В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 542/2117/24

провадження № 1-кп/542/180/24

03 грудня 2024 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Нові Санжари, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.08.2024 за № 0000193 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Руденківка Новосанжарського району Полтавської області, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, студента, не одруженого, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

09 серпня 2024 року, близько 22:00 год, ОСОБА_4 , у темний час доби, керуючи автомобілем марки «DAEWOO» моделі «FSO LANOS TF69Y», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався асфальтованою дорогою по вулиці Маджарянській в селищі Нові Санжари Полтавського району Полтавської області у напрямку центру селища Нові Санжари зі швидкістю понад 60 км/год. У вказаному автомобілі перебували пасажири, а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який сидів на передньому пасажирському сидінні; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка сиділа на задньому пасажирському сидінні з правого боку; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка сиділа на задньому пасажирському сидінні по центру; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який сидів на задньому пасажирському сидінні з лівого боку. Водій ОСОБА_4 , рухаючись на відстані 26,6 м до електроопори АДРЕСА_2 , в порушення п.12.1., 12.4, 12.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, не врахував дорожні умови і дорожню обстановку, обрав таку швидкість руху і такі прийоми керування транспортним засобом, при яких виїхав за межі проїзної частини та допустив наїзд на металеву опору.

У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_11 , який сидів на задньому пасажирському сидінні з лівого боку отримав тілесні ушкодження, а саме: відкриту черепно-мозкову травму у вигляді гематоми та забійної рани лобної ділянки, багатоуламковий перелом лобної кістки з переходом на основу та лицьовий скелет черепа, гостру епідуральну гематому зі стисненням нею правої лобної долі, пластинчасту субдуральну гематому лівої лобної долі, субарахноїдальний крововилив, забій головного мозку тяжкого ступеня з формуванням вогнищ геморагічних забоїв обох лобних та правої скроневої доль та після травматичними ускладненнями у вигляді набряку обох лобних доль з аксіальним зміщенням та компресією стовбуру мозку, коми II, вторинний менінгіт та вторинний вентрикуліт; закриту хребетну травму у вигляді перелому дужки 2-го шийного хребця зліва; множині садна тулуба та кінцівок. Виявлені тілесні ушкодження утворилися незадовго до госпіталізації потерплого в стаціонар, від ударної дії тупих твердих предметів, індивідуальні та конструкційні особливості контактної поверхні яких не відобразилися, можливо в строк та за обставин, вказаних в постанові, тобто в умовах дорожньо-транспортної пригоди 09.08.2024, які згідно з висновком судово-медичної експертизи від 25.10.2024 № 317 кваліфікуються як тяжке тілесне ушкодження по ознаці небезпеки для життя (п. 2.1.2. «Правил судово-медичного визнання ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України від 17.01.1995 № 6).

Причиною дорожньо-транспортної пригоди та наслідків, що настали, згідно з висновком судової автотехнічної експертизи від 30.10.2024 № СЕ-19/117- 22/16893-ІТ, є порушення вимог п.12.1., 12.4, 12.9 ПДР водієм ОСОБА_4 , а саме:

12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

12.9. Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_4 , з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та водій мав технічні можливості запобігти дорожньо-транспортній пригоді.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_11 тяжке тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним кримінального правопорушення. Докази його вини, здобуті досудовим розслідуванням, визнав повністю і не оспорював. Суду надав покази про те, що дійсно, у зазначений в обвинувальному акті день та час він керував автомобілем марки «DAEWOO» рухався дорогою по вулиці Маджарянській в селищі Нові Санжари Полтавського району Полтавської області у напрямку центру селища Нові Санжари, у вказаному автомобілі перебували пасажири, зокрема, ОСОБА_12 , який сидів на задньому пасажирському сидінні. Вказав, що не врахував дорожні умови і дорожню обстановку, обрав таку швидкість руху і такі прийоми керування транспортним засобом, при яких виїхав на узбіччя дороги, внаслідок чого автомобіль почало заносити та сталось зіткнення з металевою опорою. Після зіткнення викликав швидку допомогу, намагався допомогти потерпілому та іншим пасажирам. Весь час залишався на місці пригоди. Зазначив, що матеріальну та моральну шкоду потерпілому відшкодував у повному обсязі. В своїх діях щиро розкаявся. В судовому засіданні вибачився перед потерпілим.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин вчиненого правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, його показання відповідають суті обвинувачення, суд, враховуючи згоду обвинуваченого, думку захисника, законного представника потерпілого, представника потерпілого та прокурора, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце, спосіб, форму вини і спрямованість умислу, мотиви кримінального правопорушення, його наслідки, обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого, визнає їх доказаними у судовому засіданні і вважає можливим не досліджувати у повному обсязі докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, щодо речових доказів та процесуальних витрат, а також заявлених цивільних позовів, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів судом було з`ясовано, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів у частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій учасників кримінального провадження.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 с т. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_11 тяжке тілесне ушкодження.

Згідно з положеннями ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України є тяжким злочином.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує, що згідно зі статтями 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд враховує фактичні обставини справи і тяжкість заподіяних злочином наслідків, зокрема те, що обвинувачений після дорожньо-транспортної пригоди залишився на місці та намагався надати допомогу потерпілому, дані про особу обвинуваченого, який не одружений, навчається, під наглядом у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, задовільно характеризується за місцем проживання, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, що вказує на те, що він не є особою, небезпечною для суспільства, наявність обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , який щиро покаявся (жалкував за вчинене ним кримінальне правопорушення, повністю усвідомив наслідки свого діяння, настання яких не бажав), зробив для себе відповідні висновки, просив вибачення за скоєне у потерпілого, добровільно в повному обсязі відшкодував матеріальну та моральну шкоду, добросовісно виконував процесуальні обов`язки як на досудовому слідстві так і під час судового розгляду кримінального провадження, відсутність обставин, що обтяжують покарання, позицію потерпілого, його законного представника та представника, які жодних претензій до обвинуваченого не мають, не наполягали на призначенні суворого покарання та покладались на розсуд суду, а також те, що хоча дії обвинуваченого і полягали у грубому порушенні правил дорожнього руху, однак є необережними. Зазначені обставини, на переконання суду, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину.

Суд також приймає до уваги досудову доповідь провідного інспектора Новосанжарського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області, відповідно до якої ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства оцінені як середні, а виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства.

Суд також враховує висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі №302/904/16-к, відповідно до якого загальні засади призначення покарання, визначені у ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся, активно сприяв досудовому розслідуванню, з місця ДТП не втік, надавав допомогу потерпілому, повністю відшкодував йому матеріальну та моральну шкоду, раніше до будь-якого виду відповідальності не притягувався, обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого - відсутні. З огляду на це вважав наявними підстави для застосування судом положень ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання, а також не призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Враховуючи сукупність цих обставин, думку прокурора, який вважав можливим звільнити обвинуваченого від відбування покарання та призначити виробувальний термін, суд доходить висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства та йому необхідно призначити покарання, що передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік та на підставі ст. 75 КК України звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 1 рік з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

При цьому, суд вважає, що призначення обвинуваченому додаткового покарання є необхідним, оскільки воно відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою.

Вирішення питання щодо цивільних позовів, заявлених в рамках даного кримінального провадження

Під час підготовчого засідання 27.11 2024 до суду надійшов цивільний позов прокурора Решетилівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Полтавської міської ради до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору КП "Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради" про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину та прокурора Решетилівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Полтавської обласної ради до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору КП "Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради" про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. У даних позовах прокурор просила: стягнути із ОСОБА_4 на користь Полтавської обласної ради витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_11 у розмірі 155009,88 грн; стягнути з ОСОБА_4 на користь Полтавської міської ради витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_11 у розмірі 8492,25 грн. Крім цього прокурором, з посиланням на норми ЦПК України, Закону України «Про прокуратуру» та інші нормативні акти, а також практику Верховного Суду, було наведено обґрунтування порушення інтересів держави та підстав для їх представництва прокурором в суді.

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27.11.2024 дані позовні заяви прийнято до спільного розгляду з обвинувальним актом.

Суд, вивчивши доводи цивільних позовів, заслухавши думку учасників кримінального провадження доходить наступних висновків.

Згідно з положеннями частини 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 1206 ЦК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

З досліджених матеріалів кримінального провадження, зокрема листа Комунального підприємства «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» від 10.10.2024 № 04-05/4154 з детальним розрахунком витрат на лікування, судом установлено, що потерпілий ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 проходив стаціонарне лікування в КП «ПОКЛ ім. М.В. Скліфосовського ПОР» з 11.08.2024 по 26.08.2024 та з 27.08.2024 по 23.09.2024. Вартість 1 ліжко - дня без лікарських засобів становить 2920,13 грн. Відповідно 15 ліжко-днів х 2920,13 грн = 43801,95 грн та 27 ліжко-днів х 2920,13 = 78843,51 грн. За період лікування у КП «ПОКЛ ім. М.В. Скліфосовського ПОР» у нейрохірургічному відділенні було використано медикаментів на суму 401,54 грн, у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії для дітей центру спеціалізованої педіатричної допомоги було використано медикаментів на суму 26232,49 грн та у Центрі дитячої неврології, епілептології та орфанних захворювань центру спеціалізованої педіатричної допомоги 5730,39 грн. Загальна вартість лікування склала 155009,88 грн.

Крім того, як установлено із листа Комунального підприємства «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» від 12.11.2024 № 01-11/2245 та додатку 1 до листа, де наведено детальну інформацію про вартість лікування ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , останній поступив 10.08.2024 до КП «ДМКЛ ПМР», де проходив лікування у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії по 11.08.2024 загалом 1 л/день. Діагноз: Поєднана травма. ВЧМТ. Забій головного мозку тяжкого ступеню, епідуральна гематома у лобній долі справа, множинні геморагічні забої обох лобних долей. Сак. Перелом лобної кістки зі зміщенням з переходом на основу черепа, перелом комірок градчастої кістки, стінок пазух верхньої щелипи та правої основної пазухи. Гематосинус. Перелом С2 без зміщення, Множинні садна голови, тулуба, кінцівок. Виписаний 11.08.2024. Витрати лікарні на лікування хворого ОСОБА_11 склали 8492,25 грн.

Матеріали кримінального провадження не містять будь-яких відомостей щодо сплати вартості лікування у зазначених у цивільних позовах розмірах.

Відповідно до частини 3 статті 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України.

Ураховуючи те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України повністю підтверджується, позови прокурора в інтересах держави в особі Полтавської міської ради та в особі Полтавської обласної ради до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину підлягають задоволенню.

У зв`язку з цим із обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_11 від злочину у розмірі 155009,88 грн та 8492,25 грн.

Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує за правилами ст. 124 КПК України.

Встановлено, що документально підтверджені прокурором витрати на залучення експерта становлять 3106,36 грн.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Встановлено також, що відповідно до ухвали слідчого судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 13.08.2024 накладено арешт на речові докази у справі.

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України накладений арешт підлягає скасуванню.

Під час судового провадження клопотань від прокурора про застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу не надходило. Підстави для його обрання до вступу в силу вироку в законну силу відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 100, 349, 368-371, 373, 374, 376, 393-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 13.08.2024 та:

- повернути ОСОБА_13 власнику, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , автомобіль марки «DAEWOO», моделі «FSO LANOS TF69Y», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, сірого кольору;

- залишити в матеріалах кримінального провадження: змив з руків`я дверцяти водія із внутрішньої сторони та контрольний зразок, змив з керма та контрольний зразок, змив з руків`я коробки передачі та контрольний зразок, змив з руків`я дверцяти переднього пасажира із внутрішньої сторони та контрольний зразок, змив РБК та контрольний змив із порогу заднього правого пасажира, зразок крові неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати на залучення експерта для проведення експертизи у розмірі 3106,36 грн (три тисячі сто шість грн тридцять шість коп).

Цивільний позов прокурора Решетилівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Полтавської міської ради до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору КП "Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради" про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину у розмірі 8492,25 грн задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_3 на користь Полтавської міської витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_11 у розмірі 8492,25 грн (вісім тисяч чотриста дев`яносто дві грн двадцять п`ять коп) за резвізитами ГУК у Полт.обл./тг м. Полтава/24060300, код отримувача , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN) UA0016719, МФО 820172, код платежу: 24060300, найменування коду класифікації доходів бюджету: інші надходження, наявність відомчої ознаки «00», без деталізації за відомчою ознакою.

Цивільний позов прокурора Решетилівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Полтавської обласної ради до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору КП "Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради" про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину у розмірі 155009,88 грн задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_3 на користь Полтавської обласної ради витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_11 у розмірі 155009,88 грн (сто п`ятдесят п`ять тисяч дев`ять грн вісімдесят вісім коп) за реквізитами - КП "Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради", вул Шевченка, 23 м. Полтава, 36011, , р/р НОМЕР_4 в АТ КБ «Приватбанк».

Вирок суду може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Новосанжарський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, законному представнику потерпілого, представнику потерпілого.

Учасники провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1