Справа № 638/7892/24
Провадження №1-кп/638/1512/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали кримінального провадження № 0000863 від 12 квітня 2024 року стосовно

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанська Луганської області, татарина, громадянина України, офіційно не працюючого, з середньою освітою, розлученого, утриманців не має, проте має доньку 2014 року народження, дитина з ним не мешкає, кошти на утримання їй не надає, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 , інвалідності спростовує, вказує, що має хронічні захворювання, раніше не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 приблизно о 13 год. 00 хв., більш точний час під час судового розгляду не встановлений 12 квітня 2024 року, будучи обізнаним про Указ Президента України 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закон України № 2102-IХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», продовженого Указом Президента України №49/2024 від 05.02.2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України №3564-IX від 06.02.2024 знаходячись в підвальному приміщенні за адресою АДРЕСА_2 познайомився з раніше незнайомим йому ОСОБА_5 , та побачив у нього мобільний телефон Samsung Galaxy A34 5G, в цей час у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна та подальшого обернення його на свою користь, розуміючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, впевнившись, що за його діями не спостерігають оточуючі, ОСОБА_4 викрав зі столику, мобільний телефон Samsung Galaxy A34 5G, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору, вартість якого складає 10449,05 гривень, належний ОСОБА_5 .

Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення вказаного кримінального правопорушення злочину зник, розпорядившись вказаним мобільним телефоном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 10449,05 ( десять тисяч чотириста сорок дев`ять гривень 05 копійок)

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення у межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України. Зазначив, що дійсно він займається збиранням на смітниках вторинної сировини, під час цього він познайомився з ОСОБА_5 , який також збирав пляшки, після чого вони прийшли до домоволодіння АДРЕСА_3 у підвальне приміщення, де пили горілку. Після чого ОСОБА_5 заснув, а ОСОБА_4 побачив у нього телефон, забра в його та здав на прийомку, отримавши за нього 800,00 ( вісімсот) гривень. Вказані кошти він витратив на алкоголь. У подальшому потерпілому телефон було повернуто. Розкаювався у скоєному, просив суворо не карати.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, повідомив, що не має бажання бути присутнім у судовому засідання, позовні вимоги не заявлені. Просив справу розглядати за його відсутності. У заяві вказав, що не має претензій до обвинуваченого та просив суворо не карати.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 , офіційно не працюючий, проте зараз працює за трудовими договорами, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, має доньку 2014 року народження, наразі донька не мешкає з ним, розлучений, інвалідність спростовує, зі слів зазначає, що має хронічні захворювання.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив тяжкий злочин.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає розкаяння у скоєнні злочину, обставин які обтяжують покарання суд не встановив.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів, суд вважає за можливе призначити покарання з застосуванням ст. 75,76 КК України.

Судові витрати у справі необхідно стягнути з ОСОБА_4

Запобіжний захід не обирався.

Позовні вимоги не заявлені.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання ОСОБА_4 , якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід не обирався.

Судові витрати за проведення експертних досліджень № 3295 від 15 березня 2024 року та по вказаному кримінальному провадженню стягнути з ОСОБА_4 на користь держави у сумі 3786,40 (три тисячі сімсот вісімдесят шість гривень 40 копійок).

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору негайно вручити копію вироку.

Повний текст вироку складено 01 листопада 2024 року.

Суддя ОСОБА_6