини, що вона сама дозволить відповідним органам затримати себе. Затримання може становити порушення статті 5 Конвенції, навіть якщо відповідна особа погодилася на те, щоб її затримали (див. рішення у справі «Де Вільде, Оомс і Версип проти Бельгії» (De Wilde, Ooms and Versyp v. Belgium) від 18 червня 1971 року, п. 65, Series A, № 12).

Пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, передусім, щоб позбавлення волі було «законним», що включає умову дотримання «процедури, встановленої законом». У цьому Конвенція, головним чином, відсилає до національного законодавства та встановлює зобов`язання забезпечувати дотримання матеріально-правових та процесуальних норм законодавства, але, на додаток до цього, вона також вимагає, аби при будь-якому позбавленні волі забезпечувалася мета статті 5 Конвенції, а саме - захист осіб від свавілля (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі «Бенем проти Сполученого Королівства» (Benham v. the United Kingdom), п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1996-111). Перелік винятків із права на свободу, наведений у пункті 1 статті 5 Конвенції, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає меті цього положення, а саме - недопущенню свавільного позбавлення волі (див. рішення від 1 липня 1997 року у справі «Джулія Манцоні проти Італії» (Giulia Manzoni v. Italy), Reports of Judgments and Decisions 1997-IV).

Відповідно до ч.1 ст. 206 КПК Укарїни кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Отже, під час розгляду клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчою суддею встановлено факт незаконного позбавлення волі ОСОБА_5 у період з 04 листопада 2024 року до 20 листопада 2024 року уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , що є грубим порушенням норм національного та міжнародного законодавства, зокрема, статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та Конституції України. Вказані протиправні дії містять у собі ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.146-1 КК України (Насильницьке зникнення) або ст.365 КК України (Перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу).

З метою здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів підозрюваного у кримінальному провадженні, слідча суддя вважає за необхідне зобов`язати уповноважених осіб провести відповідну перевірку вказаних вище протиправних діянь з приводу незаконного утримання ОСОБА_5 у приміщеннях Військових служб правопорядку м. Чернігів та м. Запоріжжя.

На підставі викладеного, керуючись статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, ст. 29 Конституції України, ст.206, 208 КПК України, слідча суддя

УХВАЛИЛА:

Зобов`язати уповноважену особу ІНФОРМАЦІЯ_4 перевірити факти утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у період з 04 листопада 2024 року до 20 листопада 2024 року у приміщеннях ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2 на предмет дотримання службовими особами вимог діючого законодавства та в разі встановлення фактів незаконного позбавлення волі людини притягнути винних осіб до дисциплінарної відповідальності.

Зобов`язати керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 розглянути питання щодо наявності підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 за ознаками ст.146-1 КК України або ст.365 КК України за фактом незаконного позбавлення волі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у період з 04 листопада 2024 року до 20 листопада 2024 року.

Повідомити про вжиті заходи щодо виконання ухвали слідчу суддю Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 до 20 грудня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_1