Справа № 591/821/24
Провадження № 1-кп/591/22/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2024 року Зарічний районний суд м. Суми в складі головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , представника потерпілих ОСОБА_14 , розглянувши у відкритому підготовчому засіданні заяву захисника ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_11 , про відвід прокурора ОСОБА_5 у кримінальному провадженню №0000060 відносно ОСОБА_11 , який обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.1 ст.366, ч.3 ст.27, ч.4 ст.358, ч.3 ст.27, ч.5 ст.191 КК України, ОСОБА_12 , який обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.4 ст.358, ч.5 ст.191, ч.1 ст.209 КК України, ОСОБА_13 , який обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.4 ст.358, ч.5 ст.191 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Зарічного районного суду м. Суми надійшов вказаний обвинувальний акт та ухвалою суду було призначено підготовче засідання.

Під час підготовчого судового засідання від захисника ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_6 надійшла заява про відвід прокурору ОСОБА_5 , яку він мотивував тим, що у діях вказаного прокурора вбачається його особиста заінтересованість в результатах розгляду вказаного кримінального провадження, а також наявні інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його упередженості лише задля того, щоб незаконно ОСОБА_11 на замовлення оперативних підрозділів притягнути до кримінальної відповідальності.

Зокрема, захисник вважає, що задоволення слідчим суддею клопотання вказаного прокурора про відсторонення ОСОБА_11 від посади з подальшим звільненням останнього з посади відбулось завдяки активним та упередженим діям прокурора ОСОБА_5 . Крім того, на переконання захисника саме ОСОБА_5 умисно упродовж тривалого часу не забезпечив проведення досудового розслідування у розумні строки, не вживаючи як керівник досудовим розслідуванням належних і необхідних заходів, спрямованих на направлення обвинувального акту до суду у найкоротший строк, а, навпаки, допускаючи застосування подвійних стандартів під час розслідування, нехтуючи заявлені стороною захисту заперечення і клопотання, не вірно кваліфікуючи дії та не надаючи належну правову неупереджену оцінку фактичним обставинам справи.

Також, прокурор ОСОБА_5 необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_11 про закриття кримінального провадження, не навівши та не спростувавши аргументи сторони захисту, що також, на думку захисника, свідчить про упередженість прокурора.

Упередженим ставленням прокурора ОСОБА_5 у вказаному провадженні захисник вважає і оскарження прокурором ухвали слідчого судді щодо обрання відносно ОСОБА_11 більш м`якого запобіжного заходу, і вжиття заходів обмеження прав ОСОБА_11 шляхом заборони останньому у праві виїзду за межі м.Суми у період з 23.03.2023 по 01.07.2023.

Окрім того, захисник зазначав, що з 2005 по 2015 рік працював на різних прокурорсько-слідчих посадах прокуратури Сумської області і на даний час підтримує дружні стосунки з прокурором ОСОБА_5 , що може викликати справедливий сумнів у його неупередженості та особистою заінтересованості у результатами кримінального провадження у інших учасників .

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заяву підтримав.

Обвинувачений ОСОБА_11 підтримав свого захисника та просив відвести прокурора ОСОБА_5 .

Захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_13 підтримали вказану заяву про відвід. Представник потерпілих у вирішенні питання поклалась на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_5 проти задоволення заяви заперечив та пояснив, що тиску на ОСОБА_11 не вчиняв, а, звертаючись з клопотаннями до слідчого судді, вчиняючи інші процесуальні дії та рішення, виконував свої процесуальні обов`язки та функції сторони обвинувачення у кримінальному проваджені. З ОСОБА_6 знайомий, це його колишній колега. Але рахує, що рівень стосунків, який склався між ними останнім часом не впливає на його неупередженість та об`єктивність у кримінальному провадженні. За таких обставин він не вживав заходів щодо врегулювання конфлікту інтересів.

Суд, вислухавши учасників процесу, приходить до наступного висновку.

Прокурор є одним з учасників кримінального провадження, що належить до сторони обвинувачення і на якого п. 1 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України покладено функцію підтримання публічного обвинувачення в суді.

Правовий інститут відводу є механізмом, спрямованим забезпечити виконання прокурором своїх професійних обов`язків об`єктивно, неупереджено та без будь-яких форм дискримінації. Правові підстави для відводу прокурора визначені ч. 1 ст. 77 КПК України.

Відвід може бути ініційований особою, яка бере участь у кримінальному провадженні, однак він повинен бути вмотивований (ч. 2, 5 ст. 80 КПК України).

Серед підстав для відводу прокурора, визначених у ст. 77 КПК України, за яких прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні, поміж іншого передбачено, існування інших обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

КПК не визначає змісту поняття «упередженість», однак в українській мові прикметник «упереджений» означає особу, яка має негативну, необ`єктивну, заздалегідь сформовану думку щодо когось чи чогось, тобто неупередженість прокурора належить оцінювати скрізь призму відповідності КПК вчинених ним слідчих та процесуальних дій і ухвалених процесуальних рішень.

В будь-якому випадку неупередженість презумується, аж доки не буде надано належних доказів існування обставин, які викликали б обґрунтовані сумніви в такому. При цьому належить зазначити, що поняття «інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості» є суб`єктивно оціночним, і його тлумачення залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує, проте в будь-якому випадку таке має бути обумовлено конкретними фактами, які можуть бути перевірені.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, неупередженість повинна визначатись на підставі суб`єктивного критерію (поведінка прокурора, яка надає можливість встановити чи мав він у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість), а також на підставі об`єктивного критерію (чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність прокурора).

В цьому випадку, заява ґрунтується на інформації щодо здійснення процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень прокурором на стадії досудового розслідування.

І перш за все суд звертає увагу, що усі зазначені у заяві про відвід обставини, якими захисник ОСОБА_6 мотивує відвід прокурору, були відомі йому задовго до заявлення відводу, що свідчить про недотримання вимог ч. 4 ст. 80 КПК України в цій частині.

Крім того, слід враховувати, що прокурор, здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням (ч. 2 ст. 36 КПК України).

Прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора (ч. 1 ст. 36 КПК України).

Тобто, діюче кримінальне процесуальне законодавство України передбачає, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Зазначена правова норма гарантує незалежність посадової особи органу державного обвинувачення у виборі у визначених законом межах способу здійснення своїх повноважень, в тому числі у прийнятті тих чи інших рішень, що є запорукою їх неупередженості й ефективності.

Процесуальна самостійність прокурора і його свобода нарівні з протилежною стороною у відстоюванні тієї чи іншої правової позиції є чинниками справедливого балансу прав та законних інтересів усіх учасників процесу, а також інших осіб, держави й суспільства.

Відповідно, уважати проявом упередженості реалізацією прокурором своїх повноважень щодо прийняття рішень чи учинення певних дій, або ж навпаки їх не вчинення, трактування норм КПК за своїм внутрішнім переконанням через призму установлених слідством фактичних обставин, на думку суду, підстав немає.

При цьому, така засада кримінального провадження як змагальність сторін, визначена ст. 22 КПК України, передбачає самостійне обстоювання учасниками кримінального провадження їхніх правових позицій. Таке обстоювання полягає не лише у повідомленні суду своєї позиції та її належній аргументації, а й у доведенні відповідними засобами доказування певних обставин чи фактів, на яких вона ґрунтується, що слідує з положень ч. 5 ст. 80 КПК України.

Кримінальний процесуальний закон зобов`язує суд ухвалювати рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими відповідно до ст. 94 КПК України, що є ознакою обґрунтованості судового рішення (ч. 3 ст. 370 КПК України). А тому, при оцінці питання наявності обставин визначених ст. 77 КПК, суд не може покладатися виключно на повідомлення учасника кримінального провадження щодо певних обставин, тобто презюмувати їх достовірність.

Проаналізувавши доводи захисника ОСОБА_6 наведені в заяві про відвід прокурора, судом зауважується, що внутрішні емоційно-вольові відчуття захисника з того чи іншого питання без наявності з цього питання певних доказів чи інформації не є достатньою підставою для констатації факту наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості прокурора.

Сама ж по собі незгода з діями чи рішеннями прокурора у кримінальному провадженні не є підставою відводу, а питання оскарження рішень, дій та бездіяльності прокурора, з якими не погоджується сторона захисту, питання неналежності та/або недопустимості доказів, як і питання наявності чи відсутності в діях обвинуваченого складу інкримінованого правопорушення, а також - кваліфікації дій обвинуваченого є питаннями, які вирішуються у порядок та спосіб, передбачені чинним КПК України, або стосуються оцінки судом при ухваленні рішення по суті у цьому провадженні, але не є питаннями та підставами для відводу прокурору.

Тобто, заявлений адвокатом відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про упередженість або заінтересованість прокурора ОСОБА_5 .

Крім того, захисник у заяві про відвід вказує на наявність у нього та прокурора дружніх відносин.

Дійсно, з юридичної точки зору іншими обставинами, в розрізі п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК, можуть бути: у тому числі перебування в дружніх або неприязних стосунках з будь-ким із учасників провадження, а також в інших відносинах, що викликають сумніви в неупередженості, в тому числі в дружніх або неприязних стосунках з особами, які беруть участь у кримінальному провадженні (див. ухвалу ВП ВС від 23 лютого 2021 року в провадженні №13-66зво20).

Однак, з цього приводу суд вважає за доцільне зазначити, що, знову ж таки про ці обставини було відомо захиснику ще на стадії досудового розслідування. Але, на стадії досудового розслідування, коли захисник тільки вступив у справу, таких питань не підіймав і прокурор заяв про самовідвід з цих підстав не заявляв.

Крім того, суд вважає доводи заявника про заінтересованість прокурора у результатах кримінального провадження через існування конфлікту інтересів необґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, згідно зі ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», прокурори є суб`єктами, на яких поширюються вимоги цього Закону, в тому числі щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.

Частина 1 статті 1 цього Закону визначає поняття потенційного та реального конфлікту інтересів.

Так, потенційний конфлікт інтересів наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

У той час як реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний же інтерес це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

В силу вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», прокурори зобов`язані:

1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів - Національне агентство чи інший визначений законом орган;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

НАЗК у п. 6.4 Методичних рекомендацій щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» зазначило, що вирішення конфлікту інтересів у процесуальний спосіб визначається, зокрема, Кримінальним процесуальним кодексом України. Отож, закон виділяє врегулювання конфлікту інтересів процесуальним способом.

КПК України передбачено процесуальний інструмент врегулювання конфлікту інтересів у вигляді заявлення відводу/самовідводу.

Під час підготовчого судового засідання прокурор не повідомляв інформацію про можливий конфлікт інтересів у даному кримінальному провадженні через наявність дружніх стосунків між ним і захисником та не заявляв самовідвід.

Навпаки, прокурор зазначив про те, що рівень його стосунків з захисником ОСОБА_6 не впливає на його неупередженість та об`єктивність у даному кримінальному провадженні, тобто заперечив наявність конфлікту інтересів. Як з`ясовано судом, захисник та прокурор разом працювали певний період, після цього спілкувались, мешкаючи в одному місті. Проте, сім`ями не дружили, свята разом не святкували.

Тобто, на переконання колегії суддів, в даному випадку перебування захисника з прокурором у дружніх стосунках є очевидно перебільшеною захисником обставиною. І захисник ОСОБА_6 не довів, що обставини роботи з прокурором в одному органі у період з 2005 по 2015, тобто майже 10 років тому, та продовження спілкування з прокурором ОСОБА_5 на даний час вплинули чи впливають на неупередженість прокурора або свідчать про особисту заінтересованість цього прокурора у результатах даного кримінального провадження.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення заяви захисника ОСОБА_6 про відвід прокурора ОСОБА_5 у кримінальному провадженню №0000060.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 80-81 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені заяви захисника ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_11 , про відвід прокурора ОСОБА_5 у кримінальному провадженню №0000060- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді