Провадження №1-в/127/1004/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 12 в режимі відеоконференції клопотання ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до вимог чинного законодавства,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до вимог чинного законодавства.

Клопотання мотивоване тим, що він засуджений за частиною третьою статті 185 та частиною другою статті 289 Кримінального кодексу України (далі КК) з урахуванням статті 71 КК до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. У подальшому були внесені зміни до законодавства, внаслідок чого діяння, за вчинення яких він засуджений, декриміналізовані. Тому вважає, що він має бути звільнений від відбування призначеного йому покарання.

Засуджений своє клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор вважає, що клопотання має бути задоволене частково в межах виключення з вироків посилання на епізоди, у яких ОСОБА_4 заволодів майном на суму, меншу за законодавчо визначений розмір, з якого настає кримінальна відповідальність. При цьому ОСОБА_4 має відбувати призначене йому покарання, оскільки засуджений не лише за діяння, кримінальна караність яких усунута законом.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали особової справи, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 537 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання , зокрема про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 539 КПК клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених зокрема, пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Зі змісту частини другої статті 74 КК випливає, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З матеріалів особової справи випливає, що ОСОБА_4 29.07.2020 засуджений Вінницьким міський судом Вінницької області за частиною третьою статті 185 КК до покарання у виді 4 років 10 місяців позбавлення волі, вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30.01.2018 ухвалено виконувати самостійно.

Відповідно до ухвали Вінницького апеляційного суду від 15.03.2021 вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 29.07.2020 був змінений. Зокрема, згідно з ухвалою від 15.03.2021 ОСОБА_4 засуджений за частиною третьою статті 185 КК до покарання у виді 4 років 10 місяців позбавлення волі, на підставі частини четвертої статті 70 КК вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області 30.01.2018 виконувати самостійно.

Зі змісту вироку від 29.07.2020 випливає, що ОСОБА_4 05.05.2017 заволодів майном шляхом крадіжки на загальну суму 24522,61 грн., 13.05.2017 3508,5 грн., 24.05.2017 4436,4 грн., на початку червня 2017 року 1399,5 грн., 18.08.2017 776,8 грн.

В матеріалах особової справи також наявна копія вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 24.11.2021, згідно з яким ОСОБА_4 засуджений за частиною третьою статті 185 та частиною другою статті 289 КК до покарання з урахуванням частини першої статті 70 КК у виді 5 років позбавлення волі, на підставі статті 71 КК шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30.01.2018 визначене остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Зі змісту вироку від 24.11.2021 випливає, що ОСОБА_4 шляхом крадіжки 20.06.2020 заволодів майном на загальну суму 2700 грн. та 06.11.2020 590,77 грн.

За клопотанням прокурора у зв`язку з відсутністю в наданих суду матеріалах особової справи копії вироку Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30.01.2018 суд витребував його з Єдиного державного реєстру судових рішень в режимі повного доступу.

Відповідно до вироку Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30.01.2018 ОСОБА_4 засуджений за частиною третьою статті 185 КК до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Зі змісту вироку від 30.01.2018 випливає, що ОСОБА_4 заволодів 12.06.2017 майном на загальну суму 1799,81 грн.

09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилання відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон № 3886-ІХ), яким стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) викладена у новій редакції.

Зокрема, зі змісту частини першої статті 51 КпАП випливає, що відповідальність за цією нормою настає у разі дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною другою статті 51 КпАП встановлена відповідальність за вчинення дії, передбаченої частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд враховує, що Верховний Суд (далі ВС) у постанові від 22.08.2024 (справа № 567/507/23) зауважив таке.

Частиною другою статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою статті 51 цього Кодексу, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (далі НМДГ). Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 НМДГ.

Аналіз указаних норм закону, як зазначив ВС, свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статті 51 КпАП, а саме 2 НМДГ.

Положеннями частини першої статті 3 КК встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина шоста статті 3 КК).

Аналогічні висновки ВС зробив у постанові від 07.10.2024 (справа № 278/1566/21).

Згідно з пунктом 5 Підрозділу 1 Перехідних положень Податкового кодексу України (далі ПК) визначено, що у разі, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК з урахуванням норм абзацу першого підпункту 169.4.1 пункту 169.4 цієї статті платник податку має право на зменшення суми загального місячного оподатковуваного доходу, отримуваного від одного роботодавця у вигляді заробітної плати, на суму податкової соціальної пільги у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Тобто розмір податкової соціальної пільги в розумінні пункту 5 Підрозділу 1 Перехідних положень ПК дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року становив 1600 грн. Отже, розмір податкової соціальної пільги у 2017 році для кримінально-правової кваліфікації становив 800 грн.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року становив 2102 грн. Отже, розмір податкової соціальної пільги у 2020 році для кримінально-правової кваліфікації становив 1051 грн.

Отже, для вирішення питання щодо наявності правових підстав для приведення вироку щодо засудженого ОСОБА_4 у відповідність до вимог чинного законодавства (декриміналізації) необхідно визначити, чи перевищує вартість викраденого ним майна 2 НМДГ, тобто 1600 грн. у 2017 році та 2102 грн. у 2020 році.

Вище суд зазначив, що розміри викраденого майна внаслідок вчинення злочинів 05.05.2017, 13.05.2017 та 24.05.2017, за які ОСОБА_4 засуджений вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 29.07.2020, перевищують законодавчо визначений розмір шкоди, з якої встановлена кримінальна відповідальність, тобто 1600 грн., однак суми викраденого на початку червня 2017 року та 18.08.2017 майна (1399,5 грн. та 776,8 грн. відповідно) такий розмір не перевищують. Тому суд вважає, що на підставі частини другої статті 74 КК посилання у вироку від 29.07.2020 на засудження ОСОБА_4 за цими фактами слід виключити у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Також суд зазначав, що ОСОБА_4 засуджений 24.11.2021 Вінницьким міським судом Вінницької області за частиною третьою статті 185 та частиною другою статті 289 КК з урахуванням частини першої статті 70 КК до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі статті 71 КК шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30.01.2018 визначене остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Внаслідок вчинення 20.06.2020 крадіжки ОСОБА_4 заволодів майном на загальну суму 2700 грн., 06.11.2020 590,77 грн. Розмір викраденого майна внаслідок вчинення злочину 06.11.2020 не перевищує законодавчо визначений розмір шкоди, з якої встановлена кримінальна відповідальність, тобто 2102 грн. Тому суд вважає, що на підставі частини другої статті 74 КК посилання у вироку від 24.11.2021 на засудження ОСОБА_4 за цим фактом також слід виключити у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Натомість ОСОБА_4 має вважатись таким, що засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК (вчиненого 20.06.2020) та частиною другою статті 289 КК.

Крім того, ОСОБА_4 , як суд вже зазначив, засуджений 30.01.2018 Козятинським міськрайонним суду Вінницької області за частиною третьою статті 185 КК до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Внаслідок вчинення кримінально караного діяння, яке мало місце 12.06.2017, ОСОБА_4 заволодів майном на загальну суму 1799,81 грн. Розмір викраденого майна внаслідок вчинення цього кримінального правопорушення перевищує законодавчо визначений розмір шкоди, з якої встановлена кримінальна відповідальність, тобто 1600 грн. Саме тому правові підстави для приведення цього вироку у відповідність до чинного законодавства, тобто звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі частини другої статті 74 КК відсутні.

Керуючись статтями 371, 537 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Виключити посилання у вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 29.07.2020 на засудження ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України (вчинених на початку червня 2017 року та 18.08.2017).

Виключити посилання у вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 24.11.2021 на засудження ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України (вчиненого 06.11.2020).

Вважати ОСОБА_4 таким, що відбуває покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 24.11.2021 у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 185 (вчиненого 20.06.2020) та частиною другою статті 289 Кримінального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: