печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суді в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України щодо неповернення вилученого майна, у рамках кримінального провадження № 0000537 від 14.03.2024,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до Печерського районного суду у місті Києві зі скаргою в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні майна.

У вимогах даної скарги ОСОБА_3 просить повернути тимчасово вилучене майно власнику ОСОБА_4 , вилучене 25.07.2024, під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- грошові кошти номіналом по 100 (сто) доларів США у кількості 56 купюр, загальною сумою 5600 (п`ять тисяч шістсот) доларів США;

- грошові кошти номіналом по 1000 (тисяча) гривень у кількості 136 купюр, загальною сумою 136000 (сто тридцять шість тисяч) гривень;

- грошові кошти номіналом по 500 (п`ятсот) гривень у кількості 79 купюр, загальною сумою 39500 (тридцять дев`ять тисяч п`ятсот) гривень;

- грошові кошти номіналом по 200 (двісті) гривень у кількості 189 купюр, загальною сумою 37800 (тридцять сім тисяч вісімсот) гривень;

- грошові кошти номіналом по 100 (сто) гривень у кількості 22 купюр, загальною сумою 2200 (дві тисячі двісті) гривень.

В обґрунтування доводів та вимог скарги посилається на те, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000537 від 14.03.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 236 КК України.

Скаржник вказує, що 25.07.2024 року, в рамках вищезазначеного кримінального провадження на підставі ухвали було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого, серед іншого, було вилучено грошові кошти, які належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , а саме: грошові кошти номіналом по 100 (сто) доларів США у кількості 56 купюр, загальною сумою 5600 (п`ять тисяч шістсот) доларів США; грошові кошти номіналом по 1000 (тисяча) гривень у кількості 136 купюр, загальною сумою 136000 (сто тридцять шість тисяч) гривень; грошові кошти номіналом по 500 (п`ятсот) гривень у кількості 79 купюр, загальною сумою 39500 (тридцять дев`ять тисяч п`ятсот) гривень; грошові кошти номіналом по 200 (двісті) гривень у кількості 189 купюр, загальною сумою 37800 (тридцять сім тисяч вісімсот) гривень; грошові кошти номіналом по 100 (сто) гривень у кількості 22 купюр, загальною сумою 2200 (дві тисячі двісті) гривень.

Відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва про надання дозволу на проведення обшуку від 18.07.2024 року у справі № 757/31661/24-к, дозвіл надавався з метою відшукання і вилучення речей і документів, які можуть мати значення у цьому кримінальному провадженні, у тому числі котів, лише тих, на які не надано доказів правомірності їх походження.

В ході проведення обшуку та після виявлення вищезазначених грошових коштів, ОСОБА_4 повідомила, що дані грошові кошти були передані їй батьками від продажу квартири, також було надано відповідні докази правомірності їх походження. Зазначене підтверджується договором купівлі-продажу квартири та заявою матері ОСОБА_4 - ОСОБА_5 .

Вказує особа, яка звернулась зі скаргою, що вилучене в ході обшуку майно не було повернуто власнику та арешт на майно у встановленому КПК України порядку, накладено не було.

Адвокат ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив скаргу задовольнити в повному обсязі, з підстав наведених в ній.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали провадження за скаргою дійшов наступних висновків.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000537 від 14.03.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 236 КК України.

Скаржник вказує, що 25.07.2024 року, в рамках вищезазначеного кримінального провадження на підставі ухвали було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого, серед іншого, було вилучено грошові кошти, які належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , а саме: грошові кошти номіналом по 100 (сто) доларів США у кількості 56 купюр, загальною сумою 5600 (п`ять тисяч шістсот) доларів США; грошові кошти номіналом по 1000 (тисяча) гривень у кількості 136 купюр, загальною сумою 136000 (сто тридцять шість тисяч) гривень; грошові кошти номіналом по 500 (п`ятсот) гривень у кількості 79 купюр, загальною сумою 39500 (тридцять дев`ять тисяч п`ятсот) гривень; грошові кошти номіналом по 200 (двісті) гривень у кількості 189 купюр, загальною сумою 37800 (тридцять сім тисяч вісімсот) гривень; грошові кошти номіналом по 100 (сто) гривень у кількості 22 купюр, загальною сумою 2200 (дві тисячі двісті) гривень.

Відповідно до отриманої відповіді Печерського районного суду міста Києва від 09.08.2024 року, арешт на майно ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження № 0000537 від 14.03.2024, не накладався.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

У відповідності до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

За загальним правилом статус тимчасового вилученого майна набуває з моменту фактичного позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких воно перебуває, можливості володіти, користуватись та розпоряджатися ним до вирішення питання про арешт майна або його повернення (ч. 1 ст. 167 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку.

Частиною 5 ст. 236 КПК України визначено, що обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку. При обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном. (ч. 7 ст. 236 КПК України).

Виходячи із цих положень, можна зробити висновок про два види тимчасово вилученого майна: 1) майно, яке відповідає критеріям ч. 2 ст. 167 КПК України, і 2) вилучені під час обшуку речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відноситься до предметів, які вилучені законом з обігу, відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України. Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 235 КПК України ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи повинна містити відомості про речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук.

З іншого боку, речі і документи, які вилучаються під час обшуку, в залежності від зазначення їх в ухвалі на обшук, може мати різний статус, що обумовлює, в тому числі, у його поверненні власнику.

Майно, щодо якого ставиться питання про повернення, прямо зазначено в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку. Отже, грошові кошти не мають правового статусу тимчасово вилученого майна і, на перший погляд, щодо нього не має ставитися питання про арешт.

Разом з тим, у відповідності до ст. 16 КПК України обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

Поряд з цим ухвала, якою надається дозвіл на обшук, таким судовим рішенням, спрямованим на обмеження права власності, не є. Оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою:

- виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення;

- відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення;

- встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Положеннями ст. 235 КПК України встановлюють вимоги до ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи. В такій ухвалі, серед іншого, мають зазначатися речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук. Ухвала слідчого судді про дозвіл та обшук житла іншого володіння особи з підстав, зазначених у клопотанні прокурора, слідчого, надає право проникнути до житла чи іншого володіння особи лише один раз.

В свою чергу, тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном можливе внаслідок арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження (ч. 1 ст. 170 КПК України). Арешт може застосовувався до майна, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, то воно є доказом кримінального правопорушення, піддягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

За таких обставин судовий контроль під час розряду клопотання про дозвіл на проведення обшуку не може одночасно поширюватися і на вирішення питання про обмеження права власності особи, у якої цей обшук буде проведений. Адже предметом судового контролю в пертому випадку є легітимність, необхідність і пропорційність втручання у право особи на приватність (в першу чергу, недоторканість жита чи іншого володіння особи), в той час як обмеження права власності потребує окремого судового вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України. Будь-яке обмеження права власності повинно зіставатися на умовах, передбачених законом, має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є їй пропорційними. Водночас, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Підсумовуючи вищенаведене, на вилучене під час обшуку майно, дозвіл на відшукання якого прямо наданий слідчим суддею, поширюється режим тимчасово вилученого майна з відповідними наслідками накладення арешту або повернення особі, у якій воно було вилучене.

Так, відповідно до ухвали Печерського районного суду міста Києва про надання дозволу на проведення обшуку від 18.07.2024 року у справі № 757/31661/24-к, дозвіл надавався з метою відшукання і вилучення речей і документів, які можуть мати значення у цьому кримінальному провадженні, у тому числі котів, однак лише тих, на які не надано доказів правомірності їх походження.

При цьому, в ході проведення обшуку та після виявлення вищезазначених грошових коштів, ОСОБА_4 повідомила, що дані грошові кошти були передані їй її батьками від продажу квартири, також було надано відповідні докази правомірності їх походження. Зазначене підтверджується договором купівлі-продажу квартири та заявою матері ОСОБА_4 - ОСОБА_5 .

Відповідно до відповіді голови Печерського районного суду міста Києва від 09.08.2024 року, арешт на майно ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження № 0000537 від 14.03.2024, не накладався.

При цьому, вирішуючи питання про повернення майна, в даному випадку, належить визначити чи наявні в органу досудового розслідування підстави для подальшого утримання цього майна не лите з огляду на наявність правової підстави - ухвали слідчого судді про обшук, а виходячи з відношення вилученого майна до кримінального провадження, а також відношення власника майна до інкримінованого злочину.

Зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_4 , не має статусу підозрюваної особи у кримінальному провадженні № 0000537 від 14.03.2024, будь-яких слідчих дій із останньою здійснено не було, до органу досудового розслідування вона не викликалась, що дає слідчому судді дійти висновку, що ОСОБА_4 відношення до розслідуваного кримінального правопорушення не має.

Окрім того, не обґрунтовано яке значення та доказом яких обставин у кримінальному провадженні мають вилучені грошові кошти. Слідчим не надано доказів, які б свідчили, що таке майно має хоч якесь відношення до розслідуваного кримінального провадження, чи проведено з ним слідчі дії, спрямованої на доведення причетності такого майна до кримінального провадження.

Вказане свідчить про те, що вилучення та утримування грошових коштів не має жодного значення для розслідування кримінального провадження, в межах якого проводився обшук та їх вилучення.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 100 КНК України речовий доказ, який був вилучений стороною кримінального провадження, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166,170-174 цього Кодексу.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що утримання органом досудового розслідувати речей, правомірно належних особі на праві приватної власності, має бути спрямоване виключно на досягнення завдань кримінального провадження.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

За таких обставин, зважаючи на те, що органом досудового розслідування не доведено необхідність подальшого обмеження права власника на володіння, користування та розпоряджання своїм майном, вилученого під час обшуку, скарга адвоката ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 169, 171, 173, 236, 303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України щодо неповернення вилученого майна, у рамках кримінального провадження № 0000537 від 14.03.2024 - задовольнити.

Зобов`язати компетентну посадову особу Головного слідчого управління Національної поліції України у кримінальному провадженні № 0000537 від 14.03.2024, повернути тимчасово вилучене майно власнику ОСОБА_4 , вилучене 25.07.2024 року, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти номіналом по 100 (сто) доларів США у кількості 56 купюр, загальною сумою 5600 (п`ять тисяч шістсот) доларів США; грошові кошти номіналом по 1000 (тисяча) гривень у кількості 136 купюр, загальною сумою 136000 (сто тридцять шість тисяч) гривень; грошові кошти номіналом по 500 (п`ятсот) гривень у кількості 79 купюр, загальною сумою 39500 (тридцять дев`ять тисяч п`ятсот) гривень; грошові кошти номіналом по 200 (двісті) гривень у кількості 189 купюр, загальною сумою 37800 (тридцять сім тисяч вісімсот) гривень; грошові кошти номіналом по 100 (сто) гривень у кількості 22 купюр, загальною сумою 2200 (дві тисячі двісті) гривень.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1