КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/4947/2024 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02 липня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02 липня 2024 року клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 - задоволено.

Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 30 серпня 2024 року включно.

Одночасно визначено альтернативний запобіжний захід - заставу для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, визначених КПК України, у розмірі 130 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 393 640 000 грн, у разі внесення якої він підлягає звільненню з-під варти.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент з дня обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою внести заставу у визначеному розмірі на відповідний рахунок суду та надати документ, що це підтверджує, слідчому, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 у разі його звільнення з-під варти внаслідок внесення застави обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали слідчого судді та термін дії покладених на ОСОБА_7 обов`язків визначено до 02 вересня 2024 року.

Не погоджуючись з указаною ухвалою захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання старшого слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

24 липня 2024 року на електронну адресу апеляційного суду надійшли доповнення до апеляційної скарги від захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , в яких останній зазначає, що ухвала слідчого судді прийнята з неповним встановленням необхідних для вирішення справи обставин та невірним застосуванням матеріальних і процесуальних норм, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що оскаржувана ухвала не містить належного обґрунтування щодо підозри ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною п`ятою статті 191 КК України.

Звертає увагу, що слідчий суддя у порушення пункту 4 частини першої статті 196 КПК України не наводить в оскаржуваній ухвалі даних з посиланням на матеріали, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Вказує, що у клопотанні про продовження строку тримання під вартою було викладено фактично змінене, уточнене та деталізоване повідомлення про підозру ОСОБА_7 , проте підозрюваному не повідомлялось про зміну раніше повідомленої підозри.

Зокрема, посилається на те, що сторона обвинувачення не надає доказів обізнаності ОСОБА_7 щодо дій вказаних у клопотанні невстановлених осіб, адже голосуючи у складі кредитного комітету 18 листопада 2010 року ОСОБА_7 повинен був бути обізнаним про подальші незаконні дії щодо виведення коштів за допомогою невстановлених осіб на підконтрольні Жеваго компанії.

Уважає, що слідчим суддею не надано оцінки доводам сторони захисту про те, що між діями ОСОБА_7 та наслідками у вигляді настання шкоди відсутній прямий причинний зв`язок, як обов`язкова ознака об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення.

Також зазначає, що навіть при негативному голосуванні ОСОБА_7 все одно б рішення кредитного комітету було б прийнятим, якщо за нього проголосували б інші члени кредитного комітету, у зв`язку з чим від голосування ОСОБА_7 в повній мірі не залежить рішення, яке буде прийнято на кредитному комітеті.

На переконання сторони захисту слідчий суддя не звернув увагу на долучені до заперечення документи щодо прийняття частини рішень кредитним комітетом щодо видачі траншів ТОВ «Торговий дім «Р енд Р коммодітіз» та збільшення кредитного ліміту товариству кредитним комітетом без участі ОСОБА_7 .

Зауважує, що слідчим суддею не надано оцінку тому, що органом досудового розслідування не в повній мірі досліджено правовідносини між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з ТОВ «Торговий дім «Р Енд Р Коммодітіз»; не надано оцінки доводам сторони захисту щодо недостовірності встановленої в ході досудового розслідування суми шкоди, завданої діями ОСОБА_7 .

Посилається на те, що слідчим суддею не вивчались та не досліджувались долучені стороною захисту до заперечення на клопотання про продовження строку тримання під вартою рішення господарських судів щодо судових спорів у зв`язку із зверненням стягнення на предмет застави, які однозначно впливають на завдання шкоди банку, оскільки у випадку негайного виконання судових рішень шкода банку була б значно меншою чи відсутня взагалі, а також наявність форс мажорних обставин, які також підтверджують відсутність причинного зв`язку між діями ОСОБА_7 та наслідками у вигляді настання шкоди у зв`язку із неповерненням кредитних коштів ТОВ «Торговий дім «Р енд Р Комодітіз».

Уважає, що органом досудового розслідування на час розгляду слідчим суддею клопотання не було встановлено суми збитку, завданої кримінальним правопорушенням.

На думку захисника, аналіз доказів, долучених органом досудового розслідування, у тому числі покази свідків, не підтверджують причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого останньому кримінального правопорушення.

Вказує, що бездіяльність органу досудового розслідування свідчить про необхідність скасування запобіжного заходу ОСОБА_7 , адже така бездіяльність вказує на відсутність необхідності досягнення мети, яка в минулому зумовила доцільність застосування запобіжного заходу, а саме забезпечення належного перебігу досудового розслідування.

Враховуючи те, що обсяг доказів на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні останнім кримінальних правопорушень з моменту застосування до нього запобіжного заходу залишився незмінним, як і аргументація щодо продовження існування ризиків, сторона захисту переконана у неможливості продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та у тому, що його тримання під вартою є невиправданим.

Зазначає, що при вирішенні питання про продовження існування ризиків, заявлених стороною обвинувачення, у порушення вимог пункту 2 частини першої статті 196 КПК України, слідчим суддею не зазначено ні самих ризиків, ні обставин, які свідчать про те, що такі ризики не зменшились та продовжують існувати.

Звертає увагу суду на те, що слідчим суддею не враховано доводи сторони захисту та встановлено неналежний розмір застави з огляду на те, що ОСОБА_7 є офіційно працевлаштованим та працює заступником директора ТОВ «ФК «Профіт Капітал», однак з березня 2023 року перебуває у відпустці без збереження заробітної плати на період дії воєнного стану; відповідно до довідки, виданої ТОВ «ФК «Профіт Капітал», за період з грудня 2021 року по лютий 2022 року останній отримав дохід у розмірі 40 000 грн, з яких було виплачено 32 200 грн; будь-яких доказів наявності у ОСОБА_7 або його дружини надмірних статків та доходів, заможного майнового стану, який би дозволив сплатити визначену слідчим суддею суму застави, ні клопотання, ні додатки до нього не містили; згідно висновку експерта загальна сума заборгованості становить 641 млн грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002320 від 19 вересня 2018 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною п`ятою статті 191 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною п`ятою статті 191 КК України, та за фактом кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 190, частиною п`ятою статті 191, частиною третьою статті 209, частиною п`ятою статті 27, статтею 219, частиною першою статті 255, частиною другою статті 364, частиною п`ятою статті 27, частиною другою статті 364, частиною другою статті 364-1, частиною третьою статті 365-2, частиною другою статті 367, частиною третьою статті 382 КК України.

13 листопада 2023 року ОСОБА_7 затримано в порядку статті 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 255 (у редакції Закону станом на 01 січня 2010 року) та частиною четвертою статті 28, частиною п`ятою статті 191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 листопада 2023 року відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 168 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 450 912 000 грн, строком до 12 січня 2024 року.

Постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_11 від 09 січня 2024 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002320 продовжено до трьох місяців, тобто до 13 лютого 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 січня 2024 року строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 продовжено до 13 лютого 2024 року включно з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 450 911 592 грн.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 лютого 2024 року строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 продовжено до 07 квітня 2024 року включно з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 450 000 000 грн.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02 квітня 2024 року строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 продовжено до 13 травня 2024 року включно з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 429 997 196 грн.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 квітня 2024 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002320 продовжено до 12 місяців, тобто до 13 листопада 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 травня 2024 року строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 продовжено до 07 липня 2024 року з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 393 640 000 грн.

02 липня 2024 року до Печерського районного суду міста Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002320 від 19 вересня 2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною п`ятою статті 191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02 липня 2024 року клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 - задоволено.

Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 30 серпня 2024 року включно.

Одночасно визначено альтернативний запобіжний захід - заставу для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, визначених КПК України, у розмірі 130 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 393 640 000 грн, у разі внесення якої він підлягає звільненню з-під варти.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент з дня обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою внести заставу у визначеному розмірі на відповідний рахунок суду та надати документ, що це підтверджує, слідчому, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 у разі його звільнення з-під варти внаслідок внесення застави обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали слідчого судді та термін дії покладених на ОСОБА_7 обов`язків визначено до 02 вересня 2024 року.

З висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку статті 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно частини третьої статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

За змістом частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях статей 177, 178, 183 КПК України.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, які долучено до клопотання, зокрема: протоколами допиту свідків ОСОБА_12 від 14 березня 2023 року; ОСОБА_13 від 22 березня 2023 року; ОСОБА_14 від 05 квітня 2023 року; ОСОБА_15 від 10 травня 2023 року; ОСОБА_16 від 30 травня 2023 року; ОСОБА_17 від 13 червня 2023 року; висновками експертів №13493/23-71/13494/23-72 від 16 червня 2023 року, №20261/23-72/20262/23-71 від 16 серпня 2023 року, №23161/23-72/23162/23-71 від 27 вересня 2023; протоколом огляду від 09 вересня 2023 року з додатками; наказами АТ «Банк «Фінанси і Кредит» №302-о від 12 квітня 2010 року, №615-о від 01 червня 2020 року, №1040-о від 14 вересня 2012, №11171-о від 20 грудня 2012 року; протоколами Спостережної ради АТ «Банк «Фінанси і Кпедит» від 05 лютого 2010 року; протоколами засідання КК АТ «Банк «Фінанси і Кредит» №24 від 10 квітня 2014 року, №34 від 22 травня 2014 року, №35 від 27 травня 2014 року, №36 від 29 травня 2014 року, №37 від 03 червня 2014 року, № 39 від 10 червня 2014 року, №45 від 24 червня 2014 року, №46 від 26 червня 2014 року, №48 від 01 липня 2014 року, №59 від 07 серпня 2014 року, №89 від 18 листопада 2010 року, №25 від 15 квітня 2014 року.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з інкримінованими йому кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованою.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді про тримання ОСОБА_7 під вартою та встановлено, що для закінчення досудового розслідування необхідно провести ще ряд слідчих та процесуальних дій, які необхідні для завершення досудового розслідування та прийняття законного процесуального рішення.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на характер та суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; здійснювати незаконний вплив на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з іншими особами, з урахуванням інкримінування вчинення кримінального правопорушення у складі злочинної організації, реалізації неналежної процесуальної поведінки з метою затягування досудового розслідування та судового розгляду, з урахуванням тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України у сукупності з вищезазначеними обставинами слідчий суддя врахував встановлення обґрунтованості підозри, продовження існування ризиків, тривалість та стійкість інкримінованої протиправної діяльності та її наслідків, тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , дані про особу підозрюваного та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого, та не забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З урахуванням указаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_7 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

Крім того, на переконання колегії суддів, слідчий суддя станом на день розгляду клопотання, у відповідності до вимог статей 182, 183 КПК України, обґрунтовано вважав, що враховуючи конкретні обставини та тяжкість правопорушень, суму грошових коштів, у розтраті якої у складі злочинної організації та шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем підозрюється ОСОБА_7 , реальність та високий ступінь ймовірності реалізації наявних у провадженні ризиків, застава у межах, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 182 КК України, не здатна запобігти наявним у провадженні ризикам та гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного, у зв`язку з чим, з урахуванням принципів розумності і співмірності, правильно визначив заставу саме у розмірі 130 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 393 640 000 грн, який повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

З таким висновком погоджується і колегія суддів з огляду на те, що вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

З огляду на вищезазначене, не заслуговують на увагу суду посилання сторони захисту на те, що слідчим суддею не враховано доводи сторони захисту та встановлено неналежний розмір застави.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи у сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочинів та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для обрання ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, або відмови у задоволенні клопотання слідчого колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів уважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною п`ятою статті 191 КК України.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №12244/86, №12245/86, №12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13 листопада 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності із статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи захисника в апеляційній скарзі та доповненнях до неї, що у діях ОСОБА_7 відсутній склад кримінальних правопорушень; у клопотанні про продовження строку тримання під вартою було викладено фактично змінене, уточнене та деталізоване повідомлення про підозру ОСОБА_7 , проте підозрюваному не повідомлялось про зміну раніше повідомленої підозри; у клопотанні та долучених додатках відсутні докази обізнаності ОСОБА_7 щодо дій вказаних у клопотанні невстановлених осіб, адже голосуючи у складі кредитного комітету 18 листопада 2010 року ОСОБА_7 повинен був бути обізнаним про подальші незаконні дії щодо виведення коштів за допомогою невстановлених осіб на підконтрольні Жеваго компанії; між діями ОСОБА_7 та наслідками у вигляді настання шкоди відсутній прямий причинний зв`язок, як обов`язкова ознака об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення; навіть при негативному голосуванні ОСОБА_7 все одно б рішення кредитного комітету було б прийнятим, якщо за нього проголосували б інші члени кредитного комітету, у зв`язку з чим від голосування ОСОБА_7 в повній мірі не залежить рішення, яке буде прийнято на кредитному комітеті; органом досудового розслідування не в повній мірі досліджено правовідносини між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з ТОВ «Торговий дім «Р Енд Р Коммодітіз»; не надано оцінки доводам сторони захисту щодо недостовірності встановленої в ході досудового розслідування суми шкоди, завданої діями ОСОБА_7 ; слідчий суддя не звернув увагу на долучені до заперечення документи щодо прийняття частини рішень кредитним комітетом щодо видачі траншів ТОВ «Торговий дім «Р енд Р коммодітіз» та збільшення кредитного ліміту товариству кредитним комітетом без участі ОСОБА_7 ; слідчим суддею не вивчались та не досліджувались долучені стороною захисту до заперечення на клопотання про продовження строку тримання під вартою рішення господарських судів щодо судових спорів у зв`язку із зверненням стягнення на предмет застави, які однозначно впливають на завдання шкоди банку, оскільки у випадку негайного виконання судових рішень шкода банку була б значно меншою чи відсутня взагалі, а також наявність форс мажорних обставин, які також підтверджують відсутність причинного зв`язку між діями ОСОБА_7 та наслідками у вигляді настання шкоди у зв`язку із неповерненням кредитних коштів ТОВ «Торговий дім «Р енд Р Комодітіз»; органом досудового розслідування на час розгляду слідчим суддею клопотання не було встановлено суми збитку, завданої кримінальним правопорушенням; аналіз доказів, долучених органом досудового розслідування, у тому числі покази свідків, не підтверджують причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого останньому кримінального правопорушення, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Також є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами провадження, посилання сторони захисту на те, що слідчий суддя у порушення пункту 4 частини першої статті 196 КПК України не наводить в оскаржуваній ухвалі даних з посиланням на матеріали, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, з огляду на зазначення слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення з посиланням на дані, здобуті в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, які було долучено до клопотання, зокрема: протоколами допиту свідків ОСОБА_12 від 14 березня 2023 року; ОСОБА_13 від 22 березня 2023 року; ОСОБА_14 від 05 квітня 2023 року; ОСОБА_15 від 10 травня 2023 року; ОСОБА_16 від 30 травня 2023 року; ОСОБА_17 від 13 червня 2023 року; висновками експертів №13493/23-71/13494/23-72 від 16 червня 2023 року, №20261/23-72/20262/23-71 від 16 серпня 2023 року, №23161/23-72/23162/23-71 від 27 вересня 2023; протоколом огляду від 09 вересня 2023 року з додатками; наказами АТ «Банк «Фінанси і Кредит» №302-о від 12 квітня 2010 року, №615-о від 01 червня 2020 року, №1040-о від 14 вересня 2012, №11171-о від 20 грудня 2012 року; протоколами Спостережної ради АТ «Банк «Фінанси і Кпедит» від 05 лютого 2010 року; протоколами засідання КК АТ «Банк «Фінанси і Кредит» №24 від 10 квітня 2014 року, №34 від 22 травня 2014 року, №35 від 27 травня 2014 року, №36 від 29 травня 2014 року, №37 від 03 червня 2014 року, № 39 від 10 червня 2014 року, №45 від 24 червня 2014 року, №46 від 26 червня 2014 року, №48 від 01 липня 2014 року, №59 від 07 серпня 2014 року, №89 від 18 листопада 2010 року, №25 від 15 квітня 2014 року.

На даному етапі провадження, слідчий суддя у відповідності до вимог процесуального закону обґрунтовано обмежився виключно питанням визначення причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення та дійшов висновку про вірогідність та достатність доказів його причетності для застосування обмежувальних заходів.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Доводи захисника про те, що органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження судом першої інстанції, підтверджується існування ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів. які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а тому доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими та такими, що ґрунтуються на припущеннях, оскільки доказів зменшення вказаних ризиків стороною захисту не надано.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 193, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02 липня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3