ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/7810/24 Провадження 1-кс/636/930/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2024 місто Чугуїв

Слідчий суддя Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора начальника Вовчанського відділу Чугуївської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна в кримінальному провадженні за № 0000076 від 17.09.2024, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні СД ВП №1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження внесені до ЄРДР за №0000076 від 17.09.2024, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,.

Встановлено що 16.09.2024 до ЧЧ ВП №1 ЧРУП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від працівника органів охорони здоров`я про те, що 16.09.2024 о 18:20 год. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спричинені тілесні ушкодження.

16.09.2024 в період часу з 20:10 год. до 20:30 год. проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено і вилучено: металеву сокиру з дерев`яною ручкою світло-коричневого кольору, яка належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на якій вирізано 3 «Х», яку упаковано до паперового пакунку з биркою, на якій маються пояснювальні написи та підписи понятих, учасників та слідчого.

Відомості про кримінальне правопорушення відповідно до вимог ч. ч. 1,4 ст. 214 КПК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.09.2024 року за №0000076, за попередньою кваліфікацією ч. 1 т. 125 KK України.

Постановою дізнавача СД ВП №1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області від 17.09.2024 вказане майно визнано речовим доказом.

Враховуючи те, що вилучені предмети можуть мати відношення до вчинення даного злочину, оскільки являються об`єктом вищеописаних кримінально протиправних дій та за цією ознакою як «...предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом...» відповідно до ч, 1 ст. 98 КПК України являються речовими доказами по даному кримінальному провадженню, вищевказані предмети визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженню відповідною постановою від 16.09.2024, а також у подальшому при проведенні досудового розслідування необхідні стороні обвинувачення для проведення ряду процесуальних та слідчих (розшукових) дій, та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, знищення, використання, передачі та відчуження, тому на них необхідно накласти арешт з метою їх збереження відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Прокурор надав заяву, в якій просив розгляд клопотання провести без участі прокурора, просив клопотання задовольнити.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши додані до нього матеріали, встановила такі обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України установлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до змісту частин 2, 4 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Згідно ч.1 ст. 84 КПК Укораїни доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст. 85 КПК України).

Згідно ч.ч.1-3 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; 3) порушення права особи на захист; 4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; 5) порушення права на перехресний допит. Недопустимими є також докази, що були отримані: 1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; 2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; 3) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження; 4) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.

Згідно ст. 13 КПК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 233 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор мають право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Як вбачається з тексту клопотання, обшук/огляд, який проведено 16.09.2024 з 20:10 год. до 20:30 год., проводився у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 за письмовою заявою ОСОБА_4 . Проте до клопотання не додано доказів законності проведення зазначеного огляду (вмотивованого судового рішення про надання такого дозволу).

Слідчий суддя вважає, що прокурор не довів підставу накладення арешту, у зв`язку з недоведенням належності порядку здобуття таких доказів.

На підставі викладеного, слідчий суддя вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує правову підставу для арешту майна, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність вагомих ризиків його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та вважає, що арешт указаних предметів не призведе до порушення інтересів інших осіб.

Керуючись ст. ст. 170, 172, 173,175, 309, 310, 369-372, 376, 392, 532 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання начальника Вовчанського відділу Чугуївської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна в кримінальному провадженні за № 0000076 від 17.09.2024, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1