04.09.2024
Справа № 642/5244/24
Провадження: № 1-кс/642/2816/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря- ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , поданого у кримінальному провадженні за № 0001347 від 30 серпня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про арешт майна-

В С Т А Н О В И В :

03 вересня 2024 року до Ленінського районного суду м. Харкова звернувся слідчий із клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні СВ відділу поліції №2 Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001347 від 30 серпня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 29.08.2024 приблизно о 17 год. 10 хв. невстановлена особа, знаходячись біля місць для паркування велосипедів, біля входу у супермаркет «Рост», за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, б. 140, таємно, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, викрала велосипед, який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спричинивши останньому матеріальні збитки.

Будучи допитаним в якості потерпілого ОСОБА_4 пояснив, що 29.08.2024 приблизно о 17 год. 10 хв. він під`їхав на своєму велосипеді до супермаркету «Рост», який розташований біля входу в станцію метро «Холодна гора», та вирішив зайти у супермаркет, щоб купити собі щось випити, оскільки було дуже спекотно. ОСОБА_4 залишив свій велосипед на велопарковці, яка розташована з правого боку при вході у супермаркет «Рост», а саме залишив свій велосипед приблизно по центру серед паркувальних місць, з лівого боку від його велосипеда вже був припаркований ще один велосипед. Так як ОСОБА_4 забув свій вело замок вдома, то залишив свій велосипед просто стояти на велопарковці, нічим не прив`язував його. В магазині ОСОБА_4 пробув хвилин 10-15, а коли вийшов та підійшов до місця, де залишив свій велосипед, але його вже там не було. ОСОБА_4 відразу викликав поліцію.

Хто міг здійснити крадіжку мого велосипеда йому не відомо. Велосипед ОСОБА_4 придбав у новому стані за 9000 грн на ринку Барабашово, марки «CAMARO» моделі «29Falcon», колеса 29 розміром, рама 21 розміру, чорно-помаранчевого кольору. Після того, як ОСОБА_4 придбав велосипед, то повісив на раму велобардачок із тканини чорного кольору, обтягнув сидіння сіткою із тканини чорного кольору самостійно.

В ході огляду місця події від 02.09.2024, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено та вилучено велосипед марки «CAMARO» моделі «29Falcon», чорно-помаранчевого кольору.

В ході огляду предмету за участю потерпілого ОСОБА_4 , а саме огляду вилученого велосипеду марки «CAMARO» моделі «29Falcon», потерпілий підтвердив, що оглянутий велосипед належить йому та був у нього викрадений 29.08.2024. Потерпілий впізнав велосипед за велобардачком на рамі, який повісив самостійно, за обтягнутим сітчастою тканиною сидінням, яке також самостійно обтягнув.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Велосипед марки «CAMARO» моделі «29Falcon», чорно-помаранчевого кольору, який вилучено в ході огляду місця події 02.09.2024, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001347 від 30 серпня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Слідчий в судове засідання надав заяву, в якій просив розглядати клопотання про арешт майна без його участі та просив суд його задовольнити.

Власник майна в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, надав до суду заяву, в якій просив розглядати клопотання за його відсутності.

За таких обставин, в силу вимог ч.1 ст.172 КПК України неприбуття осіб не є перешкодою для розгляду клопотання та відповідно до положень ч.4 ст.107 КПК України фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до положення абзацу першого частини третьої ст.170 КПК України, які в контексті співвідношення з положеннями ст.98 КПК України, як критеріями для визначення речей чи документів речовими доказами, встановлює, що окрім віднесення певного предмету до речового доказу, він обов`язково має відповідати критеріям, визначеним в ч.3 ст.170 КПК України, тобто має бути предметом матеріального світу, який перебуває у власності суб`єкта права та відповідати вимогам ст.190 ЦК України.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчий суддя при постановленні ухвали про накладення арешту на майно, враховує підстави та обставини, передбачені ст.ст. 167-173 КПК України.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження завданням кримінального провадження,а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосібвідповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131-132, 167, 170-171 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , поданого у кримінальному провадженні за № 0001347 від 30 серпня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: на велосипед марки «CAMARO» моделі «29Falcon», чорно-помаранчевого кольору, який вилучено в ході огляду місця події 02.09.2024, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 .

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити прокурору та слідчому.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1