Справа № 162/104/23 Провадження №11-кп/802/358/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Камінь Каширської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Любешівського районного суду Волинської області від 22 лютого 2024 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зарайськ московської області російської федерації, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацевлаштованого, несудимого,

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдано його за недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 , обвинувачується в тому, що перебуваючи на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 як військовозобов`язаний, визнаний 21.10.2022 року військово-лікарською комісією придатним до проходження військової служби, не маючи права на відстрочку, без поважних на те причин, у період часу з 24.10.2022 року по 12.12.2022 року ухилявся від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, оголошеної указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року.

Так, 24.10.2022 року, отримавши бойову повістку для призову на військову службу під час мобілізації на особливий період та будучи відправленим до військової частини НОМЕР_1 безпідставно заявив представникам вищевказаної військової частини скарги на стан свого здоров`я, у зв`язку з чим його повернули до ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому на лікуванні ОСОБА_7 у період з 24.10.2022 року по 12.12.2022 року не перебував та за медичною допомогою не звертався.

В подальшому, ОСОБА_7 , продовжуючи вчинення зазначених дій, які спрямовані на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, 03.11.2022 року, отримавши бойову повістку для призову на військову службу під час мобілізації та будучи відправленим до військової частини НОМЕР_2 , безпідставно знову заявив представникам вищевказаної військової частини скарги на стан свого здоров`я, у зв`язку з чим його повернули до ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому на лікуванні ОСОБА_7 у період з 24.10.2022 року по 12.12.2022 року не перебував та за медичною допомогою не звертався.

Продовжуючи свої злочинні дії, які охоплені єдиним умислом на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період ОСОБА_7 09.12.2022 року, отримавши повістку про призов на військову службу під час мобілізації та необхідність з`явитися 12.12.2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для подальшого проходження військової служби, всупереч вимогам ст.65 Конституції України, ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року №69/2022, без поважних причин не з`явився о 17 год 12.12.2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 на відправлення у команді № НОМЕР_3 до військової частини для проходження військової служби за мобілізацією.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ст.336 КК України як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Суд першої інстанції в ході судового розгляду, за наслідками дослідження обставин кримінального провадження, прийшов до висновку, що висунуте ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, не знайшло свого підтвердження, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, прокурор у кримінальному провадженні прокурор Камінь Каширської окружної прокуратури ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу в якій вважає його незаконним, необґрунтованим і невмотивованим та оскаржує його у зв`язку із неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що на думку прокурора призвело до безпідставного виправдання винної у скоєнні кримінального правопорушення особи.

Звертає увагу на те, що ухвалюючи оскаржуваний вирок, яким ОСОБА_7 виправдано у пред`явленому обвинуваченні, судом неналежно оцінено та проаналізовано ряд доказів, якими обґрунтовувалось обвинувачення та які були предметом безпосереднього судового розгляду, а також зроблено висновки, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. Зазначає, що надані стороною обвинувачення докази досліджені судом першої інстанції неповно та з порушеннями, що відповідно до вимог ч.3 ст. 404 КПК України вказує на необхідність їх повторного дослідження судом апеляційної інстанції.

Зазначає, що місцевий суд не взяв до уваги визнавальні показання ОСОБА_7 , надані ним у судовому засіданні. Обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому діянні та дав викривальні показання щодо пред`явленого йому обвинувачення, показавши, що бажання нести службу в Збройних Силах України не має, не бажав виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту України з 24.02.2022, тобто з часу повномасштабного вторгнення військ російської федерації на території України та не бажає служити і по даний час. Повідомив у суді, що його двічі відправляли до військових частин для несення служби, однак його повертали назад додому, у зв`язку із його скаргами на болі в спині. До лікувальних закладів після цього не звертався, погодився з тим, що військово лікарською комісією визнаний придатним до несення військової служби, про те, що в Україні йде війна знає, однак нести військову службу не бажає.

Крім того, вказує, що стороною обвинувачення суду надано та досліджено письмові докази, які беззаперечно вказують про ухилення ОСОБА_7 від військової служби під час мобілізації. Проте, зазначеним доказам не надана достатня оцінка судом, що призвело на думку прокурора до їх неправильної оцінки та формування невідповідних дійсності висновків.

Разом з тим, зазначає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 також підтверджується показаннями свідків, наданими у судових засіданнях, а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які є працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також ОСОБА_13 , яка є завідувачем поліклінічного відділення КП «Любешівська багатопрофільна лікарня», лікар невропатолог та голова ВЛК в резерві.

Також звертає увагу суду, що твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про наявність в останнього хвороб не можуть бути враховані як обґрунтовані та доведені, оскільки будь які докази, а саме довідки та висновки лікарів щодо хворобливого стану здоров`я ОСОБА_7 взагалі відсутні. За весь період призову його за мобілізацією з 21.10.2022, як і по 22.02.2024, жодних обстежень, проходження курсів лікування обвинувачений не робив і діагнозів лікарями не виставлено, відповідно, лікування не призначалося і останнього не було госпіталізовано з тих чи інших причин, зокрема для хірургічного втручання, тощо.

Водночас, вказує і про те, що судом першої інстанції хибно вказно про відсутність в матеріалах кримінального провадження окремих доказів, оскільки отримання ОСОБА_7 бойових повісток 24.10.2022 та 03.11.2022 підтверджено в суді дослідженим військовим квитком серії НОМЕР_4 , в якому проставлені відмітки про видачу та вилучення мобілізаційних розпоряджень, а саме: 24.10.2022 (ВЧА4152), 03.11.2022 (ВЧ НОМЕР_2 ) та 09.12.2022 (ВЧ НОМЕР_3 ). З даного приводу допитано свідків працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , які підтвердили вказані обставини. Не заперечував даний факт і сам обвинувачений. Заначає, що віправлення ОСОБА_7 до військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 повністю підтверджується у військовому квитку, показами свідків і самого обвинуваченого. Заявлення ОСОБА_7 представникам вищевказаних військових частин скарг на стан здоров`я встановлено з показів свідків і показами самого обвинуваченого, також вказане зафіксовано і в рапортах працівників військкомату. Безпідставність таких скарг зафіксовано письмовими доказами (рапортами працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , допитами всіх свідків, в тому числі завідуючої поліклінічним відділенням КП «Любешівська багатопрофільна лікарня» - лікаря невропатолога ОСОБА_13 ). Повернення ОСОБА_7 з військових частин у зв`язку із скаргами на стан здоров`я встановлено під час допитів працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , безпосередньо обвинуваченого, а також зафіксовано у письмових рапортах працівників військкомату.

Крім того, звертає увагу на те, що ОСОБА_7 саме 03.11.2022 був відправлений до військової частини НОМЕР_2 , про що свідчать письмові відмітки у військовому квитку обвинуваченого та рапорт працівника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 , а також покази свідків вищевказаних працівників військомату, а щодо рапорту працівника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12 , який був написаний наступного дня 04.11.2022, коли вже ОСОБА_7 повернули додому, дата 04.11.2022 вказана помилково.

Разом з тим, вказує, що оскільки протиправні дії ОСОБА_7 були об`єднані єдиним умислом та спрямовані на досягнення одного результату не проходити військову службу за призовом, помилковою є думка місцевого суду про вчинення обвинуваченим окремих епізодів злочину, передбаченого ст. 336 КК України. Зазначене на думку строни обвинувачення підтверджується і тим, що ОСОБА_7 лише один раз проходив військово лікарську комісію 21.10.2022 та не наполягав на проведенні повторних медичних обстежень. Таким чином, вважає, що в діях ОСОБА_7 має місце продовжуване кримінальне правопорушення, яке складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним кримінально правовим наміром, що передбачено ч.2 ст. 32 КК України.

Оскільки досудове розслідування продовжуваного кримінального правопорушення за ст. 336 КК України щодо ОСОБА_7 було розпочато 19.11.2022, то на думку сторони обвинувачення не було необхідності реєстрації відомостей про тотожне діяння, вчинене ОСОБА_7 12.12.2022, у порядку визначеному ст. 214 КПК України, з метою закріплення правових підстав початку досудового розслідування за цим діянням.

Окрім того на адресу Волинського апеляційного суду від прокурора у кримінальному провадженні прокурора Камінь Каширської окружної прокуратури ОСОБА_9 надійшли доповнення до апеляційної скрги в яких остання підтримуючи подану апеляційну скргу вказує про те, що в ході розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за ст. 336 КК України рішення і поведінка судді містили ознаки упередженості та небезсторонності.

Звертає увагу суду, що відповідно до ч. 1 ст. 344 KПKУкраїни після виконання зазначених у ст.ст.342,343цього кодексу дій головуючий оголошує склад суду, прізвище прокурора, потерпілого, цивільного позивача, обвинуваченого, захисника, цивільного відповідача, представників та законних представників, перекладача, експерта, спеціаліста, секретаря судового засідання, а також роз`яснює учасникам судового провадження право відводу i з`ясовує, чи заявляють вони кому-небудь відвід.

Однак, вході судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 головуча суддя не виконала зазначених обов`язкових вимог процесуального закону, а саме: не роз`яснила право відводу обвинуваченому, прокурорам (в тому числі після ix заміни), а також захиснику після його залучення до участі у справі, не з`ясувала, чи хтось заявляє кому-небудь відвід.

Разом з тим, зазначає, що ухвалою Любешівського районного суду від 25.01.2024 відмовлено у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 25.01.2024 між прокурором ОСОБА_14 та обвинуваченим ОСОБА_7 в присутності захисника ОСОБА_8 .

В обґрунтуванні прийнятого рішення суд зазначив про висновок, що угоди можуть бути затверджені судом лише за наявності фактичних підстав для визнання винуватості обвинуваченого. Також, із мотивувальної частини зазначеної ухвали вбачасться, що таке рішення постановлено після з`ясування обставин та перевірки ix доказами, дослідження письмових доказів по справі, допиту свідків. А відтак, при обговоренні можливості затвердження угоди про визнання винуватості судом передчасно надана оцінка дослідженим доказам, як наслідок сформована упереджена, необ`єктивна та небезстороння думка про невинуватість ОСОБА_7 .

Крім того, в ухвалі про відмову в затвердженні угоди судом недостовірно вказано про невизнання вини ОСОБА_7 в ході судового розгляду та відсутність у нього щирого каяття. Так, ОСОБА_7 з самого початку судового розгляду стверджував, що визнає вину, проте не бажає давати суду показання згідно ст. 63 KK України. Щире каяття особа може висловити на будьякій стадії судового провадження, про що неодноразово зазначалось Верховним Судому своїх правових висновках.Тому висновки місцевого суду про наявність суперечностей в цій частині у поданій сторонами кримінального провадження угоді про визнання винуватості на думку сторони обвинувачення є помилковим.

Також вказує, що про подальшу упередженість суду свідчить i поведінка судді в судових засіданнях. Так, попри зміну обсягу обвинувачення i необхідність повного з`ясування ycix обставин по справі судом відмовлено прокурору в задоволені клопотання про допит свідка ОСОБА_15 , яка безпосередньо була головою військово лікарської комісії та приймала участь у проведенні обстеження та медичного огляду ОСОБА_7 , встановленні йому діагнозу, підписала довідку про його придатність до військової служби.

Разом з тим, звертає увагу на те, що одразу після постановлення ухвали про відмову в затвердженні угоди про визнання винуватості суддя неодноразово без належного обгрунтування усно відмовляла прокурору в задоволенні клопотання про надання достатнього часу для підготовки до судових дебатів, що підтверджується журналом судового засідання №239802 від 25.01.2024, а також відео- та звукозаписами вказаного засідання. При цьому поведінка судді на думку сторони обвинувачення явно суперечила принципам cyб єктивної безеторонності, свідчила про її упередженість по відношенню до сторони обвинувачення та намір обмежити прокурора у виступі в судових дебатах. Зміст i манери висловлювання судді та стійке небажання оголошувати перерву в судовому засіданні викликають сумніви у її об`єктивності.Суддя наполягала на негайному проведенні судових дебатів та закінченні розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 . Однак, клопотання про відвід судді учасниками кримінального провадженні не заявлялось, оскільки таке право судом не роз`яснювалось.

Про упередженіеть суду щодо сторони обвинувачення на думку прокурора свідчить i ухвала від 25.01.2024, якою встановлено неналежне, на думку суду, виконанвя прокурором ОСОБА_14 своїх обов`язків, передбачених ст.36 KПK України, нехтування правами інших учасників, безпідставне затягування строків судового розгляду та неповагу до суду. Як наслідок, суд постановив довести ці факти до відома керівника Камінь-Каширської окружної прокуратури. Проте, насправді прокурор лише використовував свої повноваження та права, передбачені KПK України, із врахуванням обставин, встановлених в ході судового розгляду, обсягу кримінального провадження та тривалості його розгляду.

В порушення загально європейських демократичних принципів щодо забезпечення права на справедливий суд, а також задля недопущення cyмнівів учасників кримінального провадження у своїй бeзcтopoннoсті суддею Любешівського районного суду самовідвід не заявлявся.

Крім того, звертає увагу на те, що в порушення вимог ч.2 ст. 342 КПК України ані секретарем судового засідання, ані головуючим суддею не перевірено належним чином та не встановлено особу обвинуваченого ОСОБА_7 .

Так, в підготовчому судовому засіданні, під час встановлення особи обвинуваченого, який зазначений в обвинувальному акті як ОСОБА_7 , судом з`ясовано, що обвинувачений стверджує, що його звати ОСОБА_16 . Проте, на вимогу суду не надано оригіналів документів, які б посвідчували його особу. Надано лише довідку про місце ресстрації ОСОБА_7 , а також копію втраченого паспорта ( який фактично вже є недійсним). ОСОБА_7 заявив, що «його паспорт спалив племінник», за виготовленням нового паспорта він не звертався. Інших документів, за якими б можна було ідентифікувати особу обвинуваченого (посвідчення водія, оригінал військового квитка тощо), суд не витребовував. Вищевказані надані суду документи (копії) не є такими документами, які посвідчують особу. Фактично суд не встановив особу обвинуваченого не ідентифікував його як ОСОБА_7 .

Також зазначає, що місцевим судом неповно досліджено надані прокурором письмові докази, а саме: попри наявність належним чином завіреної копії військового квитка ОСОБА_7 суд дослідив його лише частково.

З огляду на вищенаведене просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Під час апеляційного розгляду, у зв`язку з неналежною оцінкою доказів судом першої інстанції, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 404 KIlK України повторно дослідити такі докази:

- витяг з ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження № 0000555 від 19.11.2022 за ст. 336 України щодо ухилення від військової служби під час мобілізації ОСОБА_7 ;

- рапорт про ресстрацію матеріалів, що надійшли у поліцію із ІНФОРМАЦІЯ_3 про ухилення ОСОБА_7 від призову на військову службу під час мобілізації;

- супровідний лист ІНФОРМАЦІЯ_3 та CП щодо скерування матеріалів на 12 аркушах відносно ОСОБА_7 , який ухилясться від призову на військову службу;

- рапорт офіцера відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_17 від 14.11.2022;

- військовий квиток cepii НОМЕР_5 ;

- довідку військово-лікарської комісії від 21.10.2022 №164/2521;

- картку обстеження та медичного огляду ОСОБА_7 від 21.10.2022

-акт доведення ОСОБА_7 про кримінальну відповідальність щодо ухилення від військової служби під час мобілізації за ст. 336 KK Украіни від 21.10.2022;

- рапорт заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_18 від 24.10.2022;

- рапорт заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 04.11.2022;

- супровідний лист ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо скерування матеріалів на 2 аркушах відносноДишкаС.В.;

- рапорт офіцера відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_3 та CП Богдана Солошика від12.12.2022;

- розписку про отримання 09.12.2022 ОСОБА_7 повістки для відправки до військової частини НОМЕР_6 на 12.12.2022;

- лист KП « ІНФОРМАЦІЯ_5 » від 15.12.2022;

- лист KП «Любешівська багатопрофільна лікарня» від 16.12.2022;

- характеризуючи дані (копію паспорта, вимогу про судимість, витяг про ресстрацію осіб, за місцем проживания ОСОБА_7 характеристику за місцем проживання, лист з лікарні, що ОСОБА_7 не перебуває на психіатричному та наркологічному обліках);

- допитати в якості свідків працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 та CП (службова адреса: АДРЕСА_2 ):

- ОСОБА_10 , АДРЕСА_2 тел. НОМЕР_7 ;

- ОСОБА_11 , АДРЕСА_2 тел. НОМЕР_8 ;

- ОСОБА_12 , АДРЕСА_3 тел. НОМЕР_9 ;

-завідувача поліклінічним відділенням KП «Любешівська багатопрофільна лікарня», лікаря невропатолога ОСОБА_13 , АДРЕСА_4 тел. НОМЕР_10 ;

- голову ВЛК ОСОБА_15 , АДРЕСА_5 тел. НОМЕР_11 .

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційної скарги, прокурора, яка апеляційну скаргу підтримала, обвинуваченого та його захисника, які просили апеляцію залишити без задоволення, а вирок суду, - без змін, апеляційний суд доходить наступного висновку.

В поданій апеляційній скарзі стороною обвинувачення звертається увага на те, що в ході розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за ст. 336 КК України рішення і поведінка судді містила ознаки упередженості та небезстроності.

Колегія суддів вважає, такі доводи сторони обвинувачення слушними з огляду на таке.

Так, відповідно до ч.1 ст. 344 КПК України після виконання зазначених у статтях 342 та 343 цього Кодексу дій головуючий оголошує склад суду, прізвище запасного судді, якщо він призначений, прізвища прокурора, потерпілого, цивільного позивача, обвинуваченого, захисника, цивільного відповідача, представників та законних представників, перекладача, експерта, спеціаліста, секретаря судового засідання, роз`яснює учасникам судового провадження право відводу і з`ясовує, чи заявляють вони кому-небудь відвід.

Проте, в ході судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 головуюча суддя не виконала зазначених обов`язкових вимог процесуального закону, а саме: не роз`яснила право відводу обвинуваченому, прокурорам ( в тому числі після їх заміни), а також захиснику після його залучення до участі в справі, не з`ясувала, чи хтось заявляє кому небудь відвід.

Крім того, ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 25.01.2024 року відмовлено у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 25.01.2024 року між прокурором ОСОБА_14 та обвинуваченим ОСОБА_7 в присутності захисника ОСОБА_8 .

В обґрунтування прийнятого рішення місцевий суд зазначив про висновок, що угоди можуть бути затверджені судом лише за наявності фактичних підстав для визнання винуватості обвинуваченого. Також, із мотивувальної частини зазначено ухвали вбачається, що таке рішення постановлено після з`ясування обставин та перевірки їх доказами, допитано свідків, допитано обвинуваченого, досліджено письмові докази по справі. А відтак, при обговоренні можливості затвердження угоди про визнання винуватості судом передчасно надана оцінка дослідженим доказам як наслідок сформована упереджена, необ`єктивна та небезстороння думка про невинуватість ОСОБА_7 .

Водночас, попри зміну обсягу обвинувачення і необхідність повного з`ясування усіх обставин по справі судом відмовлено прокурору в задоволенні клопотання про допит свідка ОСОБА_15 , яка безпосередньо була головою військово лікарської комісії та приймала участь у проведенні обстеження та медичного огляду ОСОБА_7 , встановленні йому діагнозу, підписувала довідку про його придатність до військової служби.

Також, одразу після постановлення ухвали про відмову в затвердженні угоди про визнання винуватості суддя неодноразово без належного обґрунтування усно відмовляла прокурору в задоволенні клопотання про надання достатнього часу для підготовки до судових дебатів, що підтверджується журналом судового засідання №239802 від 25.01.2024 року, а також відео- та звукозаписами вказаного засідання. Суддя наполягала на негайному проведенні судових дебатів та закінченні розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 . Однак, клопотання про відвід судді учасниками кримінального провадження не заявлялось, оскільки таке право судом не роз`яснювалось.

Таким чином, поведінка суду містила ознаки упередженості у цій справі, що є суб`єктивним критерієм для визначення наявності чи відсутності безсторонності судового розгляду. Водночас, судом не забезпечено відсутність будь яких сумнівів у його безсторонності в усіх учасників кримінального провадження, що є об`єктивним критерієм для оцінки упередженосі суду.

Критерій безсторонності є порушенням у випадках коли суддя не заявив собі самовідвід, хоча мав підстави та повинен був це зробити, а також у випадках, коли суддя допустив недостатній рівень безсторонності вже під час розгляду справи.

В порушення загальноєвропейських демократичних принципів щодо забезпечення права на справедливий суд, а також задля недопущення сумнівів учасників кримінального провадження у своїй безсторонності суддею Любешівського районного суду Волинської області самовідвід не заявлявся.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 був здійснений судом першої інстанції з істотним порушенням вимог кримінального процесуального Закону, що у відповідності до статей 409, 412 КПК України є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції.

Враховуючи те, що апеляційним судом були встановлені такі істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судом першої інстанції, які не можуть бути усунені під час апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, апеляційний суд не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Під час нового судового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції, необхідно врахувати викладене, ретельно з використанням усіх процесуальних можливостей розглянути доводи, викладені в апеляційній скарзі та доповненнях до неї, та з дотриманням процесуальних прав учасників судового процесу, вимог кримінального процесуального закону, об`єктивно та всебічно дослідити всі обставини кримінального провадження, проаналізувати всі докази у справі, дати їм належну оцінку та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

З огляду на викладене вище, апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 415 КПК України, Волинський апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Камінь Каширської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Любешівського районного суду Волинської області від 22 лютого 2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді