Справа № 308/274/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах володільця майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням про скасування арешту майна.

Клопотання обґрунтовує тим, що 05 січня 2024 року ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду у справі №308/274/24 постановлено клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000622 від 30 грудня 2023 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України про арешт майна - задовольнити, а саме: накласти арешт на транспортний засіб марки «Mitsubishi» моделі «L200» VIN- НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , які було вилучено в ході огляду місця події 29.12.2023 за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 224, вантажний термінал КПП «Ужгород».

Адвокат зазначає, що попередньою правовою кваліфікацією у вищевказаному кримінальному провадженні є кримінальне правопорушення, яке полягає у знищенні, підробці або заміні ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміні без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу.

При цьому у клопотанні вказано на те, що в рамках вищевказаного кримінального провадження №0000622 від 30 грудня 2023 р. проведено ряд судових експертиз з метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи, а саме: за постановою від 01.01.2024 року було призначено та проведено трасологічну експертизу номерних призначень кузова транспортного засобу, проведення якої доручено експертам Закарпатського НДЕКЦ МВС України (висновок експерта №СЕ-19/107-24/103-КДТЗ від 02.02.2024); постановою від 13.02.2024 по вилученому свідоцтву про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 було призначеного та проведено експертизу технічного дослідження документа, проведення якої доручено експертам Закарпатського НДЕКЦ МВС України (висновок експерта №СЕ-19/107-24/1786-ДД від 20.02.2024).

У клопотанні вказано на те, що постановою від 13 березня 2024 року дізнавачем Сектору Дізнання Відділу поліції №1 Ужгородського РУП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 прийнято - кримінальне провадження №0000622 від 30 грудня 2023 р. закрити на підставі п.2 ч.І ст.284 КПК України у зв`язку з встановленням відсутності ознак кримінального правопорушення передбаченого ст. 290 КК України. У даній постанові від 13.03.2024 року вказано, що доля речових доказів та заходів забезпечення у кримінальному провадженні вирішується в передбаченому кримінально процесуальному порядку після спливу оскарження вказаного рішення визначеного цим Кодексом.

Так, адвокат зазначає, що з огляду на вищевказане вбачається наступне, усі необхідні слідчі дії щодо вищевказаного арештованого транспортного засобу марки Mitsubishi» моделі «L200» VIN- НОМЕР_1 проведені, зокрема проведено слідчі експерименти, а саме: проведено трасологічну експертизу номерних призначень вищевказаного кузова транспортного засобу; - проведено експертизу технічного дослідження документа - свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 . На момент подачі даного клопотання про скасування арешту у порядку статті 174 КПК України, наявні висновки по зазначеним вище експертизам, а також органом досудового розслідування отримані висновки експертів. Окрім цього, в сукупності вищенаведеного, отримавши та об`єктивно проаналізувавши висновки даних експертиз, здійснених щодо транспортного засобу марки Mitsubishi» моделі «L200» VINMMBJNRB407D018261 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 Республіки із серійним номером А51594556 органом досудового розслідування винесено постанову від 13 березня 2023 року про закриття кримінального провадження №0000622 від ЗО грудня 2023 р. на підставі п.2 ч.І ст.284 КПК України у зв`язку з встановленням відсутності ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Беручи до уваги вищевикладені обставини справи, керуючись Конституцією України, ст.ст, 9, 131, 170-174 КПК України, а також наразі завдання та мета застосування арешту майна досягнуті, а 13 березня 2024 року Дізнавачем Сектору Дізнання Відділу поліції №1 Ужгородського РУП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 винесена постанова про закриття кримінального провадження №0000622 від ЗО грудня 2023 р. на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з встановленням відсутності ознак кримінального правопорушення передбаченого ст. 290 КК України, де речовим доказом та заходом забезпечення у вищевказаному провадженні був вищевказаний транспортний засіб «Mitsubishi» моделі «L200» марки Mitsubishi» моделі «L200» VIN- НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , які було вилучено в ході огляду місця події 29.12.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , вантажний термінал КПП «Ужгород», тобто на переконання адвоката, потреба у подальшому застосуванні обмеженням права власності, володіння та користування майном у вигляді арешту відпала.

Так, адвокат просить слідчого суддю: повністю скасувати накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду у справі №308/274/24 від 05 січня 2024 року арешт на майно у межах кримінального провадження, внесеному 30.12.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000622 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбачено ст.290 КК України, а саме на вилучені в ході огляду місця події 29.12.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , вантажний термінал КПП «Ужгород», - транспортний засіб «Mitsubishi» моделі «L200» VIN- НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Володілець майна ОСОБА_4 та його представник - адвокат ОСОБА_3 , у судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду клопотання повідомлялися належним чином. Адвокатом ОСОБА_3 подано заяву про розгляд клопотання про розгляд справи без їх участі, просить скасувати арешт.

Прокурор, слідчий у судове засідання повторно не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином, заяв та клопотань не подавали.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку:

Слідчим суддею встановлено, що 05 січня 2024 року ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду у справі №308/274/24 постановлено клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000622 від 30 грудня 2023 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України про арешт майна - задовольнити, а саме: накласти арешт на транспортний засіб марки «Mitsubishi» моделі «L200» VIN- НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , які було вилучено в ході огляду місця події 29.12.2023 за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 224, вантажний термінал КПП «Ужгород».

Згідно вказаної ухвали слідчий суддя під час розгляду клопотання встановив, що органом досудового розслідування встановлено, що 29 грудня 2023 року під час заїзду в Україну через КПП «Ужгород» за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 224, громадянин ОСОБА_4 транспортував автомобіль марки «Mitsubishi L200» та надав для перевірки реєстраційні документи в яких не співпадає номер кузова.

30 грудня 2023 року відомості про вказаний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000622 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

29 грудня 2023 року о 16 год. 40 хв. під час огляду місця події за адресою м. Ужгород, вул. Собранецька, 224, КПП « ІНФОРМАЦІЯ_1 », слідчий СВ відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_7 виявив та вилучив транспортний засіб марки «Mitsubishi» моделі «L200» VIN- НОМЕР_1 , який в подальшому був поміщений на спеціальний майданчик ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за адресою: с. Оноківці, вул. Головна, буд. 55, Ужгородського району, Закарпатської області. Також в ході огляду виявлено та вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 власником транспортного засобу марки «Mitsubishi» моделі «L200» VIN- НОМЕР_1 являється Herbert Kiendl, однак перевезення транспортного засобу на момент огляду місця події здійснював ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, при накладені арешту на вказаний транспортний засіб, слідчий суддя вважав, доведеним, що виявлені та вилучені речі, могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження, врахував наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, те, що без наявності вказаного транспортного засобу та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу до останнього, буде неможливо провести експертне дослідження, а саме: трасологічної експертизи транспортного засобу для забезпечення всебічного та повного досудового розслідування.

Так, згідно клопотання про скасування арешту на майно, адвокат зазначає, що попередньою правовою кваліфікацією у вищевказаному кримінальному провадженні є кримінальне правопорушення, яке полягає у знищенні, підробці або заміні ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміні без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу.

Окрім того, слідчим суддею встановлено, що в рамках вищевказаного кримінального провадження №0000622 від 30 грудня 2023 р. проведено ряд судових експертиз з метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи. Так, постановою від 01.01.2024 року з метою встановлення достовірності номерних вузлів та агрегатів транспортного засобу, було призначено трасологічну експертизу номерних призначень кузова транспортного засобу, проведення якої доручено експертам Закарпатського НДЕКЦ МВС України. Згідно висновку експерта №СЕ-19/107-24/103-КДТЗ від 02.02.2024 - на наданому на дослідження автомобілі «Mitsubishi» моделі «L200» наявне ідентифікаційне номерне позначення рами (шасі) «MMBJNKB407D018261». Ідентифікаційне номерне позначення рами (шасі) «MMBJNKB407D018261» на наданому на дослідження автомобілі «Mitsubishi» моделі «L200» нанесено в умовах заводу-виробника. Ідентифікаційне номерне позначення рами (шасі) «MMBJNKB407D018261» на наданому на дослідження автомобілі «Mitsubishi» моделі «L200» змінам не піддавалось. Першопочатковим ідентифікаційним номерним позначення рами (шасі) на наданому на дослідження автомобілі «Mitsubishi» моделі «L200» є «ММВ JNKB407D018261».

Окрім цього, постановою від 13.02.2024 по вилученому свідоцтву про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 було призначеного експертизу технічного дослідження документа, проведення якої доручено експертам Закарпатського НДЕКЦ МВС України. Також, згідно висновку експерта №СЕ-19/107-24/1786-ДД від 20.02.2024 - бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Австрійської Республіки із серійним номером А51594556 виконаний поліграфічним способом з використанням друкарських форм для плоского офсетного та високого способу друку та містить спеціальні елементи захисту. Слідів внесення змін у первинний зміст наданого на експертизу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Австрійської Республіки із серійним номером НОМЕР_2 не виявлено.

Вказані відомості містяться в постанові дізнавача СД ВП №1 Ужгородського РУП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 від 13 березня 2024 року, згідно якої - кримінальне провадження №0000622 від 30 грудня 2023 р. закрито на підставі п.2 ч. п.1 ст.284 КПК України у зв`язку з встановленням відсутності ознак кримінального правопорушення передбаченого ст. 290 КК України.

При цьому у постанові вказано на те, що доля речових доказів та заходів забезпечення у кримінальному провадженні вирішується в передбаченому кримінально процесуальному порядку після спливу оскарження вказаного рішення визначеного цим Кодексом.

Згідно зі ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої в наслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Зокрема, згідно зі статтею 170 КПК України завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Зі змісту частини третьої статті 174 КПК України у разі закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування одночасно з винесенням відповідної постанови прокурор зобов`язаний скасувати арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Цією ж статтею визначено, що власнику або іншому володільцю майна, які не були присутні при розгляді питання про його арешт, гарантовано право ініціювати скасування відповідного заходу перед слідчим суддею або судом (у разі здійснення судового розгляду справи по суті), якщо в подальшому у застосуванні арешту відпала потреба або його було накладено необґрунтовано. Обмежень щодо стадії процесу, на якій може бути заявлено відповідне клопотання, норми кримінального процесуального закону не містять.

Способів захисту права власника або іншого володільця, порушеного внаслідок неприйняття процесуального рішення про скасування арешту майна чинним КПК прямо не передбачено.

Тобто у зв`язку із закриттям кримінального провадження, коли будь-які законні підстави для арешту майна відпали, продовження дії цього заходу є свавільним втручанням у право власності особи, яке є об`єктом охорони за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. В означеній ситуації в силу положень статті 13 Конвенції держава зобов`язана забезпечити особі можливість ефективного юридичного захисту порушеного права.

Оскільки арешт майна було накладено у межах кримінальної справи за процедурою, визначеною кримінальним процесуальним законом, спір про право власності на майно між суб`єктами цивільних правовідносин відсутній, питання про скасування арешту підлягає вирішенню в порядку кримінального судочинства.

У порядку, визначеному КПК України, в умовах відсутності в цьому Кодексі спеціальних норм, які б регламентували прийняття окремого рішення про скасування арешту майна після закриття кримінального провадження на досудовому розслідуванні слідчим за правилами КПК України, підлягають застосуванню передбачені частиною першою статті 7, статтями 16, 24 цього Кодексу загальні засади кримінального провадження недоторканність права власності й забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій або бездіяльності, в тому числі, слідчого, прокурора.

Оскільки кримінальне провадження закрито слідчим під час досудового розслідування, здійснення судового контролю дотримання прав і свобод людини на відповідній стадії процесу згідно з чинним кримінальним процесуальним законом належить до повноважень слідчого судді. Так як прямих заборон ініціювання перед слідчим суддею питання про скасування арешту майна у відповідній ситуації і прийняття ним такого рішення закон не встановлює, то питання про скасування арешту майна може бути вирішено слідчим суддею за клопотанням власника або іншого володільця майна в порядку, передбаченому статтею 174 КПК України.

Згідно ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Статтею 41 Конституції України, а також статтею 16 КПК України передбачені права, які регулюють право власності та захист права власності державою, у статті 1 протоколу № 1 до Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набула чинності для України 11 вересня 1997 року, зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 317 ЦК України зміст права власності включає в себе права володіння, користування та розпорядження власником своїм майном. Під володінням розуміється юридична можливість особи впливу на річ, фактичне панування особи над річчю. Користування полягає у наявності у особи можливості видобувати споживчі властивості речі. Право розпорядження полягає у юридичній можливості власника визначати фактичну і юридичну долю речі.

Застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, у тому числі і арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, обов`язковою ж умовою для такого втручання має бути встановлення обставин, які б не допустили до порушення принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Вимога щодо забезпечення балансу між приватним та публічним інтересом слідує власне зі структури статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, вживаючи будь-яких заходів, у тому числі заходів з позбавлення особи її майна, держава повинна подбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться. Отже, у кожній справі, в якій зазначається про порушення цієї статті, Суд повинен з`ясувати, внаслідок чого саме відповідна особа була змушена нести непропорційний і надмірний тягар. Як при втручанні у право мирного володіння майном, так і при утриманні від застосування заходів, необхідно забезпечити справедливий баланс між вимогами загальних інтересів суспільства та необхідністю захисту основних прав відповідної особи. Вимога щодо забезпечення такого балансу випливає зі структури статті 1 Першого Протоколу, якщо розглядати її в цілому. Зокрема, вживаючи будь-яких заходів, у тому числі й заходів з позбавлення особи її майна, держава повинна дбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться.

Зі змісту наведеного, вбачається, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються щодо обмеження права власності та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування.

Доказів, які б на теперішній час свідчили про потреби досудового розслідування на такий ступінь втручання у право власності заявників слідчому судді не представлено, а накладений арешт, з урахуванням тривалого часу проведення досудового розслідування, відсутності відомостей про пред`явлення будь-кому підозри, закриття кримінального провадження, свідчать про порушення принципу розумності та співрозмірності обмеження заявника у праві його власності та завдань кримінального провадження, розслідування якого закінчено на даний час.

На час розгляду клопотання про скасування арешту майна, органом досудового розслідування не було надано достатніх та належних доказів для безспірного висновку про наявність підстав, які б виправдали тривале тримання належного власнику майна під арештом, що прямо не узгоджується із положеннями ст. 28 КПК України та призводить до порушення принципу правової визначеності, у зв`язку з чим суттєво впливає на права власника щодо користування своїм майном.

При цьому слідчий суддя враховує, що прокурором заперечень щодо скасування арешту на майно не подавали, відомості про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження матеріали справи не містять. Натомість прокурором подано заяву про розгляд клопотання без його участі у якій він нас повідомляє про закриття кримінального провадження в рамках якого було накладено арешт на майно.

За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку, якщо такий спір є спором цивільним. Тобто у разі, коли на об`єкт нерухомого майна заявляють права інші суб`єкти цивільних правовідносин.

У разі, якщо право власності особи порушене у кримінальному провадженні, така особа, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому КПК України.

Порядок накладання арешту на майно та скасування арешту врегульовано ст.ст. 170-174 КПК України.

Згідно з вимогами частини першої статті 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Згідно зі статтею 174 КПК України інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження ? судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації (частина 3 статті 174 КПК).

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (частинна 4 статті 174 КПК України).

Зазначені вимоги співпадають з положеннями частини четвертої статті 21 КПК України, згідно з якою здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час його здійснення порушуються права і свободи людини, гарантовані Конституцією і міжнародними договорами України, та статті 13 Конвенції, яка передбачає право особи на ефективний засіб правового захисту на національному рівні від порушень прав і свобод, гарантованих цією Конвенцією.

Крім того, відповідно до пункту 1 частини першої статті 303 КПК України передбачено право оскарження під час досудового провадження рішення, дії чи бездіяльності слідчого володільцем тимчасово вилученого майна іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Отже, у чинному КПК України законодавцем чітко врегульовано порядок вирішення питання про зняття арешту з майна, межах досудового розслідування кримінального провадження.

Разом із тим, відсутня заборона у вчиненні процесуальних дій з розгляду питань, які мали бути вирішені, але залишилися не вирішеними на етапі досудового провадження, закриття чи розгляду справи. Тобто помилки і недоліки, допущені у кримінальному провадженні, повинні виправлятися за тими ж правилами, тобто за правилами КПК України.

Порядок скасування арешту майна, що накладений в межах кримінального провадження, встановлюється статтею 174 КПК України, і відповідно підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства.

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, наведеного у постанові від 30.06.2020 року у справі №727/2878/19, на слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема, під час досудового розслідування (пункт 18 частини першої статті 3 КПК України 2012 року), і він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати (статті 173 і 174 цього Кодексу). Крім того, у КПК України 2012 року немає заборони ініціювати перед слідчим суддею, коли кримінальне провадження вже закрив слідчий, питання про скасування арешту на майно, накладеного під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді на підставі приписів цього Кодексу.

З огляду на вказане, беручи до уваги відсутність у слідчого повноважень при закритті кримінального провадження самостійно скасувати арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що для гарантування прав і свобод осіб, на майно яких ухвалою слідчого судді за КПК України 2012 року накладений арешт у кримінальному провадженні, саме слідчий суддя, здійснюючи судовий контроль, повноважний за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна в порядку, передбаченому частиною другою статті 174 цього Кодексу, вирішити питання про скасування такого арешту після закриття слідчим кримінального провадження.

Таким чином, у разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України 2012 року, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, а останнє закрив своєю постановою слідчий, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Такий порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця майна, на яке був накладений арешт слідчим суддею у кримінальному провадженні.

Беручи до уваги те, що арешт був накладений у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000622 від 30 грудня 2023 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, яке на сьогоднішній день закрито дізнавачем (згідно постанови про закриття кримінального провадження від 13 березня 2024 року), арешт на майно було накладено ухвалою слідчого судді на стадії досудового розслідування, провадження припинено на стадії досудового розслідування, слідчий суддя доходить переконання, що відпала потреба у застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження, а подальше існування такого обмежує право власності особи на мирне володіння належним майном, а тому накладений арешт на майно, яке вказане у клопотанні адвоката, підлягає скасуванню.

Згідно ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом .

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ч.3 ст. 169 КПК України, слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Так, наведеними нормами не передбачено, що слідчий суддя при ухваленні відповідного рішення про скасування арешту майна має зобов`язати відповідний орган повернути таке власнику, оскільки такий обов`язок, щодо його повернення чітко передбачений ч.3 ст. 169 КПК України.

У постанові від 23 січня 2024 року у справі № 569/19829/21 (провадження № 51-1344км22) Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду приходить до висновку, що ухвала слідчого судді про скасування арешту майна або про відмову у такому скасуванні призводить до таких же правових наслідків, як і ухвала про арешт майна або відмову в арешті майна, тому положення пункту 9 частини 1 статті 309 у їх взаємозв`язку зі статтями 170, 173, 174 КПК передбачають право на апеляційне оскарження не лише ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому, а також і ухвали про скасування або про відмову у скасуванні арешту майна.

Керуючись ст.ст. 167, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах володільця майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна,- задовольнити.

Скасувати арешт на майно накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду у справі №308/274/24 від 05 січня 2024 року у межах кримінального провадження, внесеному 30.12.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000622 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбачено ст.290 КК України, а саме на вилучені в ході огляду місця події 29.12.2023 за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 224, вантажний термінал КПП «Ужгород», - транспортний засіб «Mitsubishi» моделі «L200» VIN- НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1