УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 його захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , що погоджено з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000269 від 14.04.2023 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Надлиманське Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України

В С Т А Н О В И В:

І. Суть клопотання

13 вересня 2024 року до Київського районного суду м. Одеса надійшло зазначене клопотання, у якому слідчий просив продовжити строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000269 від 14.04.2023 року відносно до підозрюваного ОСОБА_4 ..

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000269 від 14.04.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

25.07.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч.2 ст.307 КК України.

30.08.2024 року ОСОБА_4 про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про нову підозру за ч.3 ст.307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 26.07.2024 частково задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21 вересня 2024 року, з можливістю внесення застави.

Прокурор зазначив, що на цей час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 що, на його думку, обумовлює необхідність продовження строку дії зазначеного запобіжного заходу.

ІІ. Позиція учасників судового засідання

2.1. Прокурор підтримав клопотання з наведених у ньому мотивів.

2.2. Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання та послався на визнання останнім своєї провини, відсутність процесуальних ризиків, а тому відсутність підстав для задоволення клопотання. За твердженням захисника, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту здатний забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 .

2.3. Підозрюваний ОСОБА_4 підтримала позицію свого захисника.

ІІІ. Мотиви слідчого судді

3.1. Дослідивши клопотання, надані прокурором матеріали, заслухавши думку учасників, висловлену у судовому засіданні, слідчий суддя дійшов таких висновків.

3.2. Норми кримінального процесуального закону, якими керується слідчий суддя

Відповідно до ст. 131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких віднесені, зокрема і запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

3.3. Обставини, встановлені слідчим суддею

25.07.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч.2 ст.307 КК України.

30.08.2024 року ОСОБА_4 про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про нову підозру за ч.3 ст.307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 26.07.2024 частково задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21 вересня 2024 року, з можливістю внесення застави в розмірі 1 514 000грн..

3.4. Оцінка обґрунтованості підозри

Зміст повідомлення про підозру

Згідно з повідомленням про підозру кримінальні правопорушення були вчинені за таких обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений в ході досудового розслідування час, однак не пізніше квітня 2023 року ОСОБА_7 з метою незаконного збагачення та отримання матеріальних благ, шляхом вчинення корисливих умисних злочинів, спрямованих на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також збут особливо небезпечної психотропної речовини та наркотичного засобу, розробив план злочинної діяльності для вчинення особливо тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин на території міста Одеси.

Розуміючи, що реалізація злочинного плану, направленого на незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини та наркотичного засобу, потребує залучення інших осіб, які будуть діяти за вказівками організатора та будуть об`єднанні загальною метою отримання незаконного прибутку, ОСОБА_7 залучив в якості співучасників ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 (особа, залучена до конфіденційного співробітництва, що діяла на підставі по станови про контроль за вчинення злочину у формі спеціального слідчого експерименту та постанови про виконання спеціального завдання з розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації далі за текстом ОСОБА_1) та інших невстановлених осіб, що не входили до організованої групи, яким довів деталі плану протиправної діяльності, пов`язаної із незаконним обігом наркотиків. Після чого, зазначені особи, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, дали свою добровільну згоду на участь разом із ОСОБА_9 у зазначеній протиправній діяльності під його безпосереднім керівництвом.

Надалі, з метою забезпечення членів організованої групи необхідною кількістю наркотичних засобів та психотропних речовин для подальшого їх збуту, членом групи ОСОБА_8 , за вказівкою організатора ОСОБА_10 , у невстановлений час, але не пізніше квітня 2023 року, до злочинної діяльності організованої та керованої останнім групи в якості постачальника наркотичних засобів та психотропних речовин залучено ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином, ОСОБА_7 , використовуючи свої лідерські якості, будучи обізнаним про способи та методи діяльності правоохоронних органів щодо викриття та розслідування злочинів, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, розуміючи можливі наслідки протиправних дій, проте нехтуючи суворістю визначеного кримінальним законодавством покарання, організував на території м. Одеса організовану групу з розподілом ролей та функцій кожного з її учасників, об`єднавши їх єдиною метою отримання незаконного прибутку, підпорядкувавши собі членів даної організованої групи.

Відповідно до розробленого ОСОБА_9 та погодженим всіма учасниками плану протиправної діяльності організованої групи збут наркотичних засобів та психотропних речовин безпосередніми виконавцями ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та іншими невстановленими особами, що не входили до організованої групи, здійснювався лише вузькому колу знайомих останнім осіб з числа наркозалежних, або ж за їх так званими рекомендаціями іншим особам.

Організована ОСОБА_9 група мала стійкий характер, високий ступінь організованості, відрізнялася побудованою ієрархією, чітким плануванням, підготовкою до вчинення злочинів, розподілом ролей та функцій між її учасниками.

Таким чином, ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_1 та інші невстановлені особи, що не входили до організованої групи, під керівництвом ОСОБА_10 , попередньо зорганізувалися у стійке злочинне об`єднання для скоєння злочинів, пов`язаних з незаконним придбанням, зберіганням, перевезенням наркотичних засобів та психотропних речовин, погодили план протиправних дій, визначили ролі кожного з учасників такої групи та встановили правила конспірації своєї незаконної діяльності, а також вжили інших заходів щодо функціонування та тривалого існування вказаного злочинного угруповання (придбання мобільних телефонів, сім-карток мобільних операторів, засобів для фасування наркотичних засобів та психотропних речовин, тощо).

Таким чином, відповідно до злочинного плану і розподілу ролей між членами групи, кожен з її учасників виконував відведені йому функції, наступним чином.

ОСОБА_7 , обравши роль керівника організованої групи, розробив план збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, який довів до відома інших учасників групи; визначив схему реалізації злочинного плану; залучив співучасників в якості виконавців ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та інших невстановлених осіб; , що не входили до організованої групи, планував і керував діями всіх учасників по збуту наркотичних засобів та психотропних речовин; контролював збут наркотиків кожним із учасників організованої групи; розподіляв кошти, отримані від збуту наркотичних засобів та психотропних речовин між членами злочинного угруповання; безпосередньо здійснював збут наркотичних засобів та психотропних речовин наркозалежним особам із числа знайомих.

ОСОБА_8 відповідно до узгодженого та розробленого ОСОБА_9 злочинного плану та за вказівками останнього виконував функції виконавця: залучив до протиправної діяльності ОСОБА_12 як постачальника наркотичних засобів та психотропних речовин; безпосередньо отримував від ОСОБА_11 наркотичні засоби та психотропні речовини для подальшого їх збуту; за допомогою необхідного обладнання для здійснення незаконної діяльності по збуту наркотиків, а саме для їх зважування, розфасовування та сортування (електронні ваги, зіп-пакети, папір тощо) фасував отримані від ОСОБА_11 наркотичні засоби та психотропні речовини та зберігав їх за місцем свого проживання; розподіляв наркотичні засоби та психотропні речовини між ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та інших невстановлених осіб, що не входили до організованої групи, для подальшого їх збуту; був відповідальний за збір та акумулювання грошових котів, отриманих від незаконного збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, з метою їх передачі ОСОБА_11 .

ОСОБА_11 як член організованої ОСОБА_9 групи виконував роль виконавця, забезпечуючи учасників злочинного угрупування необхідною кількістю наркотичних засобів та психотропних речовин для подальшого їх збуту.

ОСОБА_4 та ОСОБА_1, за дорученням ОСОБА_10 , виконували функції виконавців безпосередньо здійснювали збут наркотичних засобів та психотропних речовин наркозалежним особам.

Також, з метою конспірації своєї протиправної діяльності учасниками організованої групи використовувались різні номери мобільних телефонів та банківських карток.

Зокрема, у своїй злочинній діяльності для спілкування з потенційними покупцями наркотичних засобів та психотропних речовин, а також зв`язку між членами організованої групи ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_1 використовували наступні номери мобільних телефонів: оператора мобільного зв`язку ТОВ «лайфселл»: НОМЕР_1 ; оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна»: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; а для отримання грошових коштів від незаконного збуту наркотичних засобів та психотропних речовин наступні банківські картки: імітовану банком АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» з номером: НОМЕР_5 ; імітовану банком АТ «А-Банк» з номером: НОМЕР_6 ; імітовану банком АТ «ТАСКОМБАНК» з номером: НОМЕР_7 .

Кошти, отримані від незаконного збуту особливо небезпечних психотропних речовин, за вказівками ОСОБА_10 , як організатора, розподілялись між всіма членами групи наступним чином.

Після отримання грошових коштів від збуту наркотичних засобів та психотропних речовин ОСОБА_7 розподіляв їх між всіма учасниками створеної та керованої ним групи, також частина коштів використовувалась членами організованої групи для придбання наркотичних засобів та психотропних речовин, а також частина грошових коштів, отриманих від незаконного збуту наркотичних засобів та психотропних речовин використовувалась членами організованої групи для забезпечення функціонування групи, придбання засобів зв`язку, обладнання для зважування наркотиків тощо (ваги, мобільні телефони та інше), а також вирішення побутових потреб.

Таким чином, протягом тривалого часу, починаючи з квітня 2023 року, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та інші невстановлені особи скоїли ряд умисних злочинів, пов`язаних з незаконним обігом особливо небезпечних наркотичних засобів, психотропних речовин, за таких обставин.

В невстановлений час, але не пізніше 08.06.2024, ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, діючи відповідно визначеної йому ОСОБА_9 ролі в організованій групі, та на виконання плану протиправної діяльності передав члену організованої групи ОСОБА_8 невстановлену кількість наркотичного засобу канабісу.

ОСОБА_8 , в свою чергу, отримавши від ОСОБА_11 наркотичний засіб канабіс, переніс їх до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , де розфасував відповідно до вказівок організатора ОСОБА_10 , та став зберігати для подальшої передачі ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та іншим невстановленим особам, що не входили до організованої групи, з метою подальшого збуту. Надалі, в невстановлений час, але не пізніше 08.06.2024, ОСОБА_8 , діючи відповідно до відведеної йому організатором ОСОБА_9 ролі, при невстановлених обставинах передав ОСОБА_4 заздалегідь визначену ОСОБА_9 кількість наркотичного засобу канабісу, для подальшого збуту. Отримавши від ОСОБА_8 наркотичний засіб канабіс, ОСОБА_4 переніс його до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де став зберігати з метою збуту.

В подальшому, 08.06.2024, о 18 год 25 хв, ОСОБА_1, який діяв на підставі постанови про проведення контролю за вчинення злочину у формі оперативної закупки, зустрівся із ОСОБА_4 в приміщенні другого під`їзду будинку АДРЕСА_4 , де придбав у останнього наркотичний засіб канабіс, та передав грошові кошти в сумі 800 гривень як плату за нього.

Отримавши від ОСОБА_4 наркотичний засіб канабіс, ОСОБА_1 відразу в присутності понятих добровільно видав їх співробітникам правоохоронних органів.

У ході досудового розслідування встановлено, що видана ОСОБА_1 речовина рослинного походження темно-зеленого кольору масами 1,98г та 0,77г є наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, маса якого в висушеному стані становить 1,79г та 0,70г відповідно.

Грошові кошти, отримані від ОСОБА_1, ОСОБА_4 передав ОСОБА_8 , та в подальшому частину з них організатором ОСОБА_9 розподілено між учасниками організованої ним групи, а іншу частину ОСОБА_8 передав ОСОБА_11 як оплату за поставлений останнім наркотичний засіб канабіс.

Щодо обґрунтованості підозри

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень за наведених у повідомленні про підозру обставин, слідчий суддя керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» під обґрунтованою підозрою Європейський суд розуміє існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин суд лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри підтверджується наданими слідчим матеріалами, зокрема: проведеними негласними слідчими (розшуковими) діями, зокрема: зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, спостереження за особою, аудіо-, відеоконтроль особи, контролями за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, проведені 08.05.2024, 16.05.2024, 21.05.2024, 25.05.2024, 28.06.2024, 10.07.2024, в ході яких встановлено факт зберігання та збуту наркотичного засобу канабісу та психотропної речовини амфетаміну, контролями за вчиненням злочину у формі оперативних закупок, проведеними 08.06.2024 та 28.06.2024, в ході яких встановлено факт збуту особливо небезпечної психотропної речовини МДМА та наркотичного засобу канабісу; проведеними допитами свідка особи, залученої до конфіденційного співробітництва; проведеними експертизами матеріалів, речовин і виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів»; проведеними обшуками за місцями проживання ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 ; проведеними оглядами мобільних телефонів, вилучених під час проведення обшуків за місцями проживання підозрюваних; речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

3.4. Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий послався на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, отже слідчий суддя має оцінити їх наявність, зокрема ризиків:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

3.5. Щодо ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, які згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, належать до тяжких ч.3 ст.307 КК України.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

Слідчий суддя погоджується з доводами слідчого про те, що з огляду на військову агресію проти України в уповноважених органів ускладнене здійснення належного контролю за перетином особами державного кордону України. Зазначена обставина свідчить про можливість його перетину, у тому числі поза офіційними пунктами пропуску. А тому існуючі законодавчі обмеження для виїзду громадян України за кордон, на що звертала увагу сторона захисту, не виключають такої можливості.

Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, не маючи стримуючих факторів у вигляді міцних соціальних зв`язків та маючи значні матеріальні ресурси для тривалого перебування за кордоном, чому буде надано оцінку далі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Викладене переконує слідчого суддю в обґрунтованості доводів слідчого щодо наявності цього ризику.

3.6. Щодо ризику незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів у кримінальному провадженні

Під час оцінки цього ризику слідчий суддя виходить з того, що:

- по-перше, показання свідків, як тих, що вже допитані в ході досудового розслідування, так і тих, які можуть бути допитані у подальшому, є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування у цьому кримінальному провадженні;

- по-друге, встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Наведені обставини свідчать про обґрунтованість доводів прокурора в частині наявності ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою підбурення їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання неправдивих показань чи відмови від дачі показань на користь підозрюваної.

3.7. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином

Станом на теперішній час органом досудового розслідування не встановлено всіх осіб, причетних до вчинення зазначених кримінальних правопорушень, а отже, ОСОБА_4 перебуваючи не під вартою, матиме можливість підтримувати зв`язок із такими особами, тим самим сприяти їх переховуванню від органів досудового розслідування та, як наслідок, ухилення від кримінальної відповідальності за вчинені ними кримінальні правопорушення. Окрім того, підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього як на підозрюваного у кримінальному провадженні в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу, а також невиконання обов`язків шляхом неявки, у разі необхідності до слідчого, слідчого судді та суду.

3.8. Щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу

З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, на цьому етапі кримінального провадження продовження запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості відповідного кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Також ч. 2 ст. 183 КПК України визначає виключний перелік осіб, до яких може бути застосований цей запобіжний захід. ОСОБА_4 належить до цього переліку як особа, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 цієї статті).

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є: домашній арешт, застава, особиста порука, особисте зобов`язання. Втім, на переконання слідчого судді, жоден з цих запобіжних заходів не здатний запобігти встановленим ризикам.

Окрім обґрунтованості підозри та встановлених ризиків, слідчий суддя враховує також інші обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я підозрюваного, майновий стан, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються ці обставини.

Оцінивши наведені обставини у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним для запобігання ризикам, наведеним у клопотанні слідчого, а застосування підозрюваному іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить досягнення мети запобіжного заходу та належне виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого щодо необхідності продовження до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який відповідає верхній межі, визначеній ч. 1 ст. 197 КПК України для цього запобіжного заходу. Необхідність визначення саме такого строку обумовлена тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершене, а підстави вважати, що наведені ризики можуть зникнути чи зменшитися раніше цього строку, відсутні. Водночас, строк дії запобіжного заходу не може перевищувати строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

3.9. Щодо неможливості завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали

Прокурор послався на неможливість закінчення досудового розслідування до завершення строку дії попередньої ухвали. Зокрема, наголосив на необхідності:

-провести допити свідків, показання яких має суттєве значення для доказування у вказаному кримінальному провадженні;

-здійснити тимчасові доступи до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, та перебувають у володінні банківських установ, операторів мобільного зв`язку, провести їх детальний аналіз;

-отримати висновки призначених експертиз матеріалів, речовин і виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів»;

-піля зняття грифу таємності з протоколів, складених за результатами проведення негасних слідчих (розшукових) дій, призначити та отримати висновки експертиз відео- та звукозапису за експертною спеціальністю 7.2 «Дослідження диктора за фізичними параметрами усного мовлення, акустичних сигналів та середовищ» та судової лінгвістичної (семантико-текстуальної);

-скасувати гриф таємності клопотань на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а також відповідних ухвал про дозвіл на їх проведення та протоколів за результатами проведення;

-за результатами оцінки зібраних під час досудового розслідування доказів вирішити питання щодо повідомлення про нову підозру ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 ;

-встановити всіх осіб, причетних до вчинення вказаних злочинів, та їх місце перебування, вирішити питання щодо повідомлення їм про підозру;

-виконати вимоги ст. ст. 290 та 291 КПК України, зокрема надати доступ до матеріалів досудового розслідування підозрюваним та їх захисникам, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

На переконання слідчого судді, зазначені процесуальні дії безпосередньо стосуються обставин кримінального правопорушення та спрямовані на їх повне та всебічне з`ясування. Їх обсяг є суттєвим та сторона обвинувачення об`єктивно потребуватиме значного часу для їх проведення.

3.10. Щодо визначення розміру застави

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України (ч. 3 ст. 183 КПК України).

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та встановлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно (ч. 5 ст. 182 КПК України).

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» (п. 78, 820) ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, прибуття обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути врахована наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Отже розмір застави повинен, головним чином, визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховуючи той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

При цьому Європейський суд з прав людини також наголошує, що якщо на карту поставлене право на свободу, гарантоване статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, влада повинна приділяти питанню встановлення відповідного розміру застави таку ж увагу, якби це стосувалося обґрунтування необхідності тримання особи під вартою.

Слідчий суддя при визначенні розміру застави враховує обставини вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_4 кримінального правопорушення, матеріальний стан підозрюваного ОСОБА_4 його роль у вчиненні інкримінованого йому злочину та вважає за доцільне визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу у розмірі 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 1 514 000гривень.

На переконання слідчого судді вказаний розмір застави зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 та не є непомірним для нього.

3.11. Щодо покладення на підозрюваного обов`язків

У разі внесення застави, з метою мінімізації ризиків, встановлених у судовому засіданні, а також запобігання позапроцесуальній поведінці підозрюваного, наявні підстави для покладення на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України та необхідність покладення яких була доведена стороною обвинувачення, а саме:

-прибувати до прокурора та суду за першою вимогою;

-не відлучатися з місця проживання без дозволу прокурора, суду;

-повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-заборонити спілкуватися з іншими підозрюваними, свідками та учасниками кримінального провадження;

-носити електронний засіб контролю.

3.12. Висновки слідчого судді

Суд враховує, що за результатами досліджень Українського медичного та моніторингового центру з алкоголю та наркотиків Міністерства охорони здоров`я України (який є загально доступним документом) за останні десять років кількість смертей серед осіб, які перебували на наркологічному обліку, зросла більше ніж у 3 рази, у тому числі від передозування майже в 4 рази. Загрозливих масштабів набули поширеність розладів психіки та поведінки внаслідок вживання наркотичних речовин (174,7 на 100 тис. населення), а також психічні захворювання (11,5 на 100 тис. населення). Україна входить до переліку країн із загрозливим рівнем немедичного споживання наркотиків.

Тому на підставі викладеного, суд констатує про наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Крім того, ані сторона захисту, ані сторона обвинувачення не повідомили слідчого суддю про зміну обставин, які стали підставою для застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя враховує, що згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини з плином часу інтенсивність ризику позапроцесуальної поведінки підозрюваного зменшується. Разом з тим, ризики не зменшилися так як ОСОБА_4 збільшена підозра.

За таких обставин клопотання прокурора слід задовольнити.

На підставі встановленого, керуючись ст.ст.176-178, 182-184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , що погоджено з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000269 від 14.04.2023 року ОСОБА_4 задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою до 15 листопада 2024 року включно, із можливістю внесення застави на умовах визначених в ухвалі Київського районного суду м. Одеси від 26.07.2024 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1