Провадження № 1-в/592/433/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження в залі суду клопотання начальника Державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» ОСОБА_3 про приведення вироку суду стосовно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024,

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

у с т а н о в и в:

Начальник Державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням про приведення вироків Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.04.2024 та від 06.02.2023 стосовно ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 (далі за текстом Закон №3886-ІХ).

Клопотання обгрунтоване тим, що Законом №3886-ІХ вчинення крадіжки в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень.

Вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.04.2024 ОСОБА_4 засуджено за вчинення крадіжки за ч. 4 ст. 185КК України на суму 966,67 грн, а вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06.02.2023 ОСОБА_4 засуджено за вчинення крадіжки за ч. 4 ст. 185КК України на суму 783,33 грн

У судовому засіданні засуджений та прокурор підтримали подане клопотання та просили його задовольнити.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши доводи клопотання, дослідивши додані до клопотання матеріали, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.

ОСОБА_4 засуджений вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.04.2024 за ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 185, 71 КК України до остаточного покарання у виді 9 років позбавлення волі, строк відбування покарання постановлено рахувати з 11.10.2023, тобто станом на день розгляду клопотання покарання засудженим не відбуте.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в Державній установі «Сумська виправна колонія (№116)», тому виконання вироку здійснюється в межах територіальної юрисдикції Ковпаківсського районного суду м. Суми.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, ст. 51 КУпАП була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Ухвалою Верховного Суду від 29.08.2024 у справі № 278/1566/21 кримінальне провадження передане на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду для відступу від правозастосовної позиції в подібних правовідносинах, якою керувалася Перша судова палата ККС ВС у постанові від 22 серпня 2024 року (справа № 567/507/23, провадження № 51-7110км23), за якою зміни ст. 51 КУпАП визнані підставою до застосування приписів ст. 5 КК.

Постановою Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 закрите кримінальне провадження щодо засудженого за ч. 2 ст. 185 КК на підставі п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06.02.2023 ОСОБА_4 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн.

Цим вироком ОСОБА_4 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України за вчинення кримінального правопорушення в середині серпня 2022 року спричинивши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 783,33 грн, що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2481 грн).

Крім цього, вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.04.2024 ОСОБА_4 засуджений:

- за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_4 визначене покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06.02.2023 та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн.

Цим вироком ОСОБА_4 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України за вчинення кримінального правопорушення 10.10.2023, чим завдав потерпілосу матеріальної шкоди на суму 966,67 грн, що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2684 грн).

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Таким чином, кримінальні правопорушення, за вчинення яких ОСОБА_4 був засуджений вироками Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.04.2024 та від 06.02.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України, наразі не можуть вважатися кримінально караним правопорушеннями, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за заволодіння яким наразі передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність частини діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 , усунута, суд приходить до висновку про те, що на підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_4 необхідно звільнити від призначеного покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06.02.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України та за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.04.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Оскільки покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.04.2024 ОСОБА_4 призначене за сукупністю злочинів, а єдиним кримінально-караним діянням за цим вироком, є злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, вимоги ч. 1 ст. 70 КК України до нього не можуть бути застосовані.

Оскільки остаточне покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.04.2024 ОСОБА_4 призначене за сукупністю вироків, а від покарання, призначеного вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06.02.2023 засуджений підлягає звільненню, вимоги ст. 71 КК України до нього не можуть бути застосовані.

Таким чином, клопотання начальника Державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» в цій частині підлягає задоволенню.

При цьому, вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.04.2024 ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України, що є кримінально-караним діянням.

З огляду на викладене, за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.04.2024 ОСОБА_4 вважається таким, що засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України (без застосування ч. 1 ст. 70 КК України), до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання начальника Державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» ОСОБА_3 задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06.02.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.04.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_4 таким, що засуджений вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.04.2024 за ч. 2 ст. 121 КК України (без застосування ч. 1 ст. 70, 71 КК України), до остаточного покарання у позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 6 (шість) місяців.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ковпаківський районний суд м. Суми, а засудженим протягом того ж строку з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1