Справа №573/1326/24
Номер провадження 1-кс/573/428/24

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2024 року слідчий суддя Білопільського районного суду Сумської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянув клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 , погоджене начальником Білопільського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

10.07.2024 слідчий звернулася до суду із зазначеним клопотанням, яке мотивує тим, що СВ ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000090 від 31.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до ЧЧ ВП № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області надійшла заява ПСП "Слобожанщина Агро" про те, що поруч з с. Куянівка невстановлена особа здійснила самовільне засівання соєю земельних ділянок з кадастровим номером 00:01:006:0102 та 00:01:006:0101 (ЄО № 4657 від 30.05.2024).

03.06.2024 за участю лінійного агронома ПСП «Слобожанщина Агро» ОСОБА_5 проведено огляд місця події, яким встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:0101, загальною площею 4,2014 га, розташована на території Куянівського старостату Сумського району Сумської області, засіяна соєю, рослини якої перебувають в стадії розвитку та висіяні по всій площі земельної ділянки.

01.06.2012 між ПСП «Слобожанщина Агро» укладено договір оренди землі з кадастровим №:01:006:0102 з власником земельної ділянки ОСОБА_6 . З метою продовження договірних відносин оренди земельної ділянки 01.11.2017 між власником та ПСП «Слобожанщина Агро» укладено та підписано додаткову угоду до договору оренди землі. Виконуючи умови договору, власнику земельної ділянки ОСОБА_6 щорічно нараховувалась та своєчасно сплачувалася орендна плата.

Згідно з даними з державного реєстру України (номер інформаційної довідки 374529721 від 16.04.2024р.), 02.12.2019 власником земельної ділянки ОСОБА_6 , без попередження користувача земельної ділянки, а саме ПСП «Слобожанщина Агро», проведено зміну права власності земельної ділянки ОСОБА_6 із зміною кадастрового номера земельної ділянки з :01:006:0102 на :01:006:0101, площа ділянки 4.2014 га.

У кримінальному провадженні заявлений цивільний позов ПСП «Слобожанщина Агро» в розмірі 232051,72 грн.

Постановою слідчого СВ ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області від 04.07.2024 посіви сої, загальною площею 4,6590 га на земельній ділянці з кадастровим номером :01:006:0101, визнані речовими доказами.

З метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, слідчий узгоджено із прокурором просять накласти арешт на посіви сої, загальною площею 4,6590 га, що ростуть на земельній ділянці з кадастровим номером :01:006:0101 до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_6 та представник користувача майном ПСП «Слобожанщина Агро» у судове засідання не прибули без повідомлення причин.

Заслухавши слідчого, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшла таких висновків.

Зі змісту клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного в ЄРДР 31.05.2024 за №0000090 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України (а. п. 5).

03.06.2024, в період часу з 14:55 до 15:30 год, проведено огляд місця події, яким встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:0101 загальною площею 4,2014 га, розташована на території Куянівського старостату Сумського району Сумської області, засіяна соєю, рослини якої перебувають в стадії розвитку та висіяні по всій площі земельної ділянки (а. п. 9-12).

Постановою слідчого від 03 червня 2024 року ОСОБА_7 визнано представником потерпілого ПСП «Слобожанщина Агро» у даному кримінальному провадженні (а. п. 13-14).

Допитом останнього встановлено, що 01.06.2012 між ПСП «Слобожанщина Агро» укладено договір оренди землі з кадастровим №:01:006:0102 з власником земельної ділянки ОСОБА_6 . З метою продовження договірних відносин оренди земельної ділянки 01.11.2017 між власником та ПСП «Слобожанщина Агро» укладено та підписано додаткову угоду до договору оренди землі. Виконуючи умови договору, власнику земельної ділянки ОСОБА_6 щорічно нараховувалась та своєчасно сплачувалася орендна плата (а. п. 16-32, 35-39).

Згідно з даними Державного реєстру України (номер інформаційної довідки 374529721 від 16.04.2024), 02.12.2019 власником земельної ділянки ОСОБА_6 без попередження користувача земельної ділянки, а саме ПСП «Слобожанщина Агро», було проведено зміну права власності земельної ділянки ОСОБА_6 із зміною кадастрового номера земельної ділянки з :01:006:0102 на :01:006:0101, площа ділянки 4,2014 га (а. п. 33-34).

На даний час, земельна ділянка, яка належить ОСОБА_6 , місце розташування якої - Куянівський старостинський округ, перебуває в оренді ПСП «Слобожанщина Агро», договір оренди діючий.

Також встановлено, що на земельній ділянці з кадастровим номером :01:006:0101, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_6 , яка на даний час перебуває в користуванні ПСП «Слобожанщина Агро», невстановленою особою проведено обробіток ґрунту та висів агрокультури (а. п. 40).

У кримінальному провадженні заявлений цивільний позов ПСП «Слобожанщина Агро» у розмірі 232051,72 грн (а. п. 46-48).

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області у справі №573/383/22 від 18 жовтня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ПСП «Слобожанщина Агро» про витребування земельної ділянки та скасування державної реєстрації іншого речового права (права оренди) відмовлено (а. п. 60-65).

02.07.2024 проведено додатковий огляд вказаної земельної ділянки за участю інженера землевпорядника ОСОБА_8 та провідного картографа відділу картографічного забезпечення ІМК ОСОБА_9 , під час вимірювання площі посівів сої, встановлено, що соя повністю засіяна по всій площі земельної ділянки з кадастровим номером :01:006:0101 та частково засіяно за межами земельної ділянки, загальний посів площі становить 4,6590 га (а. п. 51-55).

Постановою слідчого від 04 липня 2024 року визнано речовими доказами посіви сої загальною площею 4,6590 га, які належать невідомій особі та ростуть на земельній ділянці з кадастровим номером :01:006:0101 та передано на зберігання ПСП «Слобожанщина Агро» (а. п. 56).

Відповідно до абз. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

З огляду на викладене посіви сої, якими засіяна вказана земельна ділянка, критеріям ст. 98 КПК України у контексті кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, не відповідають, а запропонований органом досудового розслідування захід забезпечення кримінального провадження є не відповідним предмету злочину, що розглядається у рамках даного кримінального провадження.

Крім того, жодній особі в рамках цього кримінального провадження не було повідомлено про підозру, а санкцією ч. 2 ст. 197-1 КК України не передбачено конфіскація або спеціальна конфіскація.

Частина 2 ст. 197-1 КК України передбачає відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею, або групою осіб, або щодо земельних ділянок особливо цінних земель, земель в охоронних зонах, зонах санітарної охорони, санітарно-захисних зонах чи зонах особливого режиму використання земель.

Санкцією зазначеної статті такий вид покарання як конфіскація не передбачений. Не підлягає дане майно й спеціальній конфіскації в порядку ст. 96-1К України.

Крім того, слідчий суддя враховує, що слідчим не додано до клопотання відповідних доказів, які в своїй сукупності об`єктивно підтверджували б викладені в клопотанні обставини, та свідчили б про доцільність накладення арешту на посіви.

Також слідчим не доведено, яким чином посіви сої можуть мати значення речового доказу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, при тому що даний злочин відноситься до злочинів з матеріальним складом, який вважається закінченим з того моменту, коли особа фактично заволоділа земельною ділянкою або розпочала її протиправну експлуатацію (освоєння), а тому доведенню в кримінальному провадженні підлягає саме самовільне зайняття земельної ділянки.

Наявність у матеріалах провадження цивільного позову ПСП «Слобожанщина Агро» та постанови слідчого про визнання речовими доказами посів сільськогосподарської культури з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), не може бути врахований як мета для накладення арешту в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України саме в цьому кримінальному провадженні.

При цьому слідчий суддя враховує, що слідчим належним чином не мотивовано мету зберігання посівів як речових доказів. Більше того, жодних пояснень про те, яким саме чином буде збережено сільськогосподарську продукцію, яка є такою, що псується, слідчий не навела, матеріали клопотання такої інформації також не містять.

Крім того, клопотання слідчого не узгоджується з вимогами ст. 171 КПК України щодо необхідності зазначення точної кількості та індивідуальних характеристик майна, про арешт якого йдеться в клопотанні. Орган досудового розслідування, в порушення ч. 5 ст. 132, ч. 2 ст. 171 КПК України, не додав до клопотання матеріали, які б підтверджували вартість посівів сої, якою засіяні та яка вирощується на зазначених земельних ділянках, не визначено стан розвитку та стадія зрілості посівів, шляхи збереження і збору врожаю.

Вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна, слідчий суддя враховує і усталену прецедентну практику ЄСПЛ на предмет відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою підлягають оцінці три головні критерії, а саме: 1) чи є втручання законним; 2) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; 3) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

У своєму рішенні від 22.02.2005 в справі «Новоселецький проти України» (заява №47148/99) ЄСПЛ вказав, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

В іншому рішенні ЄСПЛ від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) ЄСПЛ зазначив, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Таким чином, перевіривши розумність і співрозмірність обмеження права власності з потребами кримінального провадження, враховуючи, що надані матеріали не доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання в права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 , погодженого начальником Білопільського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя