Справа № 639/7066/24
Провадження № 1-кс/639/1408/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , педагога ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7 , представника Служби у справах дітей ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , у межах матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001040 від 23.10.2024, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, неповнолітнього, не працюючого, не одруженого, без освіти, раніше не судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова із клопотанням у кримінальному провадженні №0001040 від 23.10.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 .

Своє клопотання слідчий мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 вчинив злочин проти власності за наступних обставин:

так, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23.10.2024, у період часу з 19 год. 45 хв. до 20 год. 00 хв., більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, перебував поблизу будинку АДРЕСА_2 , де помітив раніше незнайомого йому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який тримав у руці свій мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A22», з об`ємом пам`яті 64 GB.

Розпочавши спілкування, ОСОБА_4 попросив у ОСОБА_10 належний останньому мобільний телефон під приводим здійснення телефонного дзвінку, додавши погрозу застосування фізичного насильства, на що ОСОБА_10 відмовив.

У подальшому, маючи злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy A22», з об`ємом пам`яті 64 GB, належним потерпілому ОСОБА_10 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, у період воєнного стану, поширеного на території України, де підрозділи збройних сил та інших військових формувань російської федерації продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення в Україну з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, будучи обізнаними про Указ Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», несподівано для ОСОБА_10 , ривком правої руки вихопив зазначений мобільний телефон з рук останнього.

Після цього ОСОБА_4 вимагав від ОСОБА_10 назвати код для розблокування мобільного телефону, погрожуючи застосуванням фізичного насильства та пошкодженням вказаного телефону, на що ОСОБА_10 , будучи наляканим і побачивши проїжджаючого повз перехожого, побіг просити на допомогу.

Далі, ОСОБА_4 , з метою доведення до кінця свого злочинного умислу, направленого на відкрите заволодіння чужим майном, поклавши у карман штанів майно потерпілого, втік з місця події.

Таким чином, ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав за необхідне, для відкритого заволодіння майном ОСОБА_10 ..

В результаті протиправного діяння, неповнолітній ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди.

Своїми умисними та протиправними діями неповнолітній ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

23.10.2024, о 21 год. 35 хв., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України за вчинення вказаного кримінального правопорушення.

24.10.2024, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Підозра, висунута ОСОБА_4 , обґрунтована зібраними під час проведення досудового розслідування доказами, а саме:

протоколом огляду місця події від 23.10.2024;

протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 24.10.2024;

протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 24.10.2024;

протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 24.10.2024;

протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 24.10.2024;

протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 24.10.2024;

протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 24.10.2024;

протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 24.10.2024;

протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 24.10.2024;

протоколом пред`явлення особи для впізнання від 24.10.2024 за участю свідка ОСОБА_15 ;

протоколом пред`явлення особи для впізнання від 24.10.2024 за участю потерпілого ОСОБА_10 .

Вивченням особи підозрюваного встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м. Харкова, громадянин України, не працюючий, не одружений, без освіти, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Відповідно до ст. 12 КК України, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років.

На цей час вбачаються підстави, для застосування до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування, встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду підтверджується тим, що злочин, який інкримінується ОСОБА_4 , є тяжким злочином та передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Крім того, у підозрюваного немає міцних соціальних зв`язків, що надає можливості останньому почати переховуватись від органу досудового розслідування.

п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України - наявність зазначених ризиків обґрунтовується характером та обставинами вчинення злочину. На даний момент ОСОБА_4 відомі данні потерпілого та свідків, місце їх проживання, коло спілкування, що дає йому можливість впливати на свідчення потерпілого та свідків, а саме психічно впливати на останніх та примусити їх змінити свої показання, або взагалі відмовитися від них, щоб уникнути притягнення до кримінальної відповідальності.

Крім цього, у рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Так, застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення останнім незаконного впливу на потерпілого, свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень.

п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється підтверджується тим, що характер та спосіб вчиненого злочину, що характеризується як злочини проти власності, тяжкість вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення, дають підстави вважати, що перебуваючи на волі, він, враховуючи зневажливе ставлення до найвищої соціальної цінності, може вчинити й інший злочини.

Так, згідно ст. ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України органом досудового розслідування враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, в якому він підозрюється; відсутність міцних соціальних зв`язків, майновий стан та репутація підозрюваного.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, врахованих при обранні вказаного запобіжного заходу, які на даний час дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість: переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні та продовжити злочинну діяльність, шляхом вчинення нових кримінальних правопорушень.

Орган досудового розслідування вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 є єдиним, виключним і достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного на час здійснення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження. Зміна запобіжного заходу на більш м`який, ніж тримання під вартою, не забезпечить запобіганню спробам підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто запобігання ризикам.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення участі підозрюваного у досягненні завдань кримінального провадження, орган досудового розслідування дійшов висновку про необхідність застосування стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вказує на неможливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Під час судового засідання підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на необґрунтованість клопотання та відсутність ризиків. просили відмовити в задоволенні клопотання та обрати більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані до суду матеріали та докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Судовим розглядом встановлено, що у провадженні СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001040 від 23.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Процесуальне керівництво за вказаним кримінальним провадженням здійснюється Новобаварською окружною прокуратурою м. Харкова.

23.10.2024 ОСОБА_4 затримано в порядку статті 208 КПК України.

24 жовтня 2024 року було повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 23.10.2024; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 24.10.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 24.10.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 24.10.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 24.10.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 24.10.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 24.10.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 24.10.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 24.10.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 24.10.2024 за участю свідка ОСОБА_15 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 24.10.2024 за участю потерпілого ОСОБА_10 .

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк віл 7 до 10 років.

Доведеність винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та його кваліфікація/перекваліфікація під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчим суддею не встановлюється.

Слідчий суддя вважає встановленим існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме:

п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування або суду, підтверджується тим, що злочин, який інкримінується ОСОБА_4 , є тяжким злочином та передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Крім того, у підозрюваного немає міцних соціальних зв`язків, оскільки згідно з долученими до клопотання прокурора матеріалами батько неповнолітнього ОСОБА_4 помер, а мати вже тривалий час перебуває за кордоном, -що надає можливості останньому почати переховуватись від органу досудового розслідування.

п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, обґрунтовується характером та обставинами вчинення злочину. На даний момент ОСОБА_4 відомі данні потерпілого та свідків, місце їх проживання, коло спілкування, що дає йому можливість впливати на свідчення потерпілого та свідків, а саме психічно впливати на останніх та примусити їх змінити свої показання, або взагалі відмовитися від них, щоб уникнути притягнення до кримінальної відповідальності.

Застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження вчинення останнім незаконного впливу на потерпілого, свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень.

п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється. Наявність вказаного ризику підтверджується тим, що характер та спосіб вчиненого злочину, що характеризується як злочини проти власності, тяжкість вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення, дають підстави вважати, що перебуваючи на волі, він, враховуючи зневажливе ставлення до найвищої соціальної цінності, може вчинити й інший злочини.

Оцінюючи сукупність обставини, які визначені ст. 178 КПК України, слідчим суддею враховується: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення; 3) дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , який раніше не судимий, його вік та стан здоров`я, відсутність міцних соціальних зв`язків (батько неповнолітнього ОСОБА_4 помер, а мати вже тривалий час перебуває за кордоном), роботи та доходу.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу (зокрема, у виді домашнього арешту) для запобігання вищезазначених ризиків, але прокурором доведено, що з урахуванням обставин по справі, а також того, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 10 років, що вказує на відсутність підстав для обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту.

Доказів, які б підтвердили неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 за станом здоров`я чи з інших підстав такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, стороною захисту не надано, а слідчим суддею у судовому засіданні не встановлено.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя при постановленні даної ухвали, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 при обранні запобіжного заходу, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 задовольнити.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів.

Строк затримання ОСОБА_4 обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 23 жовтня 2024 року з 21 годин 35 хвилин.

Строк закінчення дії ухвали стосовно підозрюваного ОСОБА_4 21 грудня 2024 рокуо 21 годин 35 хвилин.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення, а підозрюваним, який утримується під вартою - в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складено 29.10.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1