КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/148/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 122 (102) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2024 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката, який здійснює захист обвинуваченого, ОСОБА_7 ,

адвоката, який представляє інтереси потерпілого, ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_7 , яка здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_8 , який представляє інтереси потерпілого ОСОБА_10 , вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30.11.2023, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград Кіровоградської області, українця, громадянина України, із середньою професійно-технічною освітою, неодруженого, такого, який працює охоронцем ПрАТ «Олексіївське», має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого у відповідності до положень ст. 89 КК України,

визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 визнаний винуватим і засуджений за вчинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків передбачених у статті 121 Кримінального кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Кримінальне правопорушення вчинене при наступних обставинах.

ОСОБА_9 , приблизно о 16 годині 40 хвилин 15.01.2023, рухався по АДРЕСА_1 на своєму автомобілі марки «БОГДАН 211040», р. н. НОМЕР_1 , біля домоволодіння по АДРЕСА_2 він помітив ОСОБА_10 , після чого зупинився біля останнього, тоді ж у ОСОБА_9 виник умисел на спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_9 , вийшов зі свого автомобіля, наблизився до ОСОБА_10 , після чого, умисно, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, знаходячись обличчям до ОСОБА_10 , наніс кулаком правої руки один удар в область кута рота зліва, від чого ОСОБА_10 впав на землю на правий бік.

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 наніс ОСОБА_10 ще близько 5-6 ударів правою ногою в область грудної клітини зліва.

Згідно із висновком судово-медичної експертизи № 60 від 26 січня 2023 року у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітки з переломами 4,5,6,7 ребер зліва зі зміщенням уламків по пахвинним лініям, які утворились від травматичного впливу тупим предметом та відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, яке викликало тривалий розлад здоров`я, строком понад 21 добу; виключається можливість їх виникнення при падінні з положення стоячи на площину.

Крім цього, у ОСОБА_10 виявлено тілесне ушкодження у вигляді садна нижче кута рота зліва, яке утворилось від травматичного впливу тупим предметом, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, виключається можливість його виникнення при падінні з положення стоячи на площину.

В апеляційних скаргах особи, які їх подали, ставлять наступні вимоги.

Адвокат ОСОБА_7 , яка здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_9 , просить скасувати вирок суду першої інстанції, визнати ОСОБА_9 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 закрити на підставі п. 3) ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_9 і вичерпанням можливості їх отримати.

Свої вимоги обґрунтовує такими доводами.

Судом першої інстанції не встановлено всіх фактичних обставин справи і не досліджено всіх доказів, порушено принцип змагальності сторін, що призвело до ухвалення необ`єктивного і незаконного судового рішення.

У вироку суду мають бути аналізовані і оцінені всі можливі докази, як ті, що підтверджують висновок суду, так і ті, що спростовують його.

ОСОБА_9 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, пояснивши, що у день події він повернувся із м. Кропивницький додому, а о 16 годині приблизно до нього прийшли його односельці, із якими він попередньо домовлявся про це, оскільки вони мали разом розпиляти дерево. Час обвинувачений вказує саме 16 годину, оскільки, у відповідності до графіків планового відключення електроенергії, запроваджених на той час, у с. Олексіївка о 16 годині вмикали світло. Тож, він (обвинувачений) разом із односельцями ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , в той день з 16 години по 18 годину (у час коли було світло) пиляли дерево. Про нанесення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень він дізнався наприкінці січня 2023 від дільничного. ОСОБА_10 тілесних ушкоджень не спричиняв. Вказує, що має неприязні стосунки із свідком ОСОБА_14 , але ОСОБА_10 працює у ОСОБА_14 , його підлеглий, й останній у змові із потерпілим, використовуючи його (потерпілого), намагаються із помсти вчинити всі дії щодо притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності.

Захист вказує, що дані обставини могли б підтвердити свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , які були відкриті стороною захисту стороні обвинувачення та потерпілій стороні, пояснення яких долучені до матеріалів кримінального провадження.

Проте, клопотання сторони захисту про допит судом цих свідків залишено без задоволення, суд відмовив у дослідженні цих доказів.

У цьому зв`язку, судом прийнято до уваги одні докази і відмовлено у дослідженні інших, а тому судовий розгляд проведений з порушенням принципу змагальності сторін, односторонньо та упереджено.

Крім того, захист вказує, що є підстави критично ставитись до показань свідка ОСОБА_14 , оскільки подія відбувалась лише за його присутності, біля саме його будинку, саме свідок ОСОБА_14 викликав поліцію, а у подальшому, незважаючи на наявність у потерпілого ОСОБА_10 близьких і родичів (доньки, дружини), возив потерпілого до лікарень, до відділення поліції, для проведення слідчих дій, забезпечував його явку у судові засідання.

При цьому, захист зауважує, що ОСОБА_9 соціально адаптований: працевлаштований, має сім`ю, дітей на утриманні, на обліках не перебуває, скарги на нього відсутні, в цілому добре характеризований.

Адвокат ОСОБА_8 , який представляє інтереси потерпілого ОСОБА_10 , просить вирок суду першої інстанції скасувати через м`якість призначеного ОСОБА_9 покарання.

Умотивовуючи свої вимоги, наводить наступні доводи.

Судом, при призначенні ОСОБА_9 покарання, не достатньо враховано вимоги ст. 65 КК України, а саме тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин даного кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, внаслідок чого ОСОБА_9 призначене занадто м`яке покарання.

Кримінальне правопорушення вчинене щодо інваліда, особи похилого віку, якого ОСОБА_9 жорстоко побив, а у подальшому приходив до нього додому, погрожуючи потерпілому розправою за надані ним показання.

Зауважує на наявність судимостей у ОСОБА_9 , він тричі притягався до кримінальної відповідальності за нанесення тілесних ушкоджень, що свідчить про схильність обвинуваченого вирішувати конфлікти із застосуванням фізичної сили; обвинувачений неодноразово притягався й до адміністративної відповідальності.

Потерпіла сторона переконана, що у відповідь на силу кулаків обвинуваченого має бути застосована сила закону, і у державного обвинувачення має бути така ж процесуальна позиція.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, у дебатах обвинуваченого ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_7 , яка здійснює його захист, на підтримку апеляційної скарги в інтересах обвинуваченого, та які заперечили апеляційну скаргу потерпілої сторони, думку потерпілого ОСОБА_10 та адвоката ОСОБА_8 , який представляє інтереси потерпілого, які підтримали подану потерпілою стороною апеляційну скаргу, заперечили апеляційну скаргу сторони захисту, думку прокурора, який висловився щодо наявності істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при судовому розгляді та ухваленні вироку, що полягали у відмові суду допиту свідків сторони захисту, не проголошенні вироку суду після виходу із нарадчої кімнати, а також вказав, що у випадку доведеності вини ОСОБА_9 , обвинувачення вважає покарання у виді обмеження волі на строк один рік занадто м`яким, вивчивши матеріали кримінального провадження, зваживши й дослідивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до п) 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Як визначено ст. 409 КПК України, підстави для скасування судового рішення суду першої інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно із ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення; судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо: 7) у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

При цьому, як встановлено ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Отже, через виявлені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що є безумовною підставою для скасування вироку суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції у даному кримінальному провадженні не вирішує наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_9 , достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Порушення судом першої інстанції принципу справедливого судового розгляду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Положення, зокрема, п. 3 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначеної статті, встановлюють, що справедливий судовий розгляд забезпечується через певні права обвинуваченого, серед інших, на: d) допитувати свідків обвинувачення або мати право на те, щоб їх допитали, а також вимагати виклику і допиту свідків з його сторони на тих же умовах, що й свідків обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошував, що кожній зі сторін повинна бути надана розумна можливість представляти свою правову позицію, включаючи свої докази таким чином, щоб вона не була поставлена ??в значно менш вигідне становище, ніж інша сторона. Для справедливого судового розгляду також необхідно забезпечити обвинуваченого правом на виклик і допит свідків зі свого боку і тих, хто свідчить проти нього. Суд має використати усі можливі правові механізми для явки викликаних захистом осіб. Такий обов`язок суду є гарантією пп. d) п. 3 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Формальний підхід суддів до виконання вимог процесуального закону дратує сторін провадження. Адже небажання дослухатися до позиції позивача чи відповідача межує із порушенням гарантій доступу до правосуддя, гарантованого ст. 6 Конвенції.

Рівність сторін є одним з невід`ємних елементів поняття справедливого судового розгляду. Вона вимагає забезпечення справедливої рівноваги між сторонами, аби кожна сторона бачила, що їй надано розумні можливості представити свій інтерес за умов, які не ставлять її у несприятливе становище, порівняно із супротивником (Справи Ocalan проти Туреччини, Foucher проти Франції, Bulut проти Австрії; Faig Mammadov проти Азербайджану).

До свідків обвинувачення і свідків захисту треба ставитись однаково. Відмова заслухати будь-яких свідків або розглянути докази для захисту, але допит свідків і дослідження доказів обвинувачення може поставити питання з точки зору рівності сторін (Справи Борісова проти Болгарії, Topiж проти Хорватії).

Те ж саме справедливо, якщо суд першої інстанції відмовляється викликати свідків захисту для з`ясування невизначеної ситуації, яка є підставою для обвинувачення (Справа Каспаров та інші проти Росії).

Згідно із ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Як встановлено ч. 2 ст. 22 КПК України, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, а ч. 6 цієї норми закону визначає, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Стаття 370 Кримінального процесуального кодексу України регламентує законність, обґрунтованість і вмотивованість судового рішення: судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим ; законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу ; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вимогами ч. 3 ст. 374 КПК України встановлено: у мотивувальній частині вироку зазначаються, зокрема, п. 2) у разі визнання особи винуватою: докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

У Рішеннях ЄСПЛ йдеться про те, що судові рішення повинні повно відображати мотиви, на яких вони ґрунтуються (Справа Морейра Ферейрв проти Португалії). Метою мотивування є показати сторонам, що їх почули і, таким чином, це сприятиме тому, щоб вони погодились із рішенням. Водночас це зобов`язує суддю обґрунтовувати свої міркування об`єктивними аргументами і дотримуватись прав сторони захисту. Національні суди повинні з достатньою чіткістю вказати підстави, на яких вони засновують своє рішення.

Мотивоване рішення є важливим і для того, щоб дозволити заявнику ефективно здійснювати будь-яке право на оскарження (Справа Хаджіанастасіу проти Греції).

Як встановлено вивченням матеріалів кримінального провадження, 16.01.2023 у даному кримінальному провадженні розпочато досудове розслідування, проведено допити потерпілого та свідка, слідчі експерименти, призначено проведення судово-медичних експертиз; у подальшому, 10.02.2023, повідомлено про підозру і 15.02.2023 допитано як підозрюваного ОСОБА_9 , який надав пояснень, зміст яких зведений до того, що у день і час події кримінального правопорушення він перебував у себе вдома, і у період часу з 16 години до 18 години, разом із ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , пиляв дерево у подвір`ї (аркуш 128-129 том 1).

В судовому засіданні суду першої інстанції 24.05.2023 стороною захисту заявлене клопотання про перерву в судовому засіданні, причиною вказано те, що захистом, 17.05.2023, до прокуратури подано повідомлення про відкриття свідків сторони захисту.

Суд, поставив клопотання на обговорення учасників судового провадження, вислухав думку учасників судового провадження щодо заявленого клопотання, в тому числі думку прокурора, яка зазначила, що перелік свідків стороною обвинувачення отриманий, але вона не знає, що за свідчення вони можуть дати, їй не відомо ніяких пояснень цих свідків, зауваживши, що ОСОБА_9 допитано під час досудового розслідування 15.02.2023 і там не було зазначено ніяких свідків (аркуші 171-172 том 1).

Після чого суд на місці постановив продовжити дослідження матеріалів справи.

Також., матеріали кримінального провадження містять долучене до матеріалів клопотання адвоката ОСОБА_7 , яка здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_9 , де сторона захисту просить суд першої інстанції викликати в судове засідання і допитати як свідків: ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Стороною захисту у доповнення до клопотання надані копії пояснень вказаних осіб та доказ відкриття додаткових матеріалів сторони захисту стороні обвинувачення (аркуші 181-189).

У судовому засіданні суду першої інстанції 11.07.2023 судом на обговорення учасників судового провадження було поставлене означене клопотання сторони захисту, після чого відмовлено у задоволенні клопотання.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_9 у судових засіданнях як 24.05.2023, так і 11.07.2023 вказував, що він ще у поліції (під час досудового розслідування) вказував про наявність свідків, але їх не було залучено, а також надавав показань, відповідно до яких він у день події кримінального правопорушення з 16 години до 18 години разом із хлопцями (свідками, про допит яких ставилось питання стороною захисту) пиляли дерева; він намагався пояснити ситуацію слідчому й прокурору під час досудового розслідування, але йому привезли підозру, і він її підписав; наполягав, що у дворі з ним були ОСОБА_16 , ОСОБА_17 і ОСОБА_18 .

Протягом всього провадження ОСОБА_9 , в тому числі і у промові у дебатах та в останньому слові, не визнавав вину, посилаючись саме на наведені обставини.

В основу обвинувального вироку, як те слідує зі змісту оскаржуваного вироку, судом покладено показання потерпілого та свідка обвинувачення.

Однак, при цьому, у кримінальному провадженні встановлені такі факти: наявний свідок обвинувачення, між обвинуваченим та свідком існують давні неприязні відносини, свідок і потерпілий є товаришами, потерпілий у даному кримінальному провадженні був свідком у справі про обвинувачення ОСОБА_9 за вчинення умисного легкого тілесного ушкодження, де потерпілим був свідок у даному кримінальному провадженні.

Проте, за наявності наведених вище обставин, судом відмовлено у допиті як свідків ряду осіб, на яких ОСОБА_9 вказував протягом всього провадження, починаючи з досудового розслідування і двічі під час судового слідства, тобто свідків сторони захисту.

Таким чином, у конкретному випадку, фактично, суд першої інстанції відмовився викликати свідків захисту для з`ясування невизначеної ситуації, яка є підставою для обвинувачення.

Відмовляючись від виклику і допиту свідків сторони захисту, суд позбавив обвинуваченого можливості допиту свідків зі сторони захисту на тих же умовах, що й свідків обвинувачення, чим поставлено сторону захисту відносно сторони обвинувачення у завідомо несприятливе і нерівне становище, позбавлено законного права на реалізацію наданих їм прав.

При цьому, за наявності до того умов і наданих кримінальним процесуальним законом повноважень, судом об`єктивно не спростовано і не підтверджено тих показань, які надавав ОСОБА_9 і тих обставин, на які він вказував.

Відтак, з огляду на зазначені вище положення Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, норми кримінального процесуального закону, усталену практику ЄСПЛ, можливо стверджувати про недотримання судом принципу справедливого судового розгляду, допущення істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Тим же самим судом порушено принцип змагальності, неупередженості та об`єктивності судового розгляду.

Порушення судом першої інстанції принципу гласності, а саме кримінального процесуального закону в частині обов`язку суду проголошення судового рішення та фіксування технічними засобами судового засідання і процесуальних дій.

Стаття 366 Кримінального процесуального кодексу України визначає: ч. 1. Після останнього слова обвинуваченого суд негайно виходить до нарадчої кімнати для ухвалення вироку, про що головуючий оголошує присутнім у залі судового засідання.

Згідно із ч. 1, ч. 3 ст. 376 КПК України судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу суду з нарадчої кімнати. Головуючий у судовому засіданні роз`яснює зміст рішення, порядок і строк його оскарження. Після проголошення вироку головуючий роз`яснює обвинуваченому, захиснику, його законному представнику, потерпілому, його представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Обвинуваченому, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, роз`яснюється право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Ця норма є імперативною і встановлює обов`язок проголошення судом ухваленого рішення незалежно від присутності сторін судового провадження, та від того, хто зі сторін чи учасників провадження фактично присутній особисто чи в режимі відеоконференції під час такого оголошення.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 27 КПК України під час судового розгляду та у випадках, передбачених цим Кодексом, під час досудового розслідування забезпечується повне фіксування судового засідання та процесуальних дій за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим.

Після проведення судових дебатів та останнього слова обвинуваченого ОСОБА_9 , 30.11.2023, суд першої інстанції, видалився до нарадчої кімнати для ухвалення вироку, про що головуючий оголосив присутнім у залі судового засідання, (аркуші 228-229 том 1).

Разом із тим, матеріали справи містять довідку від 30.11.2023, складену секретарем судового засідання про те, що фіксування судового засідання не здійснювалось у зв`язку із відсутністю осіб, учасників справи.

Ця ж довідка містить виконаний секретарем судового засідання власноручний надпис, що по виходу з нарадчої кімнати оголошено вирок (аркуш 230 том 1).

Проте, слід вказати, що жодних підтверджень проголошення судом вироку після виходу із нарадчої кімнати не віднайдено.

Всупереч вимог кримінального процесуального закону, після виходу суду із нарадчої кімнати, негайне прилюдне проголошення вироку та, відповідно, фіксування за допомогою технічних засобів цієї процесуальної дії суду, не відбулось.

Довідка суду від 30.11.2023 про те, що фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась через неявку сторін, не узгоджується із положеннями та вимогами кримінального процесуального закону.

Окремо зауважується, що оскільки вирок учасникам судового провадження не проголошувався, присутність обвинуваченого ОСОБА_9 при проголошенні обвинувального вироку стосовно нього, а також присутність потерпілої сторони судом першої інстанції не забезпечена, то, відповідно, головуючим не роз`яснено зміст рішення, порядок і строк оскарження вироку обвинуваченому, захиснику, його законному представнику, потерпілому, його представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Порушено вимогу негайного вручення копії вироку обвинуваченому, який, як убачається із матеріалів кримінального провадження, особисто взагалі таку копію не отримав, а отримала її адвокат обвинуваченого (для передачі обвинуваченому) 04.12.2023 (аркуш 238 том 1).

Копію вироку 30.11.2023 вручено під підпис лише процесуальному прокурору.

Зазначене вище є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, і є підставою безумовного скасування судового рішення суду першої інстанції та призначення нового судового розгляду.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції слід взяти до уваги підстави скасування оскаржуваного наразі вироку, створити належні умови для дотримання принципів справедливого судового розгляду, рівності сторін, неупередженості та об`єктивності, забезпечивши дотримання реалізації процесуальних прав, а також права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг всіма сторонами судового провадження у рівній мірі, з метою всебічного, повного з`ясування всіх обставин у кримінальному провадженні, дослідження доказів у їх сукупності та постановлення справедливого судового рішення.

Також, колегією суддів зауважується таке.

У разі доведеності сукупністю об`єктивно досліджених доказів у справі винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, за тих обставин, що встановлені, і спростуванні версії подій обвинуваченого, міру покарання у тому виді, що визначена скасованим наразі вироком суду першої інстанції, слід вважати зам`якою.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 , яка здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_8 , який представляє інтереси потерпілого ОСОБА_10 , задовольнити частково.

Вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30.11.2023, стосовно ОСОБА_9 скасувати.

Призначити новий судовий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_9 у Кіровоградському районному суді Кіровоградської області.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4