Справа №478/618/19 пров. №1-кп/478/12/2024
У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

05 серпня 2024 року Казанківський районний суд Миколаївської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Казанка кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.358 КК України,

В с т а н о в и в:

В провадженні Казанківського районного суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.358 КК України.

Під час судового розгляду, після дослідження доказів, що надані стороною обвинувачення, обвинуваченим ОСОБА_4 заявлено клопотання про визнання очевидно недопустимими докази в порядку ст. 89 КПК України.

Так, стороною захисту зазначено, що у кримінальному провадженні №0000060 від 12.01.2017 року за ч.4 ст. 358,ч.2 ст.190 КК України, досудове розслідування розпочав (відповідно до доручення про проведення досудового розслідування від 12.01.2017 року) слідчий СВ ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 . Проте, процесуальне рішення (постанова) керівника відповідного органу досудового розслідування про визначення слідчого СВ ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 у вказаному кримінальному провадженні із визначенням повноважень з проведення досудового розслідування не приймалось, відповідна постанова в матеріалах кримінального провадження відсутня. Також, не приймалось процесуальне рішення (постанова) керівника відповідного органу досудового розслідування про визначення у вказаному кримінальному провадженні слідчого СВ ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , який своїм протоколом від 28.02.2017 року вилучив у КП ДОР «КБТІ» архівну справу. Про відсутність таких постанов, зокрема свідчить й реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000060 від 12.01.2017 року. Посилаючись на відсутність зазначених процесуальних рішень обвинувачений ОСОБА_4 просив суд визнати очевидно недопустимим доказами у кримінальному провадженні №0000060 від 12.01.2017 року, а саме: протокол огляду від 13.01.2017 року (а.к.п. 126 т.2); протокол огляду від 13.01.2017 року (а.к.п.127 т.2); клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів від 16.01.2017 року (а.к.п.145 т.2); ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 20.01.2017 року (а.к.п.146-147 т.2); опис речей та документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді (а.к.п.149 т.2); клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів від 16.01.2017 року (а.к.п.158 т.2); ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 20.01.2017 року (а.к.п.159-160 т.2); протокол тимчасового доступу від 23.01.2017 року (а.к.п.161 т.2); опис речей та документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді (а.к.п.162 т.2); протокол отримання зразків для експертизи від 23.01.2017 року (а.к.п.194 т.2); клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів від 23.01.2017 року (а.к.п.195-196 т.2); ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 24.01.2017 року (а.к.п.196 т.2); клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів від 24.01.2017 року (а.к.п.197-198 т.2); ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 25.01.2017 року (а.к.п.198 т.2); протокол тимчасового доступу від 26.01.2017 року (а.к.п.199 т.2); опис речей та документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді (а.к.п.200 т.2); постанову про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 13.01.2017 року (а.к.п.201 т.2); протоколи отримання зразків для експертизи від 26.01.2017 року (а.к.п.210, 212 т.2); постанову про призначення почеркознавчої експертизи від 26.01.2017 року (а.к.п.214 т.2); клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів від 06.02.2017 року ( а.к.п. 231 т.2); ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 08.02.2017 року (а.к.п.232-233 т.2); протокол тимчасового доступу від 16.02.2017 року (а.к.п.234 т.2); опис речей та документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді (а.к.п.235 т.2); клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів від 20.02.2017 року (а.к.п.248, 249 т.2); ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 21.02.2017 року (а.к.п.1 т.3); протокол тимчасового доступу від 28.02.2017 року (а.к.п.2 т.3); опис речей та документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді (а.к.п.3 т.3); протоколи допиту свідків (а.к.п.208, 209, 211, 215-216, 221 т.2); пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_9 (а.к.п.222-224, 225 т.2); протокол від 28.02.2017 року про вилучення у КП ДОР «КБТІ» архівної справи по вул. Леніна,26/96 (а.к.п.2-18 т.3). Захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтримали клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 , просили задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання обвинуваченого заперечувала, посилаючись на те, що питання допустимості доказів суд вирішує в нарадчій кімнати під час ухвалення судового рішення.

Розглянувши клопотання, вислухавши думку учасників судового провадження з приводу заявленого клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 89 КПК України, у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Слід зазначити, що доказами у кримінальному провадженні, згідно зі ст. 84 КПК України, є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Застосоване законодавцем при наданні визначення поняття «докази» формулювання «фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку» та положення ч. 3 ст. 17 КПК про те, що обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, свідчать, що відомості, матеріали та інші фактичні дані, отримані органом досудового розслідування в непередбаченому процесуальним законом порядку чи з його порушенням, є очевидно недопустимими, а це відповідно до ч. 2 ст. 89 КПК тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Зазначене правило застосовується і щодо доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ст. 87 КПК) за умови підтвердження сторонами кримінального провадження їх очевидної недопустимості. В іншому випадку суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення такого питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду. Постановлення ухвали без надання оцінки доказів в їх сукупності буде суперечити загальним засадам кримінального судочинства.

Суд вважає, що питання допустимості або недопустимості вказаних обвинуваченим доказів недоцільно з`ясовувати та перевіряти на цій стадії судового процесу, до завершення повного дослідження доказів у кримінальному провадженні, а необхідно дати їм належну оцінку разом з усіма наявними доказами в їх сукупності та взаємозв`язку після завершення судового розгляду у нарадчій кімнаті під час ухвалення остаточного судового рішення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що питання про допустимість або недопустимість заявлених у клопотанні доказів, а саме протоколу огляду від 13.01.2017 року (а.к.п. 126 т.2); протоколу огляду від 13.01.2017 року (а.к.п.127 т.2); опису речей та документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді (а.к.п.149 т.2); протоколу тимчасового доступу від 23.01.2017 року (а.к.п.161 т.2); опису речей та документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді (а.к.п.162 т.2); протоколу тимчасового доступу від 26.01.2017 року (а.к.п.199 т.2); опису речей та документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді (а.к.п.200 т.2); протоколу тимчасового доступу від 16.02.2017 року (а.к.п.234 т.2); опису речей та документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді (а.к.п.235 т.2); протоколу тимчасового доступу від 28.02.2017 року (а.к.п.2 т.3); опису речей та документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді (а.к.п.3 т.3); протоколів допиту свідків (а.к.п.208, 209, 211, 215-216, 221 т.2); пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_9 (а.к.п.222-224, 225 т.2); протоколу від 28.02.2017 року про вилучення у КП ДОР «КБТІ» архівної справи по вул. Леніна,26/96 (а.к.п.2-18 т.3), - може бути вирішене під час ухвалення судом остаточного рішення за наслідками розгляду кримінального провадження.

Клопотання сторони захисту щодо визнання очевидно недопустимими клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів від 16.01.2017 року (а.к.п.145 т.2), ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 20.01.2017 року (а.к.п.146-147 т.2), клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів від 16.01.2017 року (а.к.п.158 т.2), ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 20.01.2017 року (а.к.п.159-160 т.2), протоколу отримання зразків для експертизи від 23.01.2017 року (а.к.п.194 т.2), клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів від 23.01.2017 року (а.к.п.195-196 т.2), ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 24.01.2017 року (а.к.п.196 т.2), клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів від 24.01.2017 року (а.к.п.197-198 т.2), ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 25.01.2017 року (а.к.п.198 т.2), постанови про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 13.01.2017 року (а.к.п.201 т.2), протоколи отримання зразків для експертизи від 26.01.2017 року (а.к.п.210, 212 т.2), постанови про призначення почеркознавчої експертизи від 26.01.2017 року (а.к.п.214 т.2), клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів від 06.02.2017 року ( а.к.п. 231 т.2), ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 08.02.2017 року (а.к.п.232-233 т.2), клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів від 20.02.2017 року (а.к.п.248, 249 т.2), ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 21.02.2017 року (а.к.п.1 т.3), не підлягає задоволенню, оскільки самі по собі процесуальні рішення, такі як постанови і доручення, ухвалені під час досудового розслідування, судові рішення, а також змагальні документи (клопотання, заяви, скарги тощо) не можуть оцінюватися з погляду допустимості, оскільки не є доказами у значенні статті 84 КПК.

Крім того, щодо визнання недопустимими протоколів отримання зразків для експертизи, суд зазначає, що зразки, які отримуються для проведення експертного дослідження, самі по собі не містять обставин, що входять до предмета доказування у кримінальному провадженні, а відтак не мають доказового значення. Їх особливий процесуальний статус покликаний насамперед на перевірку вже наявного у сторони кримінального провадження доказу, забезпечення повноти й об`єктивності проведеного дослідження з метою встановлення предмету конкретної експертизи.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 85-89, 94, 371-372 КПК України, суд

П о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про визнання доказів очевидно недопустимими, - відмовити.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає, але заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною 1 статті 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1