Справа № 754/9689/24
У Х В А Л А

Іменем України

22 липня 2024 року м. Київ

слідчий суддя Деснянського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі підозрюваної ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , прокурора Деснянської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_5 , розглянувши матеріали скарги адвоката ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_3 на незаконне затримання за матеріалами кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0001856 від 14.06.2023 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.303, ч.2 ст.303 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 , який є захисником та діє в інтересах ОСОБА_3 , про незаконне затримання, у якій він, посилаючись на п.1 ч.1 ст.208, ст.206 КПК України, просить визнати незаконним затримання останньої.

Скаргу адвокат обґрунтовував тим, що 28.06.2024 року о 04 год. 04 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , слідчим СВ Деснянського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_6 було затримано ОСОБА_3 за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.303, ч.2 ст.302 КК України. Посилання слідчого на п.2 ч.1 ст.208 КПК України вважає безпідставним, оскільки затримання відбулось не під час вчинення злочину. Підстави затримання ОСОБА_3 доведено не було, через необґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримав та просив її задовольнити, оскільки обґрунтованість затримання ОСОБА_3 не була предметом розгляду слідчого судді під час вирішення клопотання про застосування запобіжного заходу. Незважаючи не звільнення особи, вважав за необхідне встановити факт незаконного затримання підозрюваної особи, для доведення правової позиції лінії захисту.

Підозрювана ОСОБА_3 доводи скарги підтримала, наполягала, що не має відношення до утримання місць розпусти, оскільки лише здає в оренду належні їй квартири не втручаючись у приватне життя орендарів.

Прокурор Деснянської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_5 скаргу не визнав, вказуючи на причетність ОСОБА_3 до вчинення правопорушень пов`язаних із утриманням місць розпусти. Опираючись на невелику тяжкість інкримінованих правопорушень, підозрюваній застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, через що відбулось звільнення з-під варти.

Слідчим суддею, у порядку підготовки скарги до розгляду, витребувані матеріали із кримінального провадження відомості про яке внесено до ЄРДР за №0001856 від 14.06.2023 року за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.302, ч.2 ст.303, ч.2 ст.307 КК України, в межах якого відбулось затримання ОСОБА_3 .

Слідчий суддя, вислухавши учасників процесу, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали скарги та надані органом досудового розслідування матеріали, вважає, що скарга захисника не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках:

1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;

2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин;

3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України;

4) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.211 КПК України строк затримання особи без ухвали слідчого судді не може перевищувати сімдесят двох годин.

З протоколу затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину вбачається, що 28.06.2024, о 04:04 год., ОСОБА_3 була затримана на підставі п.2 ч.1 ст.208 КПК України - «якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин». Затримання відбулось за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.302, ч.2 ст.303 КК України. У протоколі затриманій роз`яснено підстави затримання, у вчиненні якого саме злочину вона підозрюється, та права, передбачені ч.3 ст.42, ч.4 ст.208 КПК України. Протокол відповідає вимогам ст.208 КПК України.

В цей же день, 28.06.2024 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у створенні або утриманні місць розпусти, а також звідництві для розпусти, вчинене з метою наживи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.302 КК України.

Питання щодо доведеності провини, обґрунтованості підозри оголошеної ОСОБА_3 , правильність кваліфікації її дій не є предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду скарг, поданих в порядку ст.206 КПК України.

Стаття 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.

Згідно з правовою позицією Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 27 травня 2019 року (справа №766/22242/17) відповідно до частин 2-5 ст.206 КПК України якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. При цьому слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Водночас якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду».

Отже ст. 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, наведені вище положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, post factum, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

Таким чином, за приписами ст. 206 КПК України слідчий суддя може прийняти рішення лише про звільнення особи у разі його незаконного затримання.

Слідчим суддею встановлено, що затримання ОСОБА_3 відбувалось в порядку ст.208 КПК України, що підтверджується відповідним протоколом, складеним уповноваженою на те особою, з підстав, визначених процесуальним законом, а тому підстав вважати, що остання незаконно утримувалась під вартою, немає. Вжиття невідкладних заходів із звільнення особи з-під варти не вимагається, оскільки на час розгляду скарги слідчим суддею, підозрюваній обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, який підлягає виконанню за ухвалою слідчого судді.

За таких обставин скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 206-211, 278 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 діючого в інтересах ОСОБА_3 на незаконне затримання за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до ЄРДР за №0001856 від 14.06.2023 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1