Справа № 308/2396/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002582 від 27.12.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Сторожниця, Закарпатської області, громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , водій далекобійник ЛЦЦ «Автосвіт», не одруженого, зі середньо спеціальною освітою, раніше не судимого,

у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 cт. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє по теперішній час.

ОСОБА_4 , 20 грудня 2023 року, близько 15 години 58 хвилини, в умовах воєнного стану, перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , біля стелажів, на яких розміщенні продукти харчування, де в нього виник протиправний умисел на таємне заволодіння чужим майном. Реалізовуючи заздалегідь обдуманий умисел, діючи умисно, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій, їх караність та суспільну небезпечність, із мотивів власного збагачення за рахунок викраденого чужого майна, таємно викрав зі стелажу одну банку чорної ікри осетрової марки «Преміум», вартістю 1420 гривень 95 копійок, яку в подальшому поклав собі до кишені верхнього одягу. Так, у подальшому ОСОБА_4 , близько 16 години 19 хвилин, 20 грудня 2023 року продовжуючи свої злочинні дії, оминаючи касові апарати, попрямував до вхідних дверей магазину, після чого покинув приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 разом із викраденим.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

28.05.2024 року прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0002582 від 27.12.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України, з однієї сторони (далі прокурор), та обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні (далі обвинувачений) ОСОБА_4 , з другої сторони, за участі захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , згідно з вимогами ст.ст. 468 470, 472 КПК України, добровільно, за взаємною ініціативою обвинуваченого та прокурора уклали угоду про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, cторони погоджуються з формулюванням фактичних обставин вказаних кримінальних правопорушень, їх правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КК України та формулюванням обвинувачення.

Сторони дійшли згоди, про те, що враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема: під час досудового розслідування обвинувачений щиро покаявся; наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, що полягає у можливості зменшення навантаження на систему здійснення правосуддя у кримінальному провадженні, процесуальному спрощенні розгляду провадження та заощадженні бюджетних коштів на витрати, пов`язані з кримінальним провадженням; відсутні обтяжуючі обставини, враховуючи значний суспільний інтерес в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, із урахуванням положень ст.ст. 50, 51, 52, 53, 65, 66 Кримінального кодексу України, сторони дійшли згоди про призначення ОСОБА_4 покарання за скоєння злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, враховуючи санкцію вказаної статті, у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Сторонами узгоджено застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України щодо звільнення від відбування покарання з випробовуванням та покладення обов`язків, передбачених п.п. 1-2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Згідно угоди, підписуючи її, сторони розуміли, що відповідно до положень ч. 2 ст. 473 КПК України наслідками укладання та затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження їх права оскарження вироку згідно з вимогами ст. ст. 394 та 424 КПК України, обвинуваченій роз`яснено наслідки невиконання угоди про визнання винуватості.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, та призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованому йому злочину передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні вказаної угоди.

Захисник у підготовчому судовому засідання просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, в судовому засіданні була надана заява про проведення судового засідання за його відсутності. Потерпілим в кримінальному провадженні відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, прокурору в цьому кримінальному провадженні надано письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим.

Суд, вивчивши надані матеріали, заслухавши учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення яким затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Дослідивши угоду про визнання винуватості та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого, тобто не є наслідком застосування до нього насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченого чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченому право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчинені якого його обвинувачують, встановивши правильне розуміння обвинуваченим, змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши доводи учасників судового засідання та роз`яснивши обвинуваченому обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, враховуючи подану заяву від представника потерпілого на згоду про укладення угоди про визнання винуватості прокурору, суд доходить висновку, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та обвинуваченим, відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди є добровільним, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які, відповідно до ст. ст. 22, 26 КПК України, були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Враховуючи викладене, суд, заслухавши учасників судового засідання, потерпілу, обвинувачену в судовому засіданні та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу ОСОБА_7 , прийшов до висновку, що винуватість останньої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

При цьому, суд констатує факт, що стороною захисту під час підготовчого судового засідання та судового розгляду не заявлялися клопотання щодо виклику свідків сторони захисту, витребування речей та документів, приєднання речей та документів в якості доказів.

Таким чином, обвинувачений був вільний у реалізації процесуальних прав сторони захисту.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку, що інкриміноване обвинуваченому діяння повністю доведене і вірно кваліфіковане органом досудового розслідування за ч.4 ст. 185 КК України, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану.

Санкція ч. 4 ст. 185 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Згідно ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, належить до тяжких злочинів.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання суд враховує пом`якшуючі провину обставини: щире каяття.

Обставини, що обтяжують її покарання, досудовим розслідуванням не встановлено.

Призначаючи вид і міру покарання ОСОБА_4 суд враховує конкретні обставини вчинення злочину, тяжкість злочину, дані про особу обвинуваченого та з огляду на всі обставини в цілому, суд приходить до висновку, що обвинуваченому за вчинення злочину, належить призначити узгоджену сторонами міру покарання за скоєння злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, враховуючи санкцію вказаної статті, у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Разом із цим, суд з врахуванням фактичних обставин справи, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання, офіційно працює, вважає за можливе його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, обравши йому покарання пов`язане з позбавленням волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Саме таке покарання на думку суду є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 та попередження скоєння нових злочинів.

Суд вбачає за належне визначити йому узгоджену міру покарання в угоді та в порядку ч.3 ст. 75 КК України вважає за необхідне визначити обвинуваченій у термін іспитового строку один рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених п.п.1-6 ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.

З урахування вищевикладених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Запобіжний захід ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався, клопотань про обрання запобіжного заходу не надходило.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ч.9 ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 368-371, 373-376, 394, 468-470, 472-475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 28.05.2024 року укладену між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0002582 від 27.12.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України, з однієї сторони, та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 , з другої сторони, за участі захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , згідно з вимогами ст.ст. 468 470, 472 КПК України.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

У відповідності зі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: односторонній оптичний диск з написом «Alerus cd-r» з наявним відео з камер відео спостереження в магазині «Велмарт» залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1