ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року Індустріальний районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000572 від 21.05.2024 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровську, громадянина України, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючий, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, який зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України, -

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника-адвоката - ОСОБА_5 , законного представника неповнолітньої потерпілого - ОСОБА_6 , обвинуваченого - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 20 травня 2024 року приблизно о 18 годині 35 хвилин знаходився за місцем свого працевлаштування, а саме в приміщенні КЗО «СЗШ № 47»ДМР», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . У цей час до нього прийшов знайомий неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щоб забрати належний йому велосипед.

Так, ОСОБА_3 , знаходячись разом з неповнолітнім ОСОБА_7 в одному з кабінетів школи, почав вести з ним бесіду і в цей час у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на вчинення розпусних дій щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, тим самим посягнувши на його статеву недоторканність та нормальний статевий розвиток.

Перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, ОСОБА_3 реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, сів на ліжко з правої сторони неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та почав його гладити по руці, нозі, грудям та животу, після чого став цілувати в область шиї. Далі, ОСОБА_3 поклав на ліжко неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зняв штани та спідню білизну з останнього, оголивши статеві органи неповнолітнього ОСОБА_7 , який в свою чергу, спротиву не чинив, так як не був здатний розуміти характер і значення вчинених із ним дій.

Після чого, ОСОБА_3 доводячи свій злочинний умисел до кінця, будучи обізнаним про неповнолітній вік ОСОБА_7 та знаючи, що він не розуміє протиправний характер дій відносно нього, з метою насильницького задоволення своєї статевої пристрасті, почав мацати руками та здійснювати інші дотики своєю ротовою порожниною до геніталій неповнолітнього ОСОБА_7 , таким чином здійснивши фізичний контакт із тілом неповнолітнього потерпілого, тим самим ОСОБА_3 вчинив розпусні дії щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку.

Таким чином дії обвинуваченого ОСОБА_3 виразилися у вчиненні розпусних дій щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, тобто у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину визнав повністю, покаявся у вчиненому та пояснив суду, що 20 травня 2024 року у вечірній час перебував у приміщенні школи АДРЕСА_2 , де на той час працював сторожем охоронником. На подвір`я школи прийшов ОСОБА_7 і залишив велосипед, який ОСОБА_3 запропонував допомогти відремонтувати. Пізніше, коли ОСОБА_8 пришов забрати велосипед, ОСОБА_3 завів ОСОБА_9 у один із кабінетів школи, де почав вести з ним бесіду, запропонував йому випити слабоалкогольний напій з метою розслаблення. Після чого, ОСОБА_3 почав гладити ОСОБА_10 по тілу, після чого поцілував у шию. Далі, поклавши ОСОБА_9 на ліжко, зняв з нього штани та спідню білизну ОСОБА_3 почав торкатись своєю ротовою порожниною статевих органів ОСОБА_9 . Також обвинувачений стверджував у суді, що йому було відомо, що ОСОБА_9 не досяг 16 років, але в зв`язку із тим, що у нього останнім часом не складалися інтимні відносини з іншими чоловіками, він отримував статеве збудження від розпусних дій відносно ОСОБА_10 .

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 суду повідомила, що є матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який тривалий час гуляє біля школи АДРЕСА_2 . 20 травня 2023 року о 20.15 годин їй зателефонувала подруга ОСОБА_9 , яка повідомила, що ОСОБА_9 ходив до школи забирати велосипед, а коли вийшов то був наляканий, збентежений, плакав і повідомив, що сторож ОСОБА_3 чіплявся та приставав до нього. Вона намагалась зателефонувати сину, але ОСОБА_9 перестав виходити на зв`язок, його телефон не відповідав. Пізніше вона на автомобілі розшукала сина і вони звернулись до працівників поліції.

Окрім визнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_3 та показів законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 винність обвинуваченого також підтверджується письмовими доказами наданими прокурором у судовому засіданні та дослідженими безпосередньо судом, а саме:

- протоколом обшуку особи від 21 травня 2024 року, згідно якого під час особистого обшуку ОСОБА_3 у останнього було виявлено та вилучено планшет «Леново» з сім-картою НОМЕР_1 ;

- речовими доказами визнаними по кримінальному провадженню.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №369 від 05.06.2024 року ОСОБА_3 у період інкримінованого йому діяння будь-який психічний розлад не виявляв і в теперішній час не виявляє.

ОСОБА_3 у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

ОСОБА_3 у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Згідно висновку судово-психологічної експертизи №СЕ-19/113-24/3701-пс від 30.07.2024 психологічні особливості комунікативного процесу відтворення неповнолітнім ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обстановки та обставин подій (за матеріалами відеозапису проведення допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 від 31.05.2024 року), характеризуються наявністю психологічно значимих умов, що відповідають психологічній специфіці (проявам та закономірностям) реконструкції подій та не суперечать індивідуально-психологічним особливостям неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 .

В ході вказаного допиту неповнолітньому потерпілому ОСОБА_7 задана переважна кількість відкритих питань (65,4%), що не мають активного випереджального характеру, виключають несамостійність відповідей особи та стимулюють до змістовного розширення його повідомлень у відповідності з психологічною специфікою самої процедури слідчої дії. Альтернативні питання (33,3%) за своїм змістом є уточнюючими, логічно та послідовно сформульовані вслід за попередніми повідомленнями неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 та суттєво не вплинули на процес реконструкції подій. Кількість питань сугестивного характеру є статистично мізерною (1,3%).

Комунікативна технологія вказаного допиту (за матеріалами відеозапису проведення допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 " від 31.05.2024 року) є психологічно згідною: впорядковує та стимулює активність комунікативної діяльності неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 та, у цілому, не має суттєвих ознак психологічного впливу на останнього.

Комунікативна діяльність неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у процесі відтворення ним подій, під час проведення допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 від 31.05.2024 року (за матеріалами відеозапису вказаної слідчої дії), характеризується наявністю стійких проявів індивідуально-психологічних особливостей, у тому числі, значним контролем за своєю комунікативною поведінкою. Суттєва більшість відповідей неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 є змістовно поширеними категоричними ствердженнями, що містять ініціативні уточнення, специфічні деталі про ознаки подій, які він реконструює (дій, об`єктів, обставин).

У цілому, реконструкція неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обставин та перебігу подій, що він реконструює, відображає достатній комплекс ознак, що, за своєю суттю є психологічними «слідами» минулого досвіду відносно реконструйованих подій.

При проведенні 31.05.2024 року допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 (за матеріалами відеозапису вказаної слідчої дії), у комунікативній поведінці неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , не представляється можливим констатувати психологічні особливості, що властиві для самостійної/несамостійної реконструкції подій.

При проведенні 31.05.2024 року допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 (за матеріалами відеозапису вказаної слідчої дії), з урахуванням наявної вербальної продукції учасників слідчої дії, а також невербально!' продукції неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , яка можлива для візуального спостереження, явних суттєвих ознак психологічного впливу на нього з боку психолога ОСОБА_11 , яка брала участь у проведенні даної слідчої дії, в основному, не виявлено.

Згідно висновку судово-психологічної експертизи №СЕ-19/113-24/3676-ПС від 15.07.2024 неповнолітній ОСОБА_7 за результатами психологічного аналізу наданих на дослідження матеріалів та проведеного психологічного дослідження, з урахуванням, виявлених на час проведення психологічного дослідження, його інтелектуального, розумового розвитку, індивідуально-психологічних особливостей і емоційного стану, здатний адекватно сприймати обставини подій, які відбуваються з ним і давати про них відповідні свідчення.

Неповнолітній ОСОБА_7 на час проведення психологічного дослідження, не виявляє ознак схильності до надмірного фантазування.

Згідно висновку судово-психологічної експертизи №СЕ-19/113-24/3675-ПС від 10.07.2024 неповнолітній ОСОБА_7 виходячі з рівня його розумового розвитку, індивідуально-психологічних особливостей і емоційного стану, в обставинах посягання на його статеву недоторканність, зазначених, у наданих на дослідження матеріалах кримінального провадження №0000572 від 21.05.2024 року, не був здатний розуміти характер, і значення вчинених із них дій, і чинити їм ефективний спротив.

Суд, при обранні заходу примусу обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, згідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується за місцем проживання та роботи позитивно, не має на утриманні непрацездатних осіб та неповнолітніх дітей, не страждає тяжкими захворюваннями, не є інвалідом, ураховуючи думку законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , яка після виступу у судових дебатах прокурора ОСОБА_4 . з пропозицією призначити покарання ОСОБА_3 не пов`язаного з позбавленням волі, зазначила, що під час іспитового строку або його закінчення обвинуваченим будуть скалічені інші малолітні хлопці, з урахуванням вподобань обвинуваченого до малолітніх хлопців та відсутності інтимних зв`язків з іншими чоловіками.

До обставин, що пом`якшують покарання суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

При вирішенні питання щодо виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , яке необхідно й достатньо для його виправлення та попередження нових злочинів, враховує, що відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Злочини проти статевої свободи та статевої недоторканності особи є посяганнями на особистість і пов`язані з грубими порушеннями норм суспільної моралі, тому кримінальним законодавством за їх вчинення передбачено суворе покарання.

Згідно ч.2 ст.52 Конституції України, будь-яке насильство над дитиною переслідується за законом. Статеві злочини характеризуються аморальністю та цинічністю дій винних осіб, принижують честь і гідність потерпілої особи та можуть завдати значної шкоди здоров`ю. Особливо небезпечні статеві злочини проти неповнолітніх, оскільки вони посягають на їх статеву недоторканність та нормальний статевий розвиток та часто призводять до глибоких душевних травм у потерпілих осіб, штовхають їх до аморального способу життя.

При призначенні покарання враховуються вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд вважає, що достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 нових злочинів буде покарання в межах санкції ч.1 ст. 156 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки виправлення ОСОБА_3 не можливе без ізоляції від суспільства, а поведінка та вподобання обвинуваченого ОСОБА_3 свідчать про те, що він може нести загрозу іншим неповнолітнім.

Враховуючи наведене, суд не вбачає достатніх підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України.

Таким чином, суд вважає, що саме призначення покарання у виді реального позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 156 КК України у даному випадку відповідає морально-етичним і правовим нормам.

Окрім того, судом встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_3 було вчинено злочин у приміщенні КЗО «СЗШ №47 ДМР» за місцем його працевлаштування, звідкіля ним було отримано позитивну характеристику від директора КЗО«СЗШ №47 ДМР» ОСОБА_12 , в зв`язку із чим, суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 додаткового покарання за правилами ч.2 ст. 55 КК України у вигляді позбавлення права обіймати посади, які пов`язані з організацією процесу навчання та виховання дітей, з метою попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів у межах закладах навчання та виховання дітей.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ч.2 ст. 55 КК України призначити ОСОБА_3 додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади, які пов`язані з організацією процесу навчання та виховання дітей строком на три роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Зарахувати в строк відбуття покарання період часу знаходження ОСОБА_3 під запобіжним заходом у вигляді цілодобового домашнього арешту з 21 травня 2024 року по 18 липня 2024 року, включно, із розрахунку відповідно до вимог ч.7 ст. 72 КК України, три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави кошти витрачені за рахунок проведення експертизи у розмірі 17038,80 гривень, 11359,20 гривень, 22718,40 гривень.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2024 року - скасувати.

Речові докази - жестяна банка "Fratelli", зразки букального епітелію, що знаходяться в камері схову речових доказів ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, - знищити.

Речові докази - мобільний телефон марки "Huawei", планшет "Lenovo TB-X304L, матрац різнокольоровий, що знаходяться в камері схову речових доказів ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, - повернути власнику.

Речовий доказ - компакт-диск,який знаходиться в матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча: ОСОБА_1