Справа № 288/657/18
Провадження № 1-кп/0274/507/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2024 р. м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Бердичівського міськрайонного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000346 від 10.10.2019 відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Паволоч Попільнянського району Житомирської області, з професійно-технічною освітою, неодруженого, не працюючого, маючого інвалідність ІІ групи, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , раніше судимого: 13.03.2014 Попільнянським районним судом Житомирської області за ст.ст. 185 ч. 3, 75, 76 КК України на 4 роки позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 14.07.2014 звільнення від відбування покарання скасовано, на підставі ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 25.05.2017 звільненого умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 9 днів; 04.09.2023 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області з врахуванням ухвали Житомирського апеляційного суду віл 13.12.2023 за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в:

07.10.2019 року близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов та потрапив шляхом вільного доступу до будинку свого знайомого ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 .

У цей час та місці ОСОБА_8 , знаходячись за місцем проживання потерпілого, з невстановленими досудовим слідством метою та мотивом підійшов до останнього та, тримаючи руками сокиру, яку приніс зі свого будинку, наніс нею ОСОБА_9 два удари в обличчя і у такий спосіб умисно вбив останнього.

Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми у вигляді розтрощення кісток лицевого та мозкового черепу з ушкодженням головного мозку.

Після цього 07.10.2019 року у невстановлений досудовим слідством час ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , вирішив ще й заволодіти грошима ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 знову прийшов та шляхом вільного доступу проник до будинку свого вже мертвого знайомого ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 , де, діставши із гаманця ОСОБА_9 , привласнив грошові кошти в сумі 1200 гривень, спричинивши матеріальної шкоди на вказану суму.

Кримінальна відповідальність за злочини, у вчиненні яких ОСОБА_8 визнається винуватим, передбачена ч. 1 ст. 115 КК України та ч. 3 ст. 185 КК України (в редакції Закону, який діяв станом на 07.10.2019 року).

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні вину свою визнав частково та показав, що 07.10.2019 року він вживав спиртні напої разом зі своїм знайомим ОСОБА_10 . Пізніше вони ще пішли до діда, де продовжили вживати алкоголь. Потім він вирішив піти до сусіда ОСОБА_11 , домовитись за те, щоб порубати йому дрова. Коли прийшов, то у загиблого не було жодних тілесних ушкоджень. В ході спілкування з загиблим вони пили лише каву та він з`ясував у останнього, що у того незручна сокира, якою він мав рубати дрова, у зв`язку з чим він пішов додому та приніс свою сокиру, аби ОСОБА_11 домовився про її заточку. Перебуваючи у ОСОБА_11 , коли той вийшов в іншу кімнату, у зв`язку з перебуванням в стані алкогольного сп`яніння, тримаючи в руках сокиру, він «виключився», а коли прийшов до тями - за хвилин 5, то побачив, що потерпілий вже лежав на підлозі обличчям донизу. ОСОБА_12 в цей час продовжувала бути в його руках, але дещо розвернута в бік. Він переклав ОСОБА_11 на ліжко і вже тоді побачив на ньому кров та маленьку рану біля ока. Після цього він спробував нащупати серцебиття потерпілого, але серце вже не билося. Він розвернувся і пішов додому, де ще вжив алкоголь. Свою сокиру, яка була при ньому, він викинув на город, а плащ, у якому був одягнений, скинув. Пізніше він повернувся до загиблого, де ще раз перевірив, що той мертвий, після чого побачив гаманець, який лежав біля комп`ютера, з якого він взяв гроші аби доїхати до Києва, де мешкає його матір. Не заперечував, що взяв близько 1200 гривень. Прибувши до столиці, він не знайшов матір, у зв`язку з чим повернувся додому. По поверненні дід повідомив його, що він когось вбив. Вранці 15.10.2019 він пішов на цвинтар, де його затримали працівники поліції, які викрутили йому руки та нанесли тілесні ушкодження. Вже в автомобілі працівники поліції погрожували йому та змушували взяти вбивство на себе. Близько 09 ранку його привезли у відділок поліції, де йому призначили захисника. Свої покази, які він дав працівникам поліції, він не читав. Також, він нікому не повідомляв про те, що до нього застосовували силу, оскільки йому погрожували. Йому погрожували і під час слідчого експерименту, а тому він розповідав неправду. Швидку допомогу він не викликав, оскільки ОСОБА_11 вже був мертвий, а в поліцію не звернувся, оскільки не довіряє їм. В нього ніколи не було конфліктів з ОСОБА_11 , і той вечір не був виключенням. Вважає, що загиблий міг перечепитися, впасти і вдаритись об його сокиру, яку він тримав в руках, оскільки там більше не було об що вдарятися. Вважає докази у справі сфабрикованими.

Не зважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- показаннями свідка ОСОБА_13 , яка показала, що вона живе у АДРЕСА_4 . Дати не пам`ятає, це було восени. До неї прийшла сусідка і сказала, що вже декілька днів не бачить ОСОБА_14 , жителя їхнього села. Потерпілий був інвалідом, жив сам, люди в селі його підгодовували. ОСОБА_15 вона бачила за 2-3 дні до того, тілесних ушкоджень на ньому не було. Взагалі потерпілий був людиною неконфліктною, ні з ким не ворогував. Цінного у ОСОБА_11 нічого не було, мав тільки пенсію, якої і на продукти не вистачало. Знаючи, що живе один, хворіє, вирішили сходити перевірити. Коли прийшли, двері були відкриті. Вони гукали, але ніхто не відкликався. Зайшли у хату і у кімнаті побачили, що потерпілий лежить на ліжку, вкритий покривалом. Ознак життя ОСОБА_11 не мав, вони у шоковому стані вийшли, подзвонили фельдшеру, щоб прийшов та констатував смерть, ОСОБА_11 не торкалися. Подумали, що потерпілий помер природною смертю, крові не бачили. Прийшов фельдшер, завірив смерть, викликали поліцію. Що там трапилося, не знає. Обвинувачений міг заходити до ОСОБА_11 , бо жили хата до хати. Показання свідка, за клопотанням обвинуваченого, були відтворенні із технічного запису судового засідання, здійсненого під час минулого судового розгляду, оскільки ані сторона обвинувачення, ані сторона захисту не змогла забезпечити безпосередню участь цього свідка в судовому засіданні. При цьому, під час попереднього судового розгляду та допиту цього свідка судом, сторонам було забезпечено право на перехресний допит. Клопотань про додатковий допит свідка сторонами подано не було, усі висловили думку про можливість відтворення показань свідка. Відповідно. суд визнає такий доказ допустимим, який не порушує ст. 23 КПК України;

- даними протоколу огляду місця події від 10.10.2019 зі схемою, ілюстративною таблицею та актом застосування службового собаки до нього, при проведенні якого з 19.25 до 22.25 год. зафіксовано місце скоєння злочину - оглянуто будинок та територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 . Під час огляду будинку (веранди, коридору, підсобного приміщення, кухні, жилої кімнати) зафіксовано обстановку у кімнатах (не порушена). У коридорі виявлено та вилучено слід низу взуття. З поверхонь у кухні зроблено змиви та вилучено сліди рук. З поверхні дверей, які ведуть до жилої кімнати також вилучено сліди рук. У жилій кімнаті, розмірами 4,5х5,1 м, під фронтальною стіною оглянуто ліжко, на якому виявлено труп ОСОБА_9 , 1964 р.н. Труп розміщено лежачи на спині, ноги дещо зігнуті у колінах, звисають з ліжка. На обличчі трупа знаходилася ковдра, просякнута речовиною бурого кольору. На трупі виявлено зовнішні пошкодження у вигляді розтрощених кісток лицевого черепу з масивною раною у ділянці спинки носа, рани лівої лобної ділянки, дном котрої є уламки мозкового черепу; смугоподібні садна задньо-внутрішньої поверхні лівого передпліччя. Ложем трупу є матрац ліжка, на якому в області голови трупа масивне нашарування речовини бурого кольору. Від голови трупа до фронтальної стіни кімнати 35 см. На стіні від рівня голови у верх на відстань 1,6 м та в праву сторону 0,7 м виявлено нашарування речовини бурого кольору у вигляді бризок, основною своєю частиною спрямованих вістрям по діагоналі вліво та вгору, розмірами від 0,2 см до 5,4 см, з найбільшого нашарування виконано зіщерб. Поруч з ліжком розташована тумба, на якій знаходиться шухляда, у якій виявлено та вилучено порожній гаманець чорного кольору зі шкірозамінника. Також виявлено та вилучено кнопковий мобільний телефон «Нокіа» та ноутбук «Асус» із зарядним пристроєм, з ноутбуку зроблено змиви. Під час огляду застосовувався службовий собака, а саме по сліду від будинку потерпілого, де було виявлено слід взуття, службовий собака взяв слід та попрямував через подвір`я до городу, вийшовши на який, звернув направо та попрямував до сусідського подвір`я, дійшов до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де закінчився пошук сліду (т. 5, а.п. 82-107);

- даними протоколу обшуку від 10.10.2019, при проведенні якого у порядку ст. 233 КПК України (з наступним погодженням слідчим суддею клопотання про проведення обшуку (т. 6, а.п. 122), що узаконює слідчу дію) за участі сільського голови на території домоволодіння по АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_8 виявлено та вилучено: за хвірткою - куртку темного кольору, у кімнаті - футболку зеленого кольору з плямами речовини бурого кольору на передній частині, у коридорі на тумбі - плащ темного кольору з нашаруванням речовини бурого кольору (т. 5, а.п. 108-113);

- даними протоколу огляду трупа від 11.10.2019, під час якого у приміщенні моргу Попільнянської ЦРЛ оглянуто труп ОСОБА_9 , зовнішнім оглядом зафіксовано тілесні ушкодження. Під час огляду відібрано зразки волосся, зроблено змиви з рук, зрізи нігтьових пластин з обох рук, проведено дактилоскопіювання, вилучено одяг ОСОБА_9 (т. 5, а.п. 114-116);

- даними протоколів пред`явлення речей для впізнання від 11.10.2019 з ілюстративними таблицями до них, при проведенні яких свідок ОСОБА_16 серед пред`явлених їй для впізнання 4-х темних курток та 4-х зелених футболок впізнала куртку та футболку, вилучені в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , як такі, в яких вона бачила ОСОБА_8 близько двох тижнів тому (т. 5, а.п. 123-127, 128 - 132);

- даними протоколу пред`явлення речей для впізнання від 11.10.2019 з ілюстративною таблицею до нього, при проведенні якого свідок ОСОБА_17 серед пред`явлених йому для впізнання 4-х зелених футболок впізнав футболку, вилучену в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , як таку, в якій він бачив ОСОБА_8 07.10.2019 (т. 5, а.п. 133-137);

- даними протоколів пред`явлення речей для впізнання від 11.10.2019 з ілюстративними таблицями до них, при проведенні яких свідок ОСОБА_18 серед пред`явлених йому для впізнання 4-х зелених футболок та 4-х темних курток впізнав футболку та куртку, вилучені в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , як такі, в яких він бачив ОСОБА_8 близько місяця тому (т. 5, а.п. 138-142, 143-147);

- даними протоколу пред`явлення речей для впізнання від 11.10.2019 з ілюстративною таблицею до нього, при проведенні якого свідок ОСОБА_19 серед пред`явлених їй для впізнання 4-х зелених футболок впізнала футболку, вилучену в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , як таку, в якій вона бачила ОСОБА_8 08.10.19 (т. 5, а.п. 148-152);

- даними протоколів пред`явлення речей для впізнання від 11.10.2019 з ілюстративними таблицями до них, при проведенні яких свідок ОСОБА_20 серед пред`явлених їй для впізнання 4-х темних курток та 4-х зелених футболок впізнала куртку-плащ та футболку, вилучену в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , як таку, яка належить її сину ОСОБА_8 (т. 5, а.п. 153-157, 158-162);

- даними протоколу отримання зразків для експертизи від 15.10.2019, в ході якого у підозрюваного ОСОБА_8 за участі захисника відібрано зразки букального епітелію, змиви з рук, зрізи нігтьових пластин (т. 5, а.п. 178);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 15.10.2019 з ілюстративною таблицею та флеш-накопичувачем з відеозаписом до нього, при проведенні якого підозрюваний ОСОБА_8 за участі захисника показав коли, де та як саме наносив удари сокирою потерпілому, куди її викинув, вийшовши з будинку потерпілого, при цьому саме під час експерименту у місці, на яке вказав підозрюваний, працівниками поліції і було виявлено сокиру, яку він викинув (т. 5, а.п. 179-186). При цьому суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 95 ККПК України не обґрунтовує своє рішення та не враховує показання ОСОБА_8 , дані ним в ході цієї слідчої дії перед демонстрацією обставин та обстановки;

- даними протоколу огляду місця події від 15.10.2019 з ілюстративною таблицею до нього, при проведенні якого на вкритій травою ділянці місцевості на відстані 37 м від будинку АДРЕСА_1 , що є місцем проживання ОСОБА_8 , вилучено виявлену під час проведення слідчого експерименту сокиру з плямами речовини темно-бурого кольору, на яку вказав сам обвинувачений (т. 5, а.п. 187-192);

- даними протоколу огляду предмету, в подальшому визнаного речовим доказом, від 18.10.2019, а саме вилученої сокири, з якої під час огляду проведено змиви з руків`я, а також з найбільшого нашарування речовини темного бурого кольору на металевій частині сокири (т. 5, а.п. 194-196);

- даними висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № 19/101-713/СЕ/19 від 06.03.2019, згідно з яким встановлено генетичні ознаки слідів крові, виявленої на плащі (об`єкти №№ 1-5) та футболці (об`єкт № 6). Генетичні ознаки слідів крові, виявлених на плащі та футболці збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 і не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_8 . Походження слідів крові в об`єктах №№ 1-6 від ОСОБА_8 виключається (т. 5, а.п. 212-223). Відповідно, вказаним висновком підтверджується наявність слідів крові загиблого на одязі обвинуваченого, що передбачає їх наближеність одне до одного під час кровотечі;

- даними висновку судово-медичної експертизи № 319/128 від 12.12.2019, відповідно до якого при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді: 1) відкритої черепно-мозкової травми - відкритий перелом кісток носу (забійна рана спинки носу), відкритий перелом кісток склепіння черепа (забійна рана та садно чола зліва та лівої лобної ділянки), синець навколо лівого ока, синець нижньої повіки правого ока, розтрощення кісток лицевого черепу, багатоуламковий перелом кісток основи черепу, крововиливи під оболонки головного мозку, що утворилась від не менше від 2-х контактів з тупим твердим предметом, який мав форму наближену до видовженої, незадовго до настання смерті (час обчислюється хвилинами), має прямий причинний зв`язок з настанням смерті, згідно з п. 4.8 наказу № 6 МОЗ України від 17.01.95 р. є смертельною; 2) саден (2-х) лівого передпліччя, що утворились від не менше 2-х контактів з твердим тупим предметом, в межах однієї доби до часу настання смерті, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, в причинному зв`язку зі смертю не перебувають; 3) садна в ділянці правого плечового суглобу та закритого перелому правої плечової кістки; що утворились від не менше 1-го контакту з твердим тупим предметом, в межах однієї доби до часу настання смерті, мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я, в причинному зв`язку зі смертю не перебувають. Виявлене трепанаційне вікно в лівій скроневій ділянці є слідом надання медичної допомоги в минулому (трепанація черепа). Смерть ОСОБА_9 настала від відкритої черепно-мозкової травми у вигляді розтрощення кісток лицевого та мозкового черепу з ушкодженням головного мозку. Можливість спричинення виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень власноруч виключається. Поза потерпілого, а також взаєморозташування потерпілого та особи, що спричиняла тілесні ушкодження, могли бути будь-якими, при яких ділянки з тілесними ушкодженнями були б доступні травматичному впливу. Після отримання тілесних ушкоджень, які мають ознаки легких та середніх, потерпілий міг виконувати весь спектр активних дій (бігати, ходити, повзати, говорити). Після отримання відкритої черепно-мозкової травми - можливість виконання ним активних дій виключається. Можливість утворення виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень внаслідок падіння - виключається. Потерпілий міг не відчувати сильного фізичного болю чи особливих страждань через втрату свідомості одразу після удару по голові. Ознак зміни пози трупа та активного або пасивного переміщення потерпілого після заподіяння ушкоджень при судово-медичному дослідженні трупа - не виявлено. Питання про можливість врятування життя потерпілому за умови своєчасного надання йому спеціалізованої та кваліфікованої медичної допомоги входить до компетенції комісійної судово-медичної експертизи, однак, на думку експерта, за умови своєчасного надання спеціалізованої та кваліфікованої медичної допомоги, врятувати життя потерпілому було б неможливо. При судово-токсикологічній експертизі крові з трупа будь-яких спиртів не виявлено. При судово-медичному дослідженні трупа виявлено ознаки захворювання серця - кардіоміопатії, котра в причинному зв`язку зі смертю не перебуває. Враховуючи характер розвитку трупних змін, експерт вважає, смерть ОСОБА_9 настала в термін не менше 3-х діб до часу судово-медичного дослідження трупа (яке розпочалося 11.10.19 о 10.25) (т. 5, а.п. 229-233). Отже даними висновку підтверджуються як час та спосіб вчинення злочину, механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , зокрема нанесення потерпілому не менше 2-х ударів тупим твердим предметом, який мав форму наближену до видовженої, так і спростовуються показання ОСОБА_8 щодо можливого механізму виникнення у потерпілого тілесних ушкоджень внаслідок падіння на сокиру (експерт з упевненістю виключає можливість утворення ушкоджень внаслідок падіння);

- даними висновку комплексної судово-імунологічної та судово-трасологічної експертизи № 1/1-556-7/60 від 18.10.2019, відповідно до якого на наданих на дослідження об`єктах (плащ чорного кольору, футболка зеленого кольору, вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 ) виявлено кров. Кров трупа ОСОБА_9 відноситься до групи А (ІІ) з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВ0. Кров у виявлених слідах може походити від особи (осіб) з групою крові А (ІІ) з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВ0, в тому числі від ОСОБА_9 . На наданому на дослідження одязі, вилученого під час обшуку 10.10.2019 в будинку АДРЕСА_1 , наявні сліди, зовні схожі на плями, краплі речовини темно-бурого кольору (т. 5, а.п. 235-251);

- даними висновків судово-імунологічних експертиз № 7/63 від 29.10.2019, № 7/62 від 30.10.2019, № 7/66 від 15.11.2019, відповідно до яких на наданих на дослідження слідів (зішкрібі зі стіни, вирізці з ковдри, светрі синього кольору, кофті коричневого кольору з капюшоном) виявлено кров людини, яка відноситься до групи А (ІІ) з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВ0. Кров у виявлених слідах може походити від особи з групою крові А (ІІ) з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВ0, у тому числі від ОСОБА_9 (т. 6, а.п. 47-51, 53-58, 60-69);

- даними висновку судової медико-криміналістичної експертизи № 203-МК від 27.01.2020, відповідно до якого тілесні ушкодження у ОСОБА_9 утворилися внаслідок неодноразової ударної дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, який має достатню вагу, з прикладанням значної сили в момент нанесення удару (-ів). Враховуючи конструктивні характеристики сокири, що представлена на дослідження, не виключається можливість утворення ушкоджень на голові у ОСОБА_9 від дії обуха сокири, а саме не менше 2-х ударів (т. 6, а.п. 71-73);

- даними висновку судово-медичної експертизи № 320/129 від 12.12.2019, відповідно до якого потерпілий міг не відчувати сильного фізичного болю чи особливих страждань через втрату свідомості одразу після удару по голові. Відкрита черепно-мозкова травма могла утворитися за обставин, вказаних в постанові, протоколі допиту підозрюваного та протоколі проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_8 . Судити про відповідність показів стосовно інших тілесних ушкоджень не представляється можливим, оскільки підозрюваний не вказує на факт їх спричинення (т. 6, а.п. 74-77) Таким чином, вказаним висновком підтверджується відповідність механізму нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , який ОСОБА_8 показав під час слідчого експерименту;

- даними висновку амбулаторної комплексної комісійної судової психолого-психіатричної експертизи № 356-2019 від 26.11.2019, відповідно до якого ОСОБА_8 , 1995 р.н., в даний час виявляє клінічні ознаки органічного розладу особистості змішаного ґенезу (внаслідок перенесеної нейроінфекції, інтоксикації), стан компенсації, що відповідає критеріям шифру F 07.8 міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду. Однак вищевказані зміни зі сторони психіки не досягають ступеню психічного захворювання, знаходяться в межах патології особистості та не позбавляють його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_8 в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому протиправні вчинки, психічним захворюванням не страждав та в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності (алкогольному психозі, реактивному стані - патологічному сп`янінні, патологічному афекті) або іншому хворобливому стані психіки, який би міг позбавляти його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними - не перебував. Виявляв клінічні ознаки органічного розладу особистості змішаного ґенезу (внаслідок перенесеної нейроінфекції, інтоксикації), стан компенсації. Однак вищевказані зміни зі сторони психіки не досягали ступеню психічного захворювання, знаходилися в межах патології особистості та не позбавляли його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Його вчинки були ситуаційно обумовленими, послідовними, цілеспрямованими, пролонгованими у часі, зв`язок з оточенням не втрачав, на запам`ятовування подій не скаржився, у цей період знаходився у стані простого алкогольного сп`яніння. ОСОБА_8 міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому протиправні вчинки, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на даний час. По своєму психічному стану не потребує в застосуванні щодо нього примусових заходів медичного характеру. Загальна психологічна характеристика ОСОБА_8 : виявляє емоційно-вольову нестійкість органічного ґенезу (змішаний тип) у вигляді емоційної нестійкості, зниження вольової регуляції поведінки, егоцентризму, схильності до підвищеної збудливості та дратівливості, спалахів агресивності, викривлення морально-етичних цінностей. Проте пізнавальна діяльність психіки без виражених порушень, мова з достатнім словниковим багажем, інтелект відповідає варіанту норми та образу життя. Психічні властивості ОСОБА_8 , які б суттєво могли вплинути на його поведінку під час скоєння протиправних дій - не виявляє. Виявляє викривлення морально-етичних принципів, що знаходить своє відображення в справі в його поведінці. ОСОБА_8 під час вчинення інкримінованих йому діянь у стані фізіологічного афекту - не перебував (т. 6, а.п. 78-80);

- даними висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № 19/10/1-699/СЕ/19 від 21.01.2020, згідно з яким встановлено генетичні ознаки зразка крові трупа ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об`єкт № 1), зразка букального епітелію ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об`єкт № 2). У наданому на дослідження змиві з металевої частини сокири (об`єкт № 4) виявлено кров людини та встановлено генетичні ознаки клітин. Генетичні ознаки слідів крові, виявлених у змиві з металевої частини сокири (об`єкт № 4) збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 (об`єкт № 1) і не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_8 (об`єкт № 2). Походження слідів крові в об`єкті № 4 від ОСОБА_8 виключається (т. 6, а.п. 82-99). Таким чином, вказаним висновком підтверджується нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_21 металевою частиною цієї сокири, яку ОСОБА_8 викинув та в подальшому віднайшов під час слідчого експерименту з його участю.

Відповідно до акту спеціальної медичної комісії з проведення медичних оглядів для направлення на примусове лікування № Д-233 від 24.12.19 ОСОБА_8 діагностовано психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. Примусового лікування не потребує (т. 6, а.п. 81).

Суд не покладає в основу вироку та визнає неналежними доказами дані висновків судової дактилоскопічної експертизи № 1/2-270 від 24.10.2019, судової трасо логічної експертизи № 1/1-573 від 04.11.2019, судової імунологічної експертизи № 7/64 від 05.11.2019, судової імунологічної експертизи № 7/65 від 06.11.2019, судової імунологічної експертизи № 7/61 від 28.10.2019, судової молекулярно-генетичної експертизи № 19/10/1-698/СЕ/19 від 22.01.20, протоколу огляду місця події від 11.10.19 у приміщенні Попільнянського РВ (т. 6, а.п. 1-12, 14-24, 26-33, 35-39, 41-45, 101-111, 113-116), оскільки жодних даних про обставини, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, висновки та протокол не містять.

Показання ОСОБА_8 про те, що він потерпілому ОСОБА_9 ударів сокирою не наносив, а потерпілий, ймовірно, сам впав і вдарився об сокиру, яку він тримав у руках і заснув, судом розцінюються, як захисна позиція, спрямована на уникнення відповідальності за скоєння вбивства. Такі показання повністю спростовані доказами, зокрема висновками судово-медичних експертиз про механізм спричинення тілесних ушкоджень, так і даними протоколу огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_9 , при проведенні якого було зафіксовано розташування бризок крові з голови потерпілого, які розташовуються на висоті понад ліжком і до висоти 1,6 м, при спрямуванні сили вліво та донизу, що у будь-якому випадку виключається можливим при падінні. Крім того, така можливість була взагалі виключена експертом, як неможлива.

З показань самого обвинуваченого, які підтверджено і іншими доказами, згідно яких у будинку були лише він та загиблий, відповідно, ніхто крім нього не міг завдати смертельних ударів потерпілому. Це прямо підтверджується, зокрема, і результатами застосування службового собаки після виявлення трупу ОСОБА_9 - було встановлено слід лише однієї людини і цей слід привів собаку до місця проживання саме обвинуваченого, і даними судово-медичних експертиз у частині встановленого часу спричинення тілесних ушкоджень і смерті, проміжок між якими вимірювався хвилинами, і саме у цей час на місці події знаходився обвинувачений, про перебування якого у цей час та місці також вказує виявлення на одязі обвинуваченого, який серед інших впізнала і його мати, крові потерпілого.

Про наявність у обвинуваченого умислу саме на вчинення умисного вбивства вказує спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізація тілесних ушкоджень у загиблого - ОСОБА_9 було нанесено не менше двох ударів в життєво важливий орган - голову, з такою силою, що потерпілий після ударів відразу втратив свідомість і врятувати життя його вже було неможливо. Вказаний механізм беззаперечно свідчить про спрямованість умислу на заподіяння смерті. Про це ж свідчить і вся наступна поведінка обвинуваченого, який після цього втік з місця події, знаряддя злочину викинув, одяг змінив, виїхав з місця проживання, що вказує на спрямованість намірів на приховування слідів злочину та намагання уникнути передбаченої законом відповідальності.

Вирішуючи питання про мету і мотив скоєння вбивства, суд виходить з наступного. Так, відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження. Отже суд не вправі самостійно встановлювати та формулювати у обвинуваченні, визнаного судом доведеним, мету і мотив вчинення злочину, самостійно відшуковувати докази таких ознак, при тому, що стороною обвинувачення такі складові складу злочину взагалі не доведені. Поряд з цим, недоведення стороною обвинувачення цих ознак складу злочину не спростовує винуватість ОСОБА_8 за ч.1 ст. 115 КК України, оскільки при некваліфікованому вбивстві вони не є обов`язковими. Обвинувачений категорично заперечує вчинення ним вбивства, досліджені докази вказують на те, що нанесення ударів ОСОБА_9 відбулось з якоїсь особистої раптово виниклої причини з метою позбавлення життя, однак без показань самого обвинуваченого в цій частині, це є лише припущенням. Крім показань обвинуваченого підтвердити або спростувати чому саме заподіювалися удари сокирою по голові, джерел доказування практично не існує. Тому при формулюванні обвинувачення судом лише зазначається, що органом досудового слідства не встановлено мету і мотив скоєння ОСОБА_8 вбивства.

Суд критично ставиться до показань обвинуваченого про тиск на нього з боку працівників поліції під час проведення слідчого експерименту з його участю. З дослідженого протоколу цього експерименту, додатку у вигляді ілюстративної таблиці та відеозапису слідчої дії вбачається, що обвинувачений в присутності захисника та понятих добровільно відтворив події, які сталися 07.10.2019 року в будинку ОСОБА_9 , в ході експерименту показав маршрут, яким йшов від будинку загиблого та місце, куди викинув сокиру, яку працівники поліції виявили на тому ж місці, що зафіксовано на відеозаписі слідчої дії. Під час експерименту обвинувачений був без кайданок і, про що він постійно наголошував в судовому засіданні, міг без перепон втекти, але залишився з працівниками поліції, що ще раз підтверджує добровільність цієї слідчої дії.

Також, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про незаконність дій працівників поліції були предметом перевірки ТУ Державного бюро розслідувань та внутрішньої службової перевірки (під час попереднього слухання справи судом т. 7, а.п. 123, 151, 153) та під час нового розгляду після скасування вироку суду - ТУ Державного бюро розслідувань. В ході перевірок доводи обвинуваченого не знайшли свого підтвердження, і за результатами перевірки прийнято рішення про відсутність взагалі підстав для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо поліцейських. На час закінчення судового розгляду триває чергова перевірка Житомирським управлінням ДВБ НП України з приводу застосування фізичного насильства під час затримання обвинуваченого, однак суд завершив слухання справи не чекаючи результатів такої перевірки, оскільки жоден доказ, який здобутий в ході затримання в основу обвинувачення не покладено, відповідно, навіть можливе застосування будь-якого насильства під час затримання не впливає на допустимість доказів, які суд поклав в основу вироку щодо ОСОБА_8 .

Разом з тим суд, оцінивши наведені вище докази в їхній сукупності, вважає, що, правильно встановивши кваліфікацію злочину як умисне вбивство ОСОБА_9 , орган досудового слідства дав йому неправильну правову оцінку, кваліфікувавши за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України із зазначенням кваліфікуючої ознаки вчинення з корисливих мотивів.

Так, Пленум Верховного Суду України роз`яснив у Постанові № 2 від 07.02.03 "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи" (п. 10), що за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України як учинене з корисливих мотивів умисне вбивство кваліфікується в разі, коли винний, позбавляючи життя потерпілого, бажав одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб (заволодіти грошима, коштовностями, цінними паперами, майном тощо), одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків (одержати спадщину, позбавитися боргу, звільнитися від платежу тощо) або досягти іншої матеріальної вигоди. При цьому не має значення, чи одержав винний ту вигоду, яку бажав одержати внаслідок убивства, а також коли виник корисливий мотив - до початку чи під час вчинення цього злочину. Якщо ж умисел на заволодіння майном виник у винного після вбивства, вчиненого з інших мотивів, кваліфікація його дій за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України виключається.

Тобто ключовим моментом для кваліфікації за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України є момент виникнення умислу на заволодіння майном.

У цьому кримінальному провадженні обвинувачений визнає, що викрав гроші потерпілого, але вказує, що умисел на викрадення у нього виник вже після смерті ОСОБА_9 і хотів він їх викрасти аби дістатися до міста Києва. Стороною обвинувачення не надано жодного доказу, який би спростовував такі показання. Навпаки, з доказів вбачається, що у будинку потерпілого було викрадено виключно гроші, хоча у вільному доступі було й інше вартісне майно, обстановка у будинку не порушена.

Жоден наданий суду доказ не вказує на появу у ОСОБА_8 умислу на заволодіння майном до чи під час вбивства. При цьому суд враховує, що відповідно до ст. 334 КПК України висновок суду щодо засудженого ґрунтується виключно на доказах, а ст. 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У зв`язку з наведеним в ході судового розгляду не доведено, що 07.10.2019 року ОСОБА_8 вчинено умисне вбивство саме з корисливих мотивів, будь-які інші фактичні дані, які б безсумнівно підтверджували версію обвинувачення про наявність такого мотиву у провадженні не встановлено.

З цих же мотивів, за наведених вище обставин, при наявності умислу на заволодіння майном вже після вбивства ОСОБА_9 . дії ОСОБА_8 щодо заволодіння грошима ОСОБА_9 судом кваліфікуються не за ч. 4 ст. 187 КК України, а у зв`язку з відсутністю нападу, відповідно, за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.

При кваліфікації дії обвинуваченого та призначенні покарання суд, також, керується приписами ч.2 ст. 416 КПК України, відповідно до якої при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

Поряд з цим, вирок Бердичівського міськрайонного суду від 04.09.2023 року щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст. 115, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України було скасовано в частині засудження за ч.1 ст. 115 КК України за апеляцією обвинуваченого. Прокурор та потерпіла апеляційні скарги на вирок суду не подавали. У зв`язку з викладеним суд при новому розгляді справи не може застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилити покарання обвинуваченого ОСОБА_8 .

Крім того, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто до 1921 грн. у 2019 році) - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Тобто, з 09.08.2024 відбулась кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 нмдг до 2 нмдг, що безпосередньо вплинула на суть відповідних кримінально-караних діянь, адже у тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він вказаний законодавцем у ст. 51 КУпАП України. Така зміна КУпАП є зміною кримінального законодавства України, що призвело до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Як зазначалось вище, судом встановлено, що ОСОБА_8 07.10.2019 року шляхом вільного доступу проник до будинку свого вже мертвого знайомого ОСОБА_9 та викрав грошові кошти в сумі 1200 гривень, спричинивши матеріальної шкоди на вказану суму, тоді як за новим Законом такі дії є адміністративним правопорушенням, оскільки кримінальна відповідальність у 2019 році мала наставати з суми 1921 гривня.

Відповідно до вимог п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з п.1-2 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою;

Оскільки Законом № 3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку у 2019 році до 1921 грн., а суд змінив кваліфікацію дій обвинуваченого з ч.4 ст. 187 КК України на ч.3 ст. 185 КК України, що позбавляло суд до ухвалення вироку запитати думку обвинуваченого про можливість закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, то вказані обставини є підставою для закриття кримінального провадження в цій частині за п.1-2 ч.2 ст.284 КПК України.

При цьому, суд позбавлений можливості перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_8 на ч.1 ст. 162 КК України, оскільки вказане обвинувачення відноситься до приватного, відповідно не може бути розпочате без заяви потерпілого, який, в даному конкретному випадку, не може її надати у зв`язку з його вбивством.

На підставі викладеного, оцінивши наведені докази в їхній сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 доведеною в частині та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого суд визнає - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а також рецидив злочинів.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує характер і ступінь небезпечності вчиненого ним злочину, який відноситься до особливо тяжких, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, має інвалідність ІІ групи, проживав з матір`ю та братом (мати працювала у Києві, брат був під слідством), за місцем проживання характеризувався як такий, що байдикує, ніде не працює, підсобного господарства не утримував, у спілкуванні доброзичливий, адекватно сприймає зауваження, але схильний до правопорушень, зловживав спиртним, неодноразово надходили скарги з приводу поведінки та зовнішнього вигляду; у обвинуваченого має місце повна глухота правого вуха та приглухуватість лівого вуха IV (четвертого) ступеню, при якій особа сприймає розмовну мову на відстані, що не перевищує 0,5 м від лівого вуха (судом вживалися заходи для надання відповідної належної медичної допомоги, обвинувачений із захисником визначилися про участь у судовому розгляді обвинуваченого з врученням йому копії всіх письмових матеріалів, безпосереднього особистого контактування із захисником перед і після процесуальних дій з метою усвідомлення і розуміння суті всіх проведених дій і їх наслідків).

З урахуванням наведеного, характеру та ступеню суспільної небезпеки дій, вчинених обвинуваченим у стані алкогольного сп`яніння, тяжкості та наслідків вчинених злочинів, беручи до уваги особу обвинуваченого, який раніше судимий, виявляє викривлення морально-етичних принципів, враховуючи санкції закону про кримінальну відповідальність, суд приходить висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства неможливе, тому призначає покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст. 115 КК України, з врахуванням приписів ч.2 ст. 416 КПК України про неможливість погіршення становища обвинуваченого. Остаточне покарання суд призначає з врахуванням вироку Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04.09.2023 з врахуванням ухвали Житомирського апеляційного суду від 13.12.2023 за правилами ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань. На думку суду саме призначене покарання є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншим особами.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, в порядку ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому суд обраховує з фактичної дати його затримання - 15.10.2019 року, таким чином суд зараховує його строк попереднього ув`язнення у строк покарання, а також покарання, частково відбуте за попереднім вироком суду.

Арешти, накладений ухвалами слідчих суддів, після набрання вироком законної сили підлягають скасуванню.

Суд не вбачає підстав для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу, оскільки на даний час він має статус засудженого у іншому кримінальному провадженні і відбуває покарання у виді позбавлення волі, будучи тимчасово залишеним в слідчому ізоляторі.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 479-2 КПК України, суд

У х в а л и в:

ОСОБА_8 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_8 суд призначає за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04.09.2023 року з врахуванням ухвали Житомирського апеляційного суду від 13.12.2023 року, та призначає ОСОБА_8 до відбуття 12 (дванадцять) років 06 (шість) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування призначеного покарання обвинуваченим ОСОБА_8 обраховувати з 15.10.2019 року, таким чином зарахувавши покарання, відбуте частково за попереднім вироком та строк попереднього ув`язнення у цьому провадженні, починаючи з часу фактичного затримання.

Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 185 КК України на підставі п.1-2 ч.2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 КК України (по епізоду таємного викрадення грошових коштів у ОСОБА_9 ) - закрити.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_8 - не застосовувати. Ухвала суду про тимчасове залишення обвинувачення в слідчому ізоляторі при ДУ «Житомирська установа виконання покарань №8» від 15.02.2024 року, після набрання вироком законної сили - втрачає свою силу.

Речові докази у кримінальному провадженні після набрання вироком законної сили:

-мобільний телефон «Нокіа», ІМЕІ: НОМЕР_1 , з встановленою сім-карткою ПрАТ «Київстар» з абонентським номером: НОМЕР_2 , вилучені під час огляду місця події від 10.10.19 в будинку АДРЕСА_3 , які відповідно до постанови ст. слідчого від 11.11.19 передано на зберігання до камери зберігання речових доказів СУ ГУНП в Житомирській області, що за адресою: м. Житомир, вул. Старий Бульвар, 5/37 - повернути законному володільцю ОСОБА_22 ;

-слід низу взуття, змив з металевої ручки шухляди тумби, сліди рук, які відкопійовано на прозору дактилоплівку, змив з зовнішньої ручки морозильної камери холодильника, виріз з ковдри, зішкріб зі стіни, змив з поверхонь ноутбуку, змив з вільного краю зарядного пристрою ноутбуку, гаманець чорного кольору з шкірозамінника, вилучені під час огляду місця події від 10.10.2019 в будинку АДРЕСА_3 , плащ, футболку з плямами бурого кольору, вилучені під час обшуку від 10.10.2019 за адресою: АДРЕСА_1 , светр синього кольору (фліска), кофту коричневого кольору з капюшоном і написом «RED LIONS», футболку синього кольору з написом «СК», штани чорного кольору, шкарпетки в`язані чорного кольору із написами темно-червоного кольору, вилучені під огляду трупа від 11.10.2019, сокиру з плямами речовини бурого кольору, вилучену під час огляду місця події від 15.10.2019 на городі поблизу будинку АДРЕСА_1 , які відповідно до постанови ст. слідчого від 11.11.19 передано на зберігання до камери зберігання речових доказів СУ ГУНП в Житомирській області - знищити;

-куртку темного кольору, вилучену під час обшуку 10.10.2019 за адресою: АДРЕСА_1 , кеди з тканини сірого кольору, вилучені під затримання ОСОБА_8 15.10.19, які відповідно до постанови ст. слідчого від 11.11.19 передано на зберігання до камери зберігання речових доказів СУ ГУНП в Житомирській області - повернути законному володільцю ОСОБА_8 .

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави 22218 грн. 17 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів при проведенні Житомирським НДЕКЦ МВС України судових комплексної імунологічної та трасологічної, дактилоскопічної, трасологічної та імунологічних експертиз.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави 26481 грн. 57 коп. процесуальних витрат на залучення експертів при проведенні Державним НДЕКЦ МВС України трьох судових молекулярно-генетичних експертиз.

Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 17.10.2019 на сокиру з плямами речовини бурого кольору - скасувати.

Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 18.10.2019 на кеди з тканини сірого кольору, вилучені 10.10.2019 під час затримання ОСОБА_8 - скасувати.

Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 15.10.2019 на слід низу взуття, змив з металевої ручки шухляди тумби, сліди рук, які відкопійовано на прозору дактилоплівку, змив з зовнішньої ручки морозильної камери холодильника, виріз з ковдри, зішкріб зі стіни, змив з поверхонь ноутбуку, змив з вільного краю зарядного пристрою ноутбуку, гаманець чорного кольору з шкірозамінника, мобільний телефон «Нокіа», ІМЕІ: НОМЕР_1 , з встановленою сім-карткою ПрАТ «Київстар» з абонентським номером: НОМЕР_2 - скасувати.

Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 25.10.2019 на куртку темного кольору, футболку зеленого кольору із нашаруванням речовини бурого кольору, плащ темного кольору із нашаруванням речовини бурого кольору, 3 пари черевик - скасувати.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Бердичівському міськрайонному суді Житомирської області .

Головуючий-суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3