Справа № 946/5900/24
Провадження № 1-кс/946/1812/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого відділення № 1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія Одеської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого за наймом, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Відділенням №1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000966 від 18.07.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 КК України.

У клопотанні слідчий вказує, що 18.07.2024 приблизно о 06.30 годині, більш точного часу у ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, ОСОБА_5 , прибув до місця мешкання потерпілого ОСОБА_7 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 діючи умисно, з метою порушення анатомічної цілості тканин, органів потерпілого та їх функцій, тобто спричинення тілесних тяжких ушкоджень, на ґрунті незадовго-виниклих неприязних відносин до потерпілого ОСОБА_7 , правою рукою наніс останньому один удар кухонним ножем в грудну клітину справа, внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді одного проникаючого ножового поранення грудної клітини справа, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Умисні дії ОСОБА_5 спрямовані на порушення анатомічної цілості тканин, органів потерпілого та їх функцій перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із спричиненням ОСОБА_7 вищевказаних тілесних ушкоджень.

19.07.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто у заподіяні умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке небезпечне для життя в момент заподіяння.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні підтримали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні підозрюваний та захисник просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, мотивуючи тим, що підозрюваний важко хворий та йому необхідна медична допомога, яка не може бути надана у ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор», крім цього він визнав вину і відсутній сенс тиску на свідків або потерпілого.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши підозрюваного, а також вислухавши думку слідчого, прокурора, захисника, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Однією з підстав необхідності обрання підозрюваному запобіжного заходу в виді тримання під вартою слідчий привів тяжкість злочину, що інкримінується підозрюваному.

Разом з тим Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, шо сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловлено позицію, викладену у п.1 листа за №511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року, згідно якої, вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний: здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону; враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ); при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України») тощо.

Згідно з вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції та практики ЄСПЛ (рішення від 25.03.1999 року у справі «Ніколова проти Болгарії», рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України»), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Судом встановлено, що відділенням №1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000966 від 18.07.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 КК України.

19.07.2024 року о 21 год. 20 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

19.07.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , у інкримінованому йому діянні підтверджується зібраними на даний час в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 18.07.2024 за адресою: АДРЕСА_2 ; постановою про визнання речовими доказами від 18.07.2024, які вилучено під час огляду місця події; протоколом огляду від 18.07.2024 за адресою: АДРЕСА_3 ; постановою про визнання речовими доказами від 18.07.2024, які вилучено під час огляду; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 19.10.1985 року; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками ОСОБА_8 від 18.07.2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.07.2024 року; протоколом пред`явлення впізнання особи за фотознімками ОСОБА_9 від 18.07.2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 від 18.07.2024 року; протоколом пред`явлення впізнання особи за фотознімками свідку ОСОБА_11 ; протоколом пред`явлення впізнання особи за фотознімками свідку ОСОБА_12 від 19.07.2024 року; протоколом обшуку від 19.07.2024 за адресою АДРЕСА_1 ; повідомлення про підозру відносно ОСОБА_5 ; протоколом затримання від 19.07.2024 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сукупність отриманих доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку свідчить про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, та який відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Згідно ч. 2 ст. 211 КПК України затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.

19.07.2024 року о 21 год. 20 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Як зазначив слідчий в судовому засіданні, ОСОБА_5 було доставлено до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно нього запобіжного заходу біля 10 год. 22.07.2024 року, при цьому шістдесят годин з моменту затримання спливали о 09 год. 20 хв.

Таким чином, ОСОБА_5 було доставлено до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно нього запобіжного заходу після спливу шістдесяти годин з моменту затримання, в зв`язку з чим підозрюваного було звільнено.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що будучи звільненим ОСОБА_5 не намагався здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування.

Враховуючи вищезазначені обставини, наявність у підозрюваного постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а також беручи до уваги, що підозрюваний працює за наймом, відсутність судимості, слідчий суддя вважає, що відсутні підстави для обрання самої суворої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , необхідно відмовити.

Слідчим, прокурором в судовому засіданні не було доведено, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Разом з тим, приходжу до висновку, що виходячи з наявних доказів, досліджених у ході судового засідання, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, може вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, ОСОБА_5 , тому виходячи з вказаного, та в зв`язку з недоведеністю достатніх підстав вважати, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч.1 ст.176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, приходжу до висновку, щодо можливості застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати місце свого проживання.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Керуючись ст. ст. 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого відділення № 1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати місце свого проживання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки до закінчення строку досудового розслідування, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) цілодобово не залишати місце свого проживання без дозволу слідчого, прокурора або судуз можливістю отримання медичної допомоги та відлучатися з помешкання на час повітряної тривоги.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з 22 липня 2024 року. Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 19 вересня 2024 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст судового рішення проголошено о 15 годині 00 хвилин 23 липня 2024 року в залі судових засідань № 1 Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.

Слідчий суддя: ОСОБА_1