Справа № 541/519/24
№ провадження 1-кп/541/117/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2024 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 20 січня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Показове Миргородського району Полтавської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі ст. 89 КК України не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

17 січня 2024 року в денний час доби (точного часу органом досудового розслідування та судом не встановлено) ОСОБА_5 , правомірно перебуваючи в приміщенні житлового будинку за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в одній із житлових кімнат у гаманці, який знаходився у сумці, належній потерпілій ОСОБА_4 , виявив грошові кошти у сумі 120 євро.

ОСОБА_5 під дією раптово виниклого умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що власник та інші сторонні особи за його діями не спостерігають, тобто діючи таємно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного особистого збагачення, діючи в умовах воєнного стану, що введений у зв`язку з військовою агресією рф проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 із 05 год 30 хв. 24 лютого 2022 року та продовжений по теперішній час, шляхом вільного доступу викрав з вищевказаного гаманця грошові кошти в сумі 120 євро, належні потерпілій ОСОБА_4 , які в перерахунку за офіційним валютним курсом НБУ станом на 17 січня 2024 року становлять 4 954,17 грн.

Після цього ОСОБА_5 викрадені грошові кошти переніс до іншої кімнати житлового будинку, які в подальшому 19 січня 2024 року обміняв у м. Миргороді Полтавської області у валюті гривні, та якими розпорядився на власний розсуд, тим самим повністю довів свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, до кінця, чим завдав потерпілій ОСОБА_4 матеріальних збитків на суму 4 954,17 грн.

Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, факти, викладені в обвинувальному акті, підтвердив та зазначив наступне. 17 січня 2024 року в денний час, перебуваючи у себе вдома, із сумки потерпілої він дістав гаманець, в якому були грошові кошти в розмірі 120 євро. Вказані гроші обвинувачений взяв, в подальшому обміняв на гривні та витратив на придбання продуктів харчування. Матеріальну шкоду потерпілій наразі відшкодував у повному обсязі. Протиправність своїх дій розуміє, у вчиненому розкаявся, запевнив, що не буде більше вчиняти протиправних діянь, просив суворо його не карати.

Потерпіла під час судового розгляду пояснила, що 17 січня 2024 року вона перебувала в гостях у знайомої. Там у неї із сумки було викрадено 120 євро, які через декілька дній обвинувачений ОСОБА_5 повернув їй у повному обсязі. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, просила суд його суворо не карати.

Таким чином, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, вірно розуміє зміст обставин провадження, відсутні сумніви в добровільності його позиції, тобто визнання обвинуваченим вини не є наслідком застосування до нього насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, при цьому судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиція є добровільною та істинною та їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного, допитавши потерпілу, обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують його особу, суд прийшов до переконання, що своїми діями ОСОБА_5 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення за обставин, викладених у вироку, та його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повне добровільне відшкодування матеріальної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, суд не встановив.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке у відповідності зі ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів, конкретні обставини провадження, дані про особу ОСОБА_5 , який в силу ст. 89 КК України є не судимим, незадовільно характеризується за місцем проживання, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні малолітню дитину, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, в повному обсязі відшкодував завдану матеріальну шкоду, його відношення до скоєного, щире каяття, думку потерпілої, яка не наполягала на суворій мірі покарання, та приходить до висновку про доцільність призначення покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки саме це покарання найбільш відповідатиме меті його призначення відповідно до ст. 50 КК України, а також вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки покладені судом обов`язки будуть гарантувати запобігання вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, а заходи контролю стимулюватимуть його виправлення.

Правові підстави для застосування відносно обвинуваченого положень ст. 69 КК України відсутні.

Підстав для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого суд не встановив.

Матеріальна шкода, завдана кримінальним правопорушенням, в розмірі 4 954,17 грн відшкодована в повному обсязі.

Цивільний позов заявлено не було.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349 ч. 3, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирати.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

СуддяОСОБА_1