У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника особи,

стосовно якої розглядається питання

про застосування примусових

заходів медичного характеру: ОСОБА_5 ,

особи, стосовно якої

розглядається питання

про застосування примусових

заходів медичного характеру: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду м. Києва клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 20.09.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000127 від відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за підозрою у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 за підозрою у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

У ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, винник злочинний умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадон (фенадон).

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, місці та спосіб, придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), без мети збуту, у кількості 1 (одна) таблетка яка перебувала у блістері, та поклав її до правої кишені штанів, світло-синього кольору у які був одягнений, таким чином став незаконно зберігати при собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), для власного вживання, без мети збуту.

Протиправні, злочинні дії, ОСОБА_6 пов`язані з незаконним придбанням та зберіганням вищевказаного наркотичного засобу були припинені на законних підставах 20.09.2023 співробітниками СП ВП на СЗТ ГУНП у м. Києві, якими близько 15 години 50 хвилин на території Північного приміського вокзалу, м. Києва, що за адресою: місто Київ, площа Вокзальна, 4, було затримано та проведено обшук у ОСОБА_6 на підставі ст.ст. 298-2, 298-3 КПК України.

За результатами проведеного обшуку в останнього виявлено та вилучено з правої кишені штанів, світло-синього кольору, блістер, у середині якого знаходилась 1 (одна) таблетка білого кольору, яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - метадон (фенадон). Маса метадону (фенадону), становить 0,022 грам, що підтверджено висновком експерта Київського НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/111-23/50756-НЗПРАП від 03.11.2023, у наданій на дослідження таблетці білого кольору, виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон. Загальна маса метадону (фенадону) у таблетках складає 0,022 г.

Таким чином своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та пояснив, що зібрано достатньо доказів щодо вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального просутпку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України однак, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» №1175 від 13.11.2023 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявляє ознаки «Шизофренії параноїдної, безперервний перебіг, апато-дисоціативний дефект. Галюцинаторно-параноїдний синдром» (F20.0 за МКХ-10) за своїм психічним станом не може усвідомлювати своїх дій та керувати ними. ОСОБА_6 на момент вчинення кримінального правопорушення, в скоєнні якого він підозрюється, виявляв ознаки «Шизофренії параноїдної, безперервний перебіг, апато-дисоціативний дефект. Галюцинаторно-параноїдний синдром» (F20.0 за МКХ-10) за своїм психічним станом не міг усвідомлювати своїх дій та керувати ними. З урахуванням психічного стану ОСОБА_6 у теперішній час потребує застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціалізованого психіатричного закладу з звичайним наглядом. За своїм психічним станом у теперішній час ОСОБА_6 не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. При теперішньому клінічному обстеженні у ОСОБА_6 виявлені характерні для шизофренічного характерні ним шизофренічного процесу негативні зміни психіки за шизофренічним типом, у вигляді нецілеспрямованості, непослідовності мислення, характерних зісковзувань, емоційної спустошеності, падіння спонукань до продуктивної діяльності, ознаки соціальної дезадаптації. Також виявлені продуктивні розлади психіки у вигляді коментуючих псевдогалюцинацій «Шизофренії параноїдної, безперервний перебіг, апато-дисоціативний дефект. Галюцинаторно-параноїдний синдром» (F20.0 за МКХ-10). Вищезазначений психічний розлад У ОСОБА_6 спостерігався і в період діяння, у скоєнні якого він підозрюється, та позбавляв його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час за своїм психічним станом ОСОБА_6 також не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час у ОСОБА_6 виявляються ознаки негативних змін психіки шизофренічним типом у вигляді дисоціативних розладів мислення, порушень емоційної сфери, порушень вольової сфери, критичних здібностей. Сукупність вищезазначених психічних порушень відповідає діагностичним критеріям «Шизофренії параноїдної, безперервний перебіг, апато-дисоціативний дефект. Галюцинаторно-параноїдний синдром» (F20.0 за МКХ-10). При цьому виявлені у ОСОБА_6 вищеперераховані порушення виражені значною мірою і позбавляють його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Із аналізу наданих на експертизу матеріалів та результатів теперішнього обстеження, з урахуванням клінічних уявлень про закономірності перебігу наявних у ОСОБА_6 психопатологічних розладів (зокрема, дані про те, що вищенаведені психічні розлади мають хронічний та постійний характер) вбачається, що на вищевказане хронічне психічне захворювання ОСОБА_6 страждав і в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння. Отже, за своїм психічним станом у зазначений період часу він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. З урахуванням психічного стану ОСОБА_6 , у теперішній час, а також з урахуванням характеру правопорушення, в скоєнні якого він підозрюється, потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціалізованого психіатричного закладу з звичайним наглядом.

Захисник ОСОБА_4 просив суд відмовити у задоволенні клопотанні прокурора.

Законний представник ОСОБА_6 - ОСОБА_5 не заперечувала проти задоволення клопотання.

ОСОБА_6 у судовому засіданні повністю визнав факт вчинення ним правопорушення та свою причетність, заперечував проти госпіталізації до спеціального психіатричного закладу з звичайним наглядом.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, виходячи із положень ст.ст. 93, 94 КК України, ст. ст. 512, 513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», Закону України «Про психіатричну допомогу»,суд приходить до таких висновків.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально-процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу з суворим наглядом.

Відповідно до вимог ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

При цьому, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які зокрема вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння (п. 1 ч. 1 ст. 93 КК України).

Частиною 2 ст. 19 КК України передбачено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Статтею 513 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Згідно п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності. Кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру.

Обставини вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи на підставі наданих суду доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме:

-протоколом затримання особи, яка вчинила кримінальний проступок від 20.09.2023, згідно якого у ОСОБА_6 з правої кишені штанів вилучено пігулку білого кольору «Метафін»;

-відеозаписом затримання ОСОБА_6 на DVD-R диску, під час якого у ОСОБА_6 з правої кишені штанів вилучено пігулку білого кольору «Метафін»;

-висновком експерта Київського НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/111-23/50756-НЗПРАП від 03.11.2023, у наданій на дослідження таблетці білого кольору яку було вилучено під час затримання ОСОБА_6 , виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон. Загальна маса метадону (фенадону) у таблетках складає 0,022 г.

-висновком судово-психіатричного експерта Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» №1175 від 13.11.2023 згідно якого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявляє ознаки «Шизофренії параноїдної, безперервний перебіг, апато-дисоціативний дефект. Галюцинаторно-параноїдний синдром» (F20.0 за МКХ-10) за своїм психічним станом не може усвідомлювати своїх дій та керувати ними, з урахуванням психічного стану ОСОБА_6 у теперішній час, потребує застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціалізованого психіатричного закладу з звичайним наглядом. За своїм психічним станом у теперішній час ОСОБА_6 не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Як встановлено в даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, страждав і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної.

Суд звертає увагу на те, що метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК України). Для досягнення цієї мети суд має визначити конкретний вид примусового заходу, враховуючи всі передбачені ст. 94 КК України критерії в їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КК України обрання судом певного виду примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КК України Госпіталізація до закладу з надання психічної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Пункт 5 частини 1 статті 513 КПК України покладає саме на суд обов`язок під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру, у разі застосування таких заходів, визначати їх вид.

Витрати на проведення судової експертизи № СЕ-19/111-23/50756 від 03.11.2023 підлягають компенсації із Державного бюджету.

Долю речових доказів суд вважає необхідним вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 92-94 КК України, ст.ст. 369, 371, 372, 393, 395, 503-516, 532-534 КПК України, ст.ст. 13, 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціалізованого психіатричного закладу з звичайним наглядом.

Речові докази:

-одну таблетку метадону, яка зберігається у камері зберігання речових доказів Вп на СЗТ ГУНП в м.Києві - знищити;

- завірену копію медичної картки амбулаторно хворого № 1401/13 на ім`я ОСОБА_6 зберігати в матеріалах клопотання.

Процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 1912 грн., компенсувати за рахунок держави.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції

Ухвала може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суду м. Києва.

Головуючий суддя ОСОБА_1