УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2621/19

20 лютого 2024 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисників обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Костопільського районного суду Рівненської області клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 про зняття арешту з автомобіля у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Костопільського районного суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження №0000340 від 04.06.2019 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 , подано до суду клопотання про зняття арешту з автомобіля.

Клопотання обґрунтоване тим, що в межах вказаного кримінального провадження було арештовано та вилучено належний ОСОБА_4 транспортний засіб марки «Renault Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Вказує, що відносно вказаного транспортного засобу проведено вичерпний перелік відповідних процесуальних заходів, зокрема проведено судові експертизи щодо вказаного автомобіля, його інженерно-технічну експертизу, доказову інформацію, яку несе на собі вказаний транспортний засіб детально описано у висновках експерта, що відповідає положенням ст.100 КПК України, а тривале перебування на спеціальній стоянці (майданчику) негативно впливає на його технічні якості, що є підставою клопотати зняти арешт з вказаного автомобіля.

Захисники ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 та адвокат ОСОБА_6 , в судовому засіданні клопотання підтримали, просили задоволити.

Обвинувачений ОСОБА_4 також підтримав клопотання захисника.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання не заперечував .

Представник потерпілого Адвокат ОСОБА_7 , проти задоволення клопотання заперечив, вказавши, що арешт на автомобіль, який є речовим доказом, не може бути скасовано.

Дослідивши клопотання суд розцінює його, як клопотання про скасування арешту майна.

Так судом встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області №564/1422/19 від 06.06.2019 накладено арешт шляхом заборони відчуження, розпоряджання та користування майном, а саме на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 видане на ім`я ОСОБА_4 , жителя АДРЕСА_1 . Також вказаною ухвалою слідчого судді накладено арешт шляхом заборони відчуження, розпоряджання та користування майном, а саме на автомобіль марки Renault Trafic типу загальний легковий універсал В, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , житель АДРЕСА_1 .

Арешт майна було накладено з метою збереження його, як речового доказу у кримінальному провадженні.

За змістом частини першої ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч.1, 2 ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий.

Згідно з ч.3 ст.100 КПК України речові докази та документи, надані суду, зберігаються в суді, за винятком випадків, передбачених частиною шостою цієї статті, а також речових доказів у вигляді громіздких або інших предметів, що вимагають спеціальних умов зберігання, які можуть знаходитися в іншому місці зберігання.

Відповідно до частини першої статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. А за змістом частини четвертої згаданої статті, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 316 ЦК України установлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 р., для з`ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст.1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Основною метою ст.1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справах SperrongandLonnrothvSweden" від 23.09.82, "Новоселецький проти України" від 11.03.2003, "Федоренко проти України" від 1.06.2006).

Відповідно до абзацу 2 частини 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так судом встановлено, що кримінальне провадження №0000340 від 04.06.2019 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України перебуває на стадії судового розгляду з лютого 2020 року, що свідчить про те, що усі необхідні та можливі слідчі дії щодо автомобіля марки «Renault Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на стадії досудового розслідування завершені.

Крім того, клопотань щодо огляду зазначеного автомобіля в судовому засіданні, як речового доказу, жоден з учасників кримінального провадження не заявляв.

Разом з тим суд враховує, що автомобіль марки «Renault Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , визнаний речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, а відтак існує потреба у його збереженні, проте, з огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов переконливого висновку, що потреба в утриманні зазначеного транспортного засобу на спеціальному майданчику в органах поліції відпала і власником вказаного автомобіля може бути забезпечено його краще збереження, як речового доказу.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення частково.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.170, 171, 173, 174 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 про зняття арешту з автомобіля - задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений в межах кримінального провадження №0000340 від 04.06.2019 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, в частині заборони користування майном, а саме на автомобіль марки «Renault Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 без стягнення оплати за перебування на спецмайданчику відділення поліції та передати автомобіль на відповідальне зберігання власнику

В решті клопотання залишити без задоволення.

У частині заборони відчуження та розпорядження вказаним майном - арешт залишити без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та оголошено 22 лютого 2024 року о 14:00 год.

СуддяОСОБА_1