Справа № 752/3478/22 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/327/2024 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

28 лютого 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисникаОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 14 лютого 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 14 лютого 2023 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України уродженця с. Шевченкове, Бердянського району, Запорізької області, маючого середню освіту, не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 09.11.2018 року за ч.1 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі, 09.11.2018 року звільненого за відбуттям строку покарання; засуджено

за ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років;

зараховано в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 27.09.2021 року по 14.02.2023 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі;

вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 27.09.2021р. приблизно о 03 годині 00 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, будучи у неприязних відносинах з потерпілим ОСОБА_9 , маючи злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті іншій людині, направився до самопобудови, що розташована поблизу Української православної церкви монастиря «Свято-Покровська Голосіївська Пустинь», за адресою: місто Київ, вул. Полковника Затєвахіна, 14, у якій проживає ОСОБА_9 , та побачив потерпілого ОСОБА_10 . Після чого ОСОБА_8 , умисно, протиправно, з метою доведення свого злочинного умислу у вигляді заподіяння смерті іншій людині до кінця, діставши з кишені свого одягу розкладний ніж, який приніс з собою, взявши його у праву руку та наблизившись впритул до ОСОБА_10 , реалізуючи умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті останньому, наніс йому декілька ударів ножем в область живота зліва, шиї справа та лівого передпліччя останнього, внаслідок нанесених ударів ОСОБА_10 впав на землю. Після чого, ОСОБА_8 , побачивши в кутку даного самопобудованого приміщення потерпілого ОСОБА_9 , до якого наблизившись впритул, умисно, протиправно, з метою доведення свого злочинного наміру у вигляді заподіяння смерті іншій людині до кінця, тримаючи у руці вищевказаний розкладний ніж, реалізуючи умисел, направлений на умисне заподіяння смерті, наніс множинні удари ножем в область голови, лівої верхньої кінцівки, грудної клітки та лівого стегна останнього. Після чого потерпілий ОСОБА_10 , відчувши небезпеку для свого життя та здоров'я, виповз з самопобудовоного приміщення, спустився вниз по схилу та заховався за деревом, очікуючи, коли ОСОБА_8 залишить вищевказане приміщення. В цей час обвинувачений ОСОБА_8 , вважаючи, що досяг своєї злочинної мети та виконав усі дії, які на його думку, необхідні були для доведення злочину до кінця, а саме - спричинення смерті ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , покинув місце вчинення злочину, однак не довів свої дії, направлені на вбивство ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , до кінця з причин, що не залежали від його волі, у зв`язку з вчасно наданою медичною допомогою потерпілим.

В апеляційній скарзі з доповненнями обвинуваченийвважав вирок необґрунтованим та таким, що містить грубі порушення вимог кримінального процесуального права, що полягають в наступному: неповнота судового розгляду відповідно до ст. 410 КПК України; ненадання йому належної юридичної допомоги захисником ОСОБА_11 , якого він просив замінити на іншого захисника; не взяття до уваги судом відповідно до ст.413 КПК України показань свідків, а лише потерпілого ОСОБА_10 , який, на його думку, постійно змінював покази; винесення вироку без обґрунтованих доказів. Зокрема зазначено, що потерпілий ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_12 , знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Г.Родімцева, 17, відібрали у ОСОБА_8 рюкзак з особистими речами та паспортом, побігли в бік монастиря, в цей час ОСОБА_8 одразу пішов за ними з метою забрати свій рюкзак але дійшовши до місця перебування ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , останні відразу почали наносити йому удари сокирою. Відбиваючись від них ОСОБА_8 викинув сокиру в яр, за нею побіг ОСОБА_10 а ОСОБА_9 пішов шукати ніж, яким погрожував зарізати ОСОБА_8 . Відчувши небезпеку для свого життя, він втік звідти в сторону Спортивного озера, яке знаходиться за монастирем. Зазначає, що з місця події пішов о 01 годині 15 хвилин, а ОСОБА_10 звернувся за допомогою до медичної установи о 03 годині 15 хвилин, а тому нікому не відомо, що трапилось з ними після того як пішов ОСОБА_8 . Також вказує, що органом досудового розслідування не були встановлені особи свідків, які були присутні на місці події, а саме: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та дві невідомі йому особи, вказані особи не були допитані щодо обставин події, хоча їх показання повністю спростували б обвинувачення ОСОБА_8 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, що є грубим порушенням КПК України. Також вказує на те, що судом першої інстанції не переглянуто повністю відеоматеріали в залі судового засідання, на яких ОСОБА_9 та ОСОБА_10 при допиті слідчим стверджували, що ОСОБА_8 коли прийшов до них, не заходив в їхнє приміщення, що весь конфлікт відбувався на дворі і що вони ніякої загрози для їхнього життя не відчували. Крім цього, зазначено що всі конфліктні обставини було знято ОСОБА_8 на його особистий телефон, який було вилучено та занесено до протоколу вилучених речей. На його прохання повернути його як доказ його невинуватості йому було відмовлено, що він також пізніше вимагав від захисника ОСОБА_11 , але вимоги були проігноровані та пояснено це тим, що нібито прокурор ОСОБА_16 не віддає телефон. Таким чином, на думку обвинуваченого, було грубо порушено його право на захист. За наведених обставин просив дослідити всі матеріали кримінального провадження, вирок скасувати та звільнити його з- під варти.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали, підтвердили доводи цієї скарги і просили їх задовольнити;

прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просив залишити вирок без змін;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до приписів ст. 409 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є, у тому числі, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно п. 2 ч. З ст. 374 КПК України, в мотивувальній частині вироку, в разі визнання особи винуватою, зазначається, крім іншого, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.

Як вбачається з вироку, ОСОБА_8 був визнаний винуватим та засуджений за закінчений замах на умисне вбивство двох осіб. Його дії судом були кваліфіковані за ч.2 ст. 15 п.1 ч.2 ст. 115 КК України.

Умисне заподіяння смерті двом або більше особам кваліфікується за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України за умови, що їх убивство охоплювалось єдиним умислом винного.

Крім того, встановлення мотиву вчинення злочину є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст.115 КК України.

Разом з тим, як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного вироку, судом не зазначено формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, не зазначено змісту суб`єктивної сторони вчиненого кримінального правопорушення, яка свідчить про наявність у ОСОБА_8 єдиного умислу, спрямованого на заподіяння смерті двом потерпілим. Суд обмежився лише викладом обставин вчиненого ОСОБА_8 діяння, які містилися у обвинувальному акті.

Зазначені порушення, у відповідності до ч. 1 ст. 412 КПК України, колегія суддів визнає істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Враховуючи, що судом першої інстанції фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_8 не встановлені, формулювання обвинувачення із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення у вироку не зазначено, змісту суб`єктивної сторони вчиненого кримінального правопорушення, яка свідчить про наявність єдиного умислу, спрямованого на заподіяння смерті двом потерпілим не викладено, вирок суду першої інстанції не може вважатись законним і обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню.

При цьому допущене судом першої інстанції істотне порушення вимог КПК України є таким, що позбавляє суд апеляційної інстанції можливості ухвалити своє рішення, а тому по справі слід призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

За таких обставин апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 14.02.2023 щодо ОСОБА_8 - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого слід урахувати вищенаведене та ухвалити судове рішення, яке б відповідало вимогам статей 370, 374 КПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, з метою запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечення можливості проведення нового розгляду судом першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 14.02.2023 щодо ОСОБА_8 скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у виді тримання під вартою залишити без змін, продовживши строк його дії на 60 днів, а саме, до 27.04.2024р. включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4