Справа № 303/5618/24
№ 1-кс/303/1126/24
У Х В А Л А
12 вересня 2024 року м. Мукачево

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участю: власника арештованого майна ОСОБА_3
представника власника арештованого майна адвоката ОСОБА_4
прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5
Заявник зазначає, що арештований транспортний засіб потрібний власниці ОСОБА_3 для користування, вказаний транспортний засіб не має жодного відношення до кримінального провадження, і не відповідає критеріям речового доказу.
У судовому засіданні представник власника арештованого майна - адвокат ОСОБА_4 просив задоволити клопотання та передати арештоване майно власниці ОСОБА_3 для користування, оскільки досудове розслідування триває вже значний час, всі необхідні слідчі дії з майном проведені, тому відсутні підстави для подальшо обмеження власника у користуванні автомобілем.
Власник арештованого майна, ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила передати їй у користування транспортний засіб, частково скасувавши арешт.
Прокурор, просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки арештований транспортний засіб є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_3 .. При цьому, прокурор звернув увагу на те, що санкція статті, що інкримінується ОСОБА_3 передбачає конфіскацію знаряддя злочину, у випадку доведеності вини. Разом з цим, власник арештованого майна, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні, не може гарантувати його схоронність від пошкоджень чи втрати у випадку ДТП.
Заслухавши позиції сторін, розглянувши клопотання про скасування арешту з доданими до нього матеріалами, прихожу до наступного висновку:
- на грошові кошти номіналом 100 доларів США в кількості 85 штук загальна сума 8500 доларів США, які упаковано в спец пакет НПУ WAR 1050053; мобільний (один) телефон марки iPhone 7 ime НОМЕР_3 з наявною сім картою мобільного оператора Водафон НОМЕР_4 , який упаковано в спец пакет НПУ WAR 382341; вилучені слідчим СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_8 , в ході огляду місця події 29.06.2024 року, в період часу з 02 год. 48 хв. по 03 год. 47 хв., за адресою: АДРЕСА_3 , з метою збереження речових доказів;
- на грошові кошти номіналом 50 євро в кількості 61 штука в загальній сумі 3100 євро та грошові кошти в кількості 16 купюр в сумі 1657 доларів США, які упаковано в спец пакет № PSP 3247934, мобільний телефон марки iPhone 13, який упаковано в спец пакет № PSP 22033437, мобільний телефон марки iPhone 12, який упаковано в cпец пакет № PSP 2203443, мобільний телефон марки «Xiаomi», який упаковано в спец пакет № PSP 2203438, мобільний телефон марки «Oppo», який упаковано в спец пакет № PSP 2203479, надувну лотку зеленого кольору, яку скріплено биркою; вилучені слідчим СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_7 , в ході огляду місця події 29.06.2024 року, в період часу з 01 год. 42 хв. по 03 год. 03 хв., за адресою: АДРЕСА_2 , з метою збереження речових доказів;
- на мобільний телефон марки «Samsung» синього кольору та мобільний телефон марки «Samsung А34» сірого кольору, які упаковано в поліетиленовий пакет та скріплено биркою за надписом «Національна поліція України, опечатано»; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , яке упаковано до паперового конверту НПУ; ключі від транспортного засобу марки «Chevrolet», які упаковано до паперового конверту НПУ; автомобіль марки «Chevrolet» моделі «Aveo» 2014 року випуску д.н.з НОМЕР_1 , згідно довідки власником якого є гр. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який було вилучено та поміщено на штраф майданчик за адресою: АДРЕСА_1 ; вилучені слідчим СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_7 , в ході огляду місця події 29.06.2024 року, в період часу з 03 год. 43 хв. по 04 год. 13 хв., за адресою: АДРЕСА_2 , із автомобіля марки «Chevrolet» моделі «Aveo», 2014 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , з метою збереження речових доказів.
Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 Кримінального-процесуального кодексу України, є арешт майна, суть якого полягає у тимчасовій забороні, адресованій власнику чи володільцю майна, відчужувати його, або розпоряджатися ним.
У розрізі положень ч.1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст. ст. 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Відповідно до п.7) ч.2. ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
Стаття 170 КПК України «Накладення арешту на майно», визначає: що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Частина друга та третя цієї статті кримінального процесуального Закону передбачають, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно абзацу другого ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасованим повністю або частково, якщо: - відпали підстави його застосування; - арешт було накладено необґрунтовано.
Судова практика Європейського суду з прав людини орієнтує на те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"), має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).
Частиною 1 ст.131КПК України передбачено,що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Заявником не доведено, що відпала необхідність у збереженні речових доказів у кримінальному провадженні, чи арешт накладено необґрунтовано.
Разом з тим, скасування арешту в частині користування транспортним засобом може потягнути за собою пошкодження чи втрату речового доказу, який слугував знаряддям злочину у даному кримінальному провадженні та у відповідності до санкції інкримінованої підозрюваній ОСОБА_3 ч.3 ст.332 КК України підлягає конфіскації у випадку доведеносі її вини.
У той же час, прокурором у даному кримінальному провадженні доведено необхідність арешту майна з метою збереження речового доказу який є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та може бути пошкодженим, знищеним або втраченим у процесі користування.
При вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, а також з вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина, якої у даному випадку немає.
Із врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, арешт транспортного засобу, власником якого є ОСОБА_3 , яка має статус «підозрюваної» у даному кримінальному провадженні, який використовувався в якості знаряддя, вчинення кримінального правопорушення, накладений з правових підстав, передбачених ч.1 ст. 170 КПК України, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси ОСОБА_3 , як власника автомобіля марки «Chevrolet» моделі «Aveo», 2014 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , а тому слідчий суддя дійшла висновку про відсутність підстав для передання арештованого майна у користування підозрюваної ОСОБА_3 .
Підстави для часткового скасування арешту відсутні, оскільки розслідування кримінального провадження не завершено і зняття арешту шляхом зняття заборони на користування автомобіля неприпустимо.
На цій стадії слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Таким чином, відсутні законні підстави для задоволення клопотання про скасування арешту майна, накладеного слідчим суддею у даному кримінальному провадженні.
На підставі вище наведеного, керуючись: ст.174 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в:
Копія ухвали негайно після її постановлення вручається власнику майна, представника власника майна та особі, за клопотанням якої було арештовано.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на дану ухвалу може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_9