Справа № 739/403/24
Провадження № 1-кс/739/167/24
УХВАЛА

про відмову у задоволенні самовідводу

21 лютого 2024 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

судді ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву судді ОСОБА_5 про самовідвід від участі в розгляді кримінального провадження,

В С Т А Н О В И В:

16 лютого 2024 року суддя ОСОБА_5 , подала заяву про самовідвід від участі у розгляді кримінального провадження №0000009 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених частиною першою статті 204, частино третьою статті 204 КК України.

Свою заяву мотивує тим, що у 2014-2015 роках вона, як суддя, розглядала цивільну справу №739/1956/14-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_3 та ОСОБА_8 про визнання права власності на частину житлового будинку, надвірних будівель та земельної ділянки, виключення з опису та звільнення з під арешту майна. Позовну заяву у вказані справі вона задовольнила, при цьому апеляційну скаргу ОСОБА_3 судом апеляційної інстанції було залишено без задоволення. Суддя ОСОБА_5 вказує, що під час розгляду вказаної цивільної справи ОСОБА_3 висловлював незадоволення роботою судді, ображав її усно, вона змушена була робити останньому зауваження на які він не реагував. Такі дії ОСОБА_3 вона розцінювала як намагання вплинути на результати розгляду справи судом, з приводу чого зверталася до Вищої ради юстиції з повідомленням про втручання в діяльність судді. Відповідно, враховуючи вказані обставини вона вважає для себе неможливим розглядати кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 по суті, посилаючись на положення пункту 4 частини першої статті 75 КПК України, якою передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

У судовому засіданні суддя ОСОБА_5 свою заяву підтримала та просила її задовольнити, відвівши її від розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_3 з підстав, наведених в її заяві, при цьому вказала, що зазначені в її заяві відомості про поведінку ОСОБА_3 під час розгляду цивільної справи дійсно мали місце, але матеріали вказаної справи на даний час не збереглися, також відсутні підтвердження її звернення до Вищої ради юстиції з повідомлення про втручання ОСОБА_9 в її діяльність, що зумовлено реорганізацією даного органу у Вищу раду правосуддя.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні висловився проти задоволення заяви судді ОСОБА_5 про самовідвід, пояснив, що він не пригадує обставин розгляд цивільної справи суддею ОСОБА_5 в якій брав участь, при цьому заперечив висловлювання ним на адресу даної судді невдоволення чи образ та заявив, що судді ОСОБА_5 він як обвинувачений довіряє і впевнений, що вона може ухвалити у кримінальному провадженні законне та обґрунтоване судове рішення.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні також висловився проти задоволення заяви судді ОСОБА_5 про самовідвід, заявив, що на його думку дана суддя є професійною, має багаторічний досвід роботи на посаді і здатна ухвалити у кримінальному провадженні відносно його підзахисного законне та обґрунтоване судове рішення.

Прокурор у кримінальному провадженні у судове засідання не з`явився, заяв по суті розгляду самовідводу судді ОСОБА_5 не подав.

Заслухавши пояснення судді ОСОБА_5 , думку обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали додані до заяви, суд приходить до наступних висновків.

Так, згідно частини першої статті 75 Кримінального процесуального кодексу України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до статті 15 Кодексу суддівської етики, прийнятого з врахуванням Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, неупереджений розгляд справи є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності та неупередженості ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження упередженості судді має бути доведено наявність зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Як з`ясовано, на розгляді у судді ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження №0000009 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених частиною першою статті 204, частино третьою статті 204 КК України.

З доданої до заяви про самовідвід копії рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 03 березня 2015 року вбачається, що у провадженні судді ОСОБА_5 у 2014-2015 роках перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_3 та ОСОБА_8 про визнання права власності на частину житлового будинку, надвірних будівель та земельної ділянки і виключення з опису та звільнення з під арешту майна.

За результатами розгляду вказаної справи 03 березня 2015 року суддя ОСОБА_5 ухвалила рішення про задоволення вказаного позову, яке ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 16 квітня 2015 року залишено без змін.

Зі змісту вказаних вище судових рішень вбачається, що суддя ОСОБА_5 здійснила розгляд цивільної справи за участі ОСОБА_3 неупереджено та ухвалила законне судове рішення. Будь-яких відомостей про висловлювання ОСОБА_3 в ході судового розгляду незадоволення роботою судді ОСОБА_5 , образ на адресу останньої чи намагань вплинути на результати судового розгляду дані судові рішення не містять.

Судом з`ясовано, матеріали вказаної цивільної справи на даний час не збереглися, докази звернення судді ОСОБА_5 до Вищої ради юстиції з повідомленням про втручання у її діяльність під час розгляду вказаної вище цивільної справи відсутні, що підтвердила у своїх поясненнях сама ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні обставин розгляду суддею ОСОБА_5 цивільної справи, в якій він мав статус відповідача, не пригадав, при цьому заперечив висловлювання ним на адресу даної судді невдоволення чи образ, а також вказав, що судді ОСОБА_5 він як обвинувачений довіряє і впевнений, що вона може ухвалити у кримінальному провадженні законне та обґрунтоване судове рішення.

Суд зазначає, що сам по собі факт завершення суддею ОСОБА_5 розгляду цивільної справи, відповідачем у якій був ОСОБА_3 , з винесенням рішення, свідчить, що під час відповідного судового розгляду з боку його учасників, зокрема й ОСОБА_3 , не було вчинено жодних дій, які б сформували у судді ОСОБА_5 упередженості щодо останніх, зокрема й ОСОБА_3 . В іншому разі суддя ОСОБА_5 заявила б про самовідвід від участі у розгляді справи, що зроблено нею не було.

Отже, будь-які докази того, що обвинувачений ОСОБА_3 вчиняв раніше в іншій справі, яку розглядала суддя ОСОБА_5 , дії, що могли б викликати у даної судді упереджене ставлення до нього, відсутні.

За таких обставин суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду не встановлено жодних розумних та обґрунтованих сумнівів щодо неупередженості судді ОСОБА_5 відносно обвинуваченого ОСОБА_3 при розгляді кримінального провадження №0000009, тому заява судді ОСОБА_5 по самовідвід є необґрунтованою і задоволенню не піддягає.

Керуючись статтями 3, 31, 75, 369-372, 392, 393 Кримінального процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви судді ОСОБА_5 про самовідвід від участі в розгляді кримінального провадження №0000009 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали оголошено о 08 год. 00 хв. 22 лютого 2024 року.