ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1450/24 Справа № 185/6529/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2024 року про арешт майна, у кримінальному провадженні №0000921, за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч.4ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді від 10 липня 2024 року накладено арешт шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження на:

- подарункову коробку всередині якої пара золотих сережок, срібна сережка у формі хрестика, срібний ланцюжок 925 проби;

- подарункову коробку всередині якої два срібні ланцюжки 925 проби, срібний хрестик та срібна підвіска у формі кільця для ланцюжка;

- 11 сім-карт, 7 з котрих оператору «Водафон»: 1) і.н. 933, 2) і.н. 883, 3) і.н. 121, 4) і.н. 141, 5) і.н. 68, 6) і.н. 62, 7) і.н. 556025400 та 4 сім-карти «Лайфсел»: 1) і.н. НОМЕР_1 , 2) і.н. 0955, 3) і.н. 437, 4) і.н. НОМЕР_2 ;

- мобільний телефон марки «Viaan» IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 ;

- банківську карту «Ощадбанк» № НОМЕР_5 ,

які було вилучено в ході санкціонованого обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 .

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні № 0000921, за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, а відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.

В апеляційній скарзі адвокат просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Вимоги обгрунтовані тим, що слідчий суддя не повідомив належним чином про розгляд клопотання та не враховано було прохання щодо дати призначення справи, клопотання про відкладення розгляду справи. При цьому клопотання про арешт майна не вручався. Разом з цим захисник вказує, що ОСОБА_8 підозра не вручена, а майно на яке накладено арешт не відповідає критеріям речових доказів.

В апеляційному суді адвокат підтримав вимоги апеляційної скарги.

Прокурор заперечував у задоволенні апеляційних скарг.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників перегляду, перевіривши доводи апеляційних скарг та клопотання слідчого про арешт майна, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Так, з наданих до клопотання слідчого матеріалами видно, що Павлоградським РВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені, яке внесено під № 0000921, за знаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.(а.с.5)

Органом досудового розслідування зазначено, що потерпілий ОСОБА_9 , пояснив, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом з дружиною ОСОБА_10 . Так, 17 червня 2024 року, близько 05.00 год., останній поїхав по роботі в м. Дніпро, дружина покинула місце мешкання приблизно о 07.50-08.00 год. Повернувшись додому, близько 12.00 год., останні виявили відчинене вікно. Коли зайшли до помешкання виявили, що зникли грошові кошти у сумі 6 000 доларів США, 120 000 вірменських драм, золоті вироби та одяг.

Допитані в ході досудового розслідування свідки пояснили, що 17 червня 2024 року бачили на території села Булахівка, Павлоградського району підозріле авто «БМВ» коричневого кольору, яке постійно переміщувалося по території села. Вказане авто не належало нікому з мешканців села. Бачили, що із авто виходив молодий хлопець. Інші свідки бачили як в авто сідає молодий хлопець та надали їх описання.

Було отримано інформування від співробітників оперативного підрозділу, що на момент вчинення злочину в Павлоградському районі та безпосередньо поблизу вчинення злочину перебував транспортний засіб, марки «BMW», з державний номерний знак НОМЕР_6 . Встановлено, що у вказаному транспортному засобі перебували:

- ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який користується мобільним номером телефону: НОМЕР_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_1

- ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який користується мобільним номером телефону: НОМЕР_8 ; проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

- ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

- ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

У ході санкціонованого обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено майно на яке слідчий суддя наклав арешт.

05 липня 2024 року вилучене майно визнано речовими доказами за постановою слідчого.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Також, положенням ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як свідчать матеріали, надані до суду апеляційної інстанції, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Апеляційний суд погоджується з доводами сторони обвинувачення, що мобільний телефон, банківська картка, сім-картки, на даному етапі досудового розслідування можуть відповідати вимогам ст. 98 КПК України, що є підставою для накладення арешту на майно.

Відтак, всупереч доводам представника, з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення існує необхідність у збереженні вищезазначеного майна, оскільки вказані речі з високою ймовірністю можуть бути використані органом досудового розслідування.

На підставі викладеного, посилання адвоката ОСОБА_7 , що органом досудового розслідування не було доведено необхідність накладення арешту, є безпідставним, оскільки прокурором надано достатні на даній стадії кримінального провадження докази вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 170 КПК України, на підставі чого є правомірним накладення такого виду обтяження як арешт.

В той же час, апеляційний суд вважає слушними доводи апеляційної скарги про безпідставність накладення арешту на подарункові коробки, в середині яких ювелірні вироби, оскільки матеріалами клопотання не доведено, що вони відповідають критеріям речових доказів, не зазначено які сліди кримінального правопорушення містять на собі та яким чином можуть бути використані органом досудового розслідування. Також не доведено, що саме ці речі були об`єктом злочинного діяння.

За вказаних обставин, ухвала слідчого судді, якою було задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає скасуванню з ухваленням нової ухвали апеляційного суду.

Апеляційний суд звертає увагу, що якщо потреба в арешті на майно відпаде, то власник майна, а бо третя особа має право звернутися з клопотанням в порядку ст.174 КПК України про скасування арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_11 , - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2024 року про накладення арешту скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування майном, а саме:

- 11 сім-карт, 7 з котрих оператору «Водафон»: 1) і.н. 933, 2) і.н. 883, 3) і.н. 121, 4) і.н. 141, 5) і.н. 68, 6) і.н. 62, 7) і.н. 556025400 та 4 сім-карти «Лайфсел»: 1) і.н. НОМЕР_1 , 2) і.н. 0955, 3) і.н. 437, 4) і.н. НОМЕР_2 ;

- мобільний телефон марки «Viaan» IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 ;

- банківську карту «Ощадбанк» № НОМЕР_5 ,

які було вилучено в ході санкціонованого обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4