Справа № 299/2532/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/285/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 14 квітня 2022 року,

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 , -

встановила:

цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до покарання призначеного цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 06 грудня 2019 року у виді шести місяців позбавлення волі та за сукупністю вироків остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту його затримання, а саме з 07 серпня 2020 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Вирішено питання з процесуальними витратами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , будучи раніше судимим вироком Залізничного районного суду м. Львова від 06 грудня 2019 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном на три роки, на шлях виправлення не став, а повторно вичинив новий злочин проти власності за наступних обставин.

20 липня 2020 року близько 13 год. ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел, спрямований на крадіжку чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та суспільну небезпечність, з метою збагачення за рахунок крадіжки чужого майна, впевнившись у тому, що його дії непомітні для сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, відчинив вхідну хвіртку, зайшов на територію дворогосподарства за адресою АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_10 , де пройшов до спальної кімнати, звідки з-під матраца ліжка повторно, таємно викрав грошові кошти у сумі 110 000 грн. та 2 500 доларів США, що в еквіваленті на Національну валюту - гривню становить 68 400 грн., золоту чоловічу каблучку із золота вагою 3,85 г, вартість якої, згідно висновку експерта від 10 серпня 2020 року становить 3 599,75 грн., і з викраденим зник, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_10 було спричинено матеріальних збитків на загальну суму 181 999,75 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), що завдала значної шкоди потерпілому, поєднана з проникненням в житло, вчинена повторно.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 покликається на те, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки злочин, інкримінований йому за ч.3 ст. 185 КК України не вчиняв.

Вважає, недопустимими зібрані по справі докази, оскільки такі отримані з істотним порушенням вимог законів України та конституційних прав людини.

Звертає увагу на вкрай незадовільний, критичний стан здоров`я, у зв`язку із тяжкою хворобою, що підтверджується відповідними довідками, які проігноровані судом першої інстанції.

Просить скасувати вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 14 квітня 2022 року та закрити кримінальне провадження на підставі ч.3 ст. 284 КПК України, або врахувати його тяжкий стан здоров`я та звільнити від відбування покарання за хворобою.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 покликається на те, що вирок є незаконним та необґрунтованим, у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Акцентує, що обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненому не визнав.

Звертає увагу на суперечливі в деталях показання свідка ОСОБА_11 , зокрема, щодо часу вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення.

Також наголошує, що в матеріалах досудового розслідування міститься постанова слідчого про призначення судово-товарознавчої експертизи від 10 серпня 2020 року для визначення ринкової вартості викраденої золотої чоловічої каблучки, та залучено до проведення такої експертів ТОВ «Реалті-О», м. Хуст, вул. Карпатської Січі, 28. Разом з тим, з висновку експерта вбачається, що оцінку було проведено оцінювачем, а не судовим експертом, що, на переконання сторони захисту, свідчить про недопустимість висновку експерта.

Окрім цього зазначає, що речовий доказ - золоту чоловічу каблучку не було надано суду для дослідження та звертає увагу на твердження в судовому засіданні 09 лютого 2022 року потерпілого ОСОБА_10 про те, що хоча він і підписав розписку про отримання, однак не забрав таку у слідчого, бо це була не та каблучка, яку в нього викрали.

Вважає неналежним доказом висновок судової дактилоскопічної експертизи №3/296 від 14 вересня 2020 року, оскільки такий було надано прокурором в судовому засіданні і не був відкритий стороні захисту згідно вимогам ст. 290 КПК України.

Просить скасувати вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 14 квітня 2022 року та закрити кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України, на підставі п.1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.

Скасувати застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід та звільнити його з-під варти.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та виступ його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги, думку прокурора про їх заперечення і залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За правилами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що вказані вимоги закону судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 дотримані не були.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Ч.1 ст. 412 КПК України передбачено, що істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Апеляційний суд є інстанцією, яка зобов`язана перевірити повноту судового розгляду та правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження судом першої інстанції, і це покладає певний обов`язок щодо дослідження й оцінки доказів з урахуванням особливостей, передбачених ст. 404 КПК України, оскільки метою судочинства є не лише формальне вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку відповідно до вимог ст. 368 КПК України, а досягнення правосуддя, в зв`язку з чим суд зобов`язаний дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі прийнятого ним рішення й забезпечують його правосудність.

Положеннями ст. 91 КПК України визначено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Суд має встановити фактичні обставини справи по інкримінованому особі діянню і дати відповідну оцінку доказам, які надав орган досудового розслідування.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції визнано доведеним пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення за ч.3 ст. 185 КК України.

Разом з тим, обвинувачений категорично заперечує свою причетність та винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, наполягаючи, як і його захисник, на істотному порушенні вимог закону щодо дослідження наданих стороною обвинувачення доказів, що ставить під сумнів їх належність і допустимість.

Відтак, колегія суддів вважає, що даючи правову оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції мав би дати обґрунтовану, а не формальну оцінку належності доказів та поданим із цього приводу клопотанням сторони захисту.

Про необхідність «доведення винуватості особи у вчиненні злочину поза будь-яким розумним сумнівом», а відповідно і наведення його обґрунтованості у судовому рішенні, Верховний Суд України дійшов у постанові від 03 березня 2014 року у справі №5-49кс13, де зазначив про те, що необґрунтованість судових рішень є істотним порушенням таких засад судового провадження, як законність, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів, безпосередність дослідження показань та інших доказів. Ці порушення мають визнаватися достатніми і необхідними для визнання результатів розгляду обвинувачення сумнівними, недостовірними і такими, що не відповідають істині. За їх наявності судові рішення не можуть (не повинні) залишатися в силі.

Відтак, на переконання колегії суддів, місцевий суд не вжив всіх процесуальних заходів, в межах наданих законом повноважень, для встановлення істини у справі, оскільки надавши перевагу версії сторони обвинувачення, залишив поза увагою аргументи сторони захисту щодо оцінки належності і допустимості доказів, а саме, щодо вирішення клопотання про дослідження речового доказу відповідно до положень ч.2 ст. 23 КПК України, недопустимості висновку оцінювача ОСОБА_12 , яким встановлена вартість викраденої чоловічої золотої каблучки з огляду на приписи ст.ст. 69, 242 КПК України та Закону України «Про судову експертизу», а також покликання про недопустимість висновку дактилоскопічної експертизи № 3/296 від 14 вересня 2020 року, який згідно вимог ст. 290 КПК України не був відкритий стороні захисту, а долучений прокурором лише під час судового розгляду.

За таких обставин висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, на думку колегії суддів, є передчасним.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, не дотримався принципів повноти і об`єктивності судового розгляду, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, в ході якого, необхідно усунути зазначені порушення кримінального процесуального закону, дослідити доводи апеляційних скарг обвинуваченого та сторони захисту і постановити законне, обґрунтоване та належним чином мотивоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 задоволити частково.

Вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 14 квітня 2022 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без зміни до проведення підготовчого судового засідання в суді першої інстанції, але не більше ніж на 60 днів, тобто по 29 червня 2024 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4