Справа № 352/2537/24
Провадження № 1-кс/352/419/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2024 м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Тисменицького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , ознайомившись зі скаргою ОСОБА_2 на постанову прокурора Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_3 від 06.09.2024 про відмову в задоволенні клопотання про визнання земельних ділянок речовими доказами і накладання арешту,

у с т а н о в и в :

Скаржник звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області зі скаргою на постанову прокурора про відмову в задоволенні клопотання. У поданій скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову прокурора Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_3 від 06.09.2024 про відмову в задоволенні клопотання про визнання земельних ділянок речовими доказами і накладення на них арешту, зобов`язати прокурора повторно розглянути його клопотання, та зобов`язати прокурора звернутися до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на земельні ділянки.

Вивчивши скаргу та дослідивши додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Положеннями частини першої статті 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

З матеріалів скарги вбачається, що скаржником оскаржується постанова прокурора від 06 вересня 2024 року про відмову в задоволенні його клопотання від 28 серпня 2024 року про визнання земельних ділянок речовими доказами і накладення на них арешту.

Водночас, пунктом 7 частини першої статті 303 КПК України передбачене право на оскарження постанови про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, а не будь-яких процесуальних дій, для проведення яких учасник кримінального провадження вносив клопотання слідчому.

Так, главами 20 та 21 КПК України передбачені види слідчих дій, які поділяються на гласні слідчі дії (допит, пред`явлення для впізнання, обшук, огляд, слідчий експеримент, освідування особи, призначення експертизи) та негласні слідчі (розшукові) дії (втручання у приватне спілкування, обстеження, обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи, установлення місцезнаходження радіоелектронного засобу, спостереження за особою, річчю або місцем, аудіо-, відеоконтроль місця, контроль за вчиненням злочину, виконання спеціального завдання з розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації, негласне отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження (експертизи), використання конфіденційного співробітництва).

Отже, вимогами статті 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню на досудовому провадженні, а оскаржувана ОСОБА_2 постанова прокурора про відмову в задоволенні клопотання про визнання земельних ділянок речовими доказами і накладення на них арешту, не відноситься до таких рішень, що можуть бути оскаржені до слідчого судді на досудовому розслідуванні.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що згідно з частиною першою статті 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

З урахуванням викладеного, а також положень статті 307 КПК України, повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий, дізнавач або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий, дізнавач, детектив, прокурор самостійно.

Відповідно до частини четвертої статті 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на постанову прокурора про відмову в задоволенні клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 24, 303, 304, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на постанову прокурора Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_3 від 06.09.2024 про відмову в задоволенні клопотання про визнання земельних ділянок речовими доказами і накладання арешту.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1