Зіньківський районний суд Полтавській області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/2510/24
Номер провадження 1-кс/530/644/24

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2024 р. Слідчий суддя Зіньківського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 4 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу підозрюваному

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю

м. Полтава, Полтавської області, Україна, українцю, громадянину України, який має професійно-технічну освіту, не працюючий, розлучений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючий без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий в силу 89 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000349 від 07.09.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н ОВ И В :

Матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№ 0000349 від 07.09.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185 КК України.

Слідчий СВ ВП № 4 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 за погодженням із прокурором Котелевського відділу Диканської окружної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді особистого зобов`язання.

Заявлене клопотання слідчий мотивує тим, щоу зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилини котрий діє по цей час.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , у період дії воєнного стану в Україні в другій декаді липня 2024 року близько 17 години 00 хвилин (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом відтиску вікна проник до житлового будинку, звідки вчинив крадіжку двох газовий балонів об`ємом 50 літрів, загальною вартістю 2 000 грн. (згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи) та електричного насосу «OPTIMA JET 100-PL», вартістю 2 000 грн. (згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи), які належать ОСОБА_7 .

Після цього, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальних збитків на загальну суму 4 000 гривень 00 копійок.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинене в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , вчинив тяжке кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Також 16.08.2024 близько 21 год. 00 хв., перебуваючи на

АДРЕСА_2 , у ОСОБА_5 виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на незаконне проникнення до житла та іншого володіння особи.

Після цього, реалізуючи свій вищевказаний умисел, ОСОБА_5 о

21 год. 00 хв., діючи умисно, всупереч волі користувача, порушуючи конституційне право на недоторканість житла та іншого володіння, передбачене ст. 30 Конституції України, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перетнув межу домоволодіння через зачинені ворота, потрапивши на огороджену територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , після чого, шляхом пошкодження трьох навісних замків проник до житлового будинку, літньої кухні та підсобного приміщення (сараю), тим самим порушив конституційне право на недоторканість іншого володіння особи ОСОБА_8 .

Крім того, 18.08.2024 близько 21 год. 00 хв., перебуваючи на АДРЕСА_2 , у ОСОБА_5 виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на незаконне проникнення до житла та іншого володіння особи.

Після цього, реалізуючи свій вищевказаний умисел, ОСОБА_5 о

21 год. 00 хв., діючи умисно, всупереч волі власника, порушуючи конституційне право на недоторканість житла та іншого володіння, передбачене ст. 30 Конституції України, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перетнув межу домоволодіння через зачинені ворота, потрапивши на огороджену територію домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , після чого, шляхом відчинення дверей, проник до підсобного приміщення (сараю), тим самим порушив конституційне право на недоторканість іншого володіння особи - ОСОБА_9 .

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у незаконному проникненні до житла та іншого володіння особи, ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 162 КК України.

22.11.2024 року, ОСОБА_5 , обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтовуючи своє клопотання про обрання міри запобіжного заходуОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання, слідчий посилається на те, що підставою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 згідно ч.1 ст. 177 КПК України є запобігання спробам:переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше, аналогічне інкримінованим, кримінальне правопорушення;

Так, відповідно до ст.12 КК України ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального проступку та тяжкого злочину, за який передбачене покарання до 8 років позбавлення волі. Тому, існує ризик, що через усвідомлення тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення,ОСОБА_5 може ухилятися від органів досудового слідства, суду, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєне.

Окрім цього, необхідно зазначити, що обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання буде стимулювати його щодо явки до слідчого для проведення слідчих дій та суду для участі в судових засіданнях.

Вказані обставини прямо вказують на необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, в тому числі з метою забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні.

В судове засідання слідчий СВ ВП № 4 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , не з`явився, але написав заяву, що подане клопотання підтримав з підстав у ньому наведених, підозрюваний ОСОБА_5 не заперечував про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, прокурор підтримав клопотання слідчого, вивчивши наявні матеріали, якими слідчий обґрунтовує заявлене клопотання, дослідивши додані до клопотання матеріали, приходжу до висновку, що заявлене клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000349 від 07.09.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185 КК України.

22.11.2024 року, ОСОБА_5 , обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185 КК України.

Вина підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження: Протоколом огляду місця події від 06.09.2024 року, поблизу домогосподарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_5 , добровільно видав предмети, котрі він викрав з трьох домогосподарств; Протоколом огляду місця події від 07.09.2024 року за адресою: АДРЕСА_2 , за участю потерпілої ОСОБА_7 ; Протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 07.09.2024 року; Протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 02.10.2024 року;Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 02.10.2024 року за участю потерпілої ОСОБА_7 ; Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 02.10.2024 року, за участю потерпілої ОСОБА_7 ; Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 02.10.2024 року, за участю потерпілої ОСОБА_7 ; Протоколом огляду місця події від 06.09.2024 року, за адресою: АДРЕСА_2 , за участю потерпілого ОСОБА_8 ; Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 26.09.2024 року; Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 26.09.2024 року, за участю потерпілої ОСОБА_8 ; Протоколом огляду місця події від 20.09.2024 року, за адресою: АДРЕСА_2 , за участю потерпілого ОСОБА_9 ; Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 26.09.2024 року; Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 26.09.2024 року, за участю потерпілого ОСОБА_9 ; Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 26.09.2024 року, за участю потерпілого ОСОБА_9 ; Протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 22.11.2024 року; Речовими доказами.

Тобто, сторона обвинувачення наголошує на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненнікримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185 КК України, що є підставою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов"язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 176 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: наявність вагомих доказів про вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується долученими до клопотання копіями матеріалів; суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, вік підозрюваного, який є зрілою особою, щоб відкинути в сторону можливість помилкового обрання ним злочинного шляху, стан здоров`я ОСОБА_5 , який є працездатною, здоровою особою. При розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує також загальні положення ч.3 ст.176 КПК України, виходячи з встановленого КПК України принципу змагальності сторін, про те, що слідчий, прокурор, якщо не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, то слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначено, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Тому, з урахуванням досліджених доказів слідчий суддя вважає, що підозра є обґрунтованою.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до §1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про його незначний ступінь, який може служити підставою для запобіжного ув"язнення.

Ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (Becciev v.Moldova (Бекчієв проти Молдови), §59).

Ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу (Jarzynski v.Poland (Яжинський проти Польші) §43).

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою (W v.Switzerland, 14379/88, 26 січня 1993 року).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов"язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв"язками та усіма видами зв"язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).

У рішенні в справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006р. (заяви №29458/04 та №29465/04) ЄСПЛ вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Відповідно до ч.1 ст. 179 КПК України, особисте зобов"язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов"язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов"язки, передбачені статтею 194 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 на даний час не працює, враховуючи його вік, який є зрілою особою, щоб відкинути в сторону можливість помилкового обрання ним злочинного шляху, має родичів на території України, уродженець м. Полтава, житель АДРЕСА_2 , обґрунтовано підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану, який є тяжким злочином за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, та в незаконному проникненні до житла та іншого володіння особи, що відноситься до кримінальних проступків за який передбачено покарання до 3 років обмеження волі, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення. Крім цього, враховуючи існуючу ситуацію в Україні, оскільки, на даний час 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє по даний час, слідчий суддя вважає, що до ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

В зв`язку з вищевикладеним, вважаю, що він може вчинити нове правопорушення та переховуватися від органів досудового розслідування, щоб уникнути покарання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.176,177,179,184,186,187,193, 194, КПК України,-

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ ВП № 4 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді особистого зобов`язання задоволити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю

м. Полтава, Полтавської області, Україна, українцю, громадянину України, який має професійно-технічну освіту, не працюючий, розлучений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючий без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий в силу 89 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на строк 60 діб.

Строк дії запобіжного заходу рахувати з 28 листопада 2024 року по 26 січня 2025 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки передбачені ст. 194 КПК України:

-прибувати до слідчого, прокурора, суду за викликом;

-не відлучатися із населеного пункту, де він проживає, а саме: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-утримуватися від спілкування з потерпілими: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у цьому ж кримінальному провадженні.

Роз"яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання ним покладених на нього обов"язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Контроль за виконанням ухвали покласти наслідчого СВ ВП № 4 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в справі.

Слідчий суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1