Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/372/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2024 року. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 02 липня 2024 року, якою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`яний Міст, Новоукранїського району Кіровоградської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, стрілець стрілецького відділення стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 (ВОС 100915 А) у військовому званні «солдат», маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , раніше в силу ст. 89 КК України такого, що не має судимості, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів тобто, з 20 год. 12 хв. 29.06.2024 року до 20 год. 12 хв. 28.08.2024 року, із визначенням розміру застави в сумі 90 840 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 02 липня 2024 року, задоволено клопотання начальника СВ та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів тобто, з 20 год. 12 хв. 29.06.2024 року до 20 год. 12 хв. 28.08.2024 року, із визначенням розміру застави в сумі 90 840 грн.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про підозру у тому, що 24.02.2022, солдат ОСОБА_8 , на підставі наказу № 17 командира військової частини НОМЕР_1 призначено на посаду стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , з 24 лютого 2022 року вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Відтак, з 24.02.2022, тобто з моменту зарахування ОСОБА_8 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, ОСОБА_8 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, ст.ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, ст. 1, ч. 3, ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, додержуватись правил військової поведінки, поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Однак, військовослужбовець Збройних Сил України та проходячи військову службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу 3 стрілецької роти ОСОБА_8 , не бажаючи займатися суспільно - корисною працею, переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок протиправної діяльності у сфері незаконного обігу вибухових пристрій та спосіб незаконного збагачення - їх незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут за грошові кошти особам.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_8 у невстановлений досудовим розслідуванні час, але не пізніше січня 2024 року, та у невстановленому досудовим розслідуванням місці діючи умисно, в порушення вимог п. п. 1, 2 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2471-ХІІ від 17.06.1992 р. «Про право власності на окремі види майна», з подальшими змінами та доповненнями, згідно з якими зброя, боєприпаси, вибухові речовини й засоби вибуху віднесені до майна, яке не може перебувати у власності громадян, Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою КМУ № 576 від 17.10.1992 р., «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 р., незаконно придбав, шляхом віднайдення у невстановленому досудовим розслідуванні місці, бойову гранату типу РГД-5 з уніфікованим бойовим підривачем ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2) та бойову гранату типу Ф-1 з надписам «386 118-8…Т» з уніфікованим бойовим підривачем ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ 583, які переніс до свого місця проживання, що розташоване по АДРЕСА_2 де зберігав вказані вибухові пристрої з моменту віднайдення, з метою їх подальшого збуту без передбаченого законом дозволу.

Після чого, 29.05.2024 в період часу з 13 год. 15 хв. по 14 год. 10 хв. ОСОБА_9 реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконний збут вибухових пристроїв, розуміючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно та цілеспрямовано з метою власного збагачення, перебуваючи по АДРЕСА_3 , збув легендованій особі з установчими даними ОСОБА_10 , до якого застосовано заходи безпеки, шляхом забезпечення конфіденційних відомостей, який діяв на добровільних засадах, в порядку та на умовах зазначених законом з метою викриття злочину, бойову гранату типу РГД-5 з уніфікованим бойовим підривачем ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2) за грошові кошти в сумі 2000 грн.

В подальшому, особа з легендованими установчими даними ОСОБА_10 , в присутності понятих, добровільно видав працівникам Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області бойову гранату типу РГД-5 з уніфікованим бойовим підривачем ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2).

Таким чином ОСОБА_8 підозрюється у вчинені незаконного придбані, зберіганні, носінні та збуті, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.263 КК України.

Не бажаючи припиняти свої протиправні дії, керуючись злочинним умислом, який направлений на незаконний збут вибухових пристроїв, розуміючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно та цілеспрямовано з метою власного збагачення ОСОБА_8 29.06.06.2024 о 18 год., за попередньою домовленістю зустрівся з легендованою особою з установчими даними ОСОБА_10 , до якого застосовано заходи безпеки, шляхом забезпечення конфіденційних відомостей, який діяв на добровільних засадах, в порядку та на умовах зазначених законом з метою викриття злочину перебуваючи на перехресті вул. М. Вороного та вул. Бабабенка в м. Новоукраїнка Новоукраїнського району Кіровоградської області з метою збуту вибухового пристрою.

Перебуваючи на вказаному місці ОСОБА_8 збув ОСОБА_10 бойову гранату типу Ф-1 з надписам «386 118-8… Т» з уніфікованим бойовим підривачем ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ 583 за грошові кошти в сумі 3000 грн.

В подальшому, особа з легендованими установчими даними ОСОБА_10 , в присутності понятих, добровільно видав працівникам Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області бойову гранату типу Ф-1 з надписам «386 118-8… Т» з уніфікованим бойовим підривачем ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ 583

Таким чином ОСОБА_8 підозрюється у вчинені незаконного придбані, зберіганні, носінні та збуті, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.263 КК України.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що враховуючи встановлені ризики, наявність обґрунтованої підозри, особу підозрюваного, застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даній стадії досудового слідства є найбільш прийнятним, а інші більш м`які запобіжні заходи не здатні усунути ризики, передбачені ст. 177 КПК України. В даному конкретному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Свої вимоги обґрунтував тим, що не є обгрунтованим доводи слідчого судді про те, що перебуваючи на свободі існує ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, відстоювання власної правової позиції є передумовою для впливу на свідків, знищення, ховання або спотворення доказів, які мають істотне значення для встановлення обставин справи, тобто ускладнить і затягне досудове розслідування та ін.. Слідчим суддею залишено поза увагою той факт, що ОСОБА_8 вину свою визнав повністю та розкаявся у вчиненому, тому будь-який вплив з його боку на інших учасників справи є неможливий. Із матеріалів доданих до клопотання слідчого не вбачається наявність обґрунтування вказаних ризиків. Не надано інформації, яка б давала підстави стверджувати про те, що ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків та переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Не враховано те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, характеризується позитивно, проживає разом зі своєю сім`єю, дружиною та її дітьми у приватному будинку.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які просила задовольнити подану апеляційну скаргу, прокурора, який просив відмовити в апеляційній скарзі захисника, зваживши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерела права.

Відповідно ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Також, відповідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року по справі «Мамедов проти Росії», суд при перевірці законності та обґрунтованості запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має враховувати не тільки тяжкість обвинувачення, як на визначальний чинник при оцінці ймовірності ризиків, і хоча суворість покарання є визначальним, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Попков проти Росії» від 06.12.2007 року визначено, що підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою.

У справі "Нечипорук та Йонкало проти України" ЄСПЛ відзначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, що у провадженні СВ Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000169 від 10.04.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

29.06.2024 о 20 год. 12 хв. ОСОБА_8 , було затримано працівниками поліції в порядку ст. 208 КПК України.

30.06.2024 року ОСОБА_8 оголошено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263 КК України (а.с. 59-65).

Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, колегія суддів доходить висновку, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя обґрунтовано врахував наявність обґрунтованої підозри, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме, що відповідно до ст.12 КК України злочини, передбачені ч. 1 ст. 263 КК України у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 є тяжкими злочинами, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до семи років. Крім того, врахував обставини кримінального провадження, особу підозрюваного, який має повних 32 років від народження, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою АДРЕСА_2 , стрілець стрілецького відділення стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 (ВОС 100915 А) у військовому званні «солдат», утриманців не має, в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості.

Крім того, слід зазначити, що обґрунтованість підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом оперативної закупки від 29.05.2024 року (а.с. 14), протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 04.06.2024 року (а.с. 15-18), протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 04.06.2024 року (а.с. 19-22), протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 31.05.2024 року (а.с. 23-26), протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 30.06.2024 року (а.с. 45-48), протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 30.06.2024 року (а.с. 49-52), протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 30.06.2004 року (а.с. 53-56), при цьому свідки попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо недостовірної інформації, висновок експерта № КСЕ-19/112-24/7614 від 12.06.2024 року (а.с. 27-36), актом знищення (знешкодження) вибухових матеріалів або таких, що їх нагадують від 10.06.2024 року (а.с. 37), протоколом огляду місця події від 29.06.2024 року (а.с. 38-40), протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 29.06.2024 року (а.с. 41-44), довідкою про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 29.06.2024 року (а.с. 57), актом перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 29.06.2024 року (а.с. 58), протоколом допиту підозрюваного від 30.06.2024 року (а.с. 66-69).

Також слідчим суддею правильно враховано ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі матиме можливість: можливість ОСОБА_8 , переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, у зв`язку з чим можна стверджувати, що у разі доведеності вини ОСОБА_8 в суді, останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до семи років, у зв`язку з чим, останній може вчинити спробу направлену на ухилення від органів досудового розслідування та суду; можливість впливати на свідків, у вказаному кримінальному провадженні, з метою зміни їхніх показань, а саме, підозрюваний ОСОБА_8 може знати, дійсні анкетні дані особи, яка приймала участь у здійсненні оперативної закупки вибухових пристроїв, а тому, може здійснити спробу впливу на останню, а також на інших свідків, з метою зміни їх показів, а в судовому засіданні, що не дасть дослідити повно, всебічно та неупереджено всі обставини у кримінальному провадженні; можливість продовжувати вчинення кримінального правопорушення за своїм місцем проживанням, що останній і вчиняв; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також слідчий суддя дійшов до правильного висновку з яким погоджується колегія суддів, що застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за вказаних обставини справи та серйозністю висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, не є надмірними та такими, що принижують його гідність у розмінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, колегія суддів доходить висновку, що слідчий суддя правильно врахував дані про особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 та положень ч.5 ст.182 КПК України та визначив розмір застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 90 840 грн.

Доводи захисника викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що ризики зазначені в клопотанні, передбачені ст.177 КПК України не доведені, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки ризики у даному кримінальному провадженні встановлені судом першої інстанції знайшли своє об`єктивне підтвердження в суді апеляційної інстанції та в повній мірі підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами доданими до клопотання.

Крім того, доводи апеляційної скарги захисника стосовно того, що судом не враховано позитивно характеризуючи дані, не заслуговують на увагу, оскільки не є такими обставинами, які значною мірою знижують рівень існування обґрунтованих ризиків, які встановлені слідчим суддею та знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, наявність обґрунтованих ризиків, враховуючи особу підозрюваного, та вищевикладені обставини, колегія суддів доходить висновку, що належна поведінка останнього на досудовому слідстві, може бути забезпечена лише шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначеним розміром застави.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів, також із урахуванням наявності вищевказаних ризиків, не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого слідчим суддею рішення не встановлено.

За таких підстав, апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 183, 376, 407,422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційна скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 02 липня 2024 року, якою задоволено клопотання начальника СВ та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів тобто, з 20 год. 12 хв. 29.06.2024 року до 20 год. 12 хв. 28.08.2024 року, із визначенням розміру застави в сумі 90 840 грн. залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)