Справа №: 148/935/24
Провадження № 1-кс/148/350/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року Тульчинський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчин клопотання слідчого СВ Тульчинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_7 погоджене прокурором Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді «тримання під вартою» у матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000193 від 16.05.2024 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тульчин, Вінницької області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , в порядку ст. 89 КК України, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Тульчинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ст. лейтенант поліції ОСОБА_7 звернулася до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 днів.

Клопотання погоджено з прокурором. Клопотання мотивовано тим, що у провадженні СВ Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області перебуває об`єднане кримінальне провадження № 0000193 від 16.05.2023 за ознаками складу кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту психотропних речовин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливу мету, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» за невстановлених слідством обставин, незаконно придбав психотропну речовину, обіг якої обмежений - амфетамін, який надалі зберігав з метою їх подальшого збуту.

В подальшому, ОСОБА_5 , 16.04.2024 перебуваючи біля домогосподарства АДРЕСА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут психотропних речовин, з метою отримання матеріальної винагороди, в порушення вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», відповідно до якої діяльність з обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, на території України забороняється, збув за грошову винагороду в розмірі 600 гривень, особі під вигаданим ім`ям, ОСОБА_8 порошкоподібну речовину світо-кремового кольору, яка у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін масою 0,1639 грам, яку в подальшому ОСОБА_8 добровільно видав працівникам поліції.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання і зберігання з метою збуту та незаконний збут психотропних речовин.

Крім того, ОСОБА_5 , продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на незаконне придбання, зберігання з метою збуту психотропних речовин, а також їх збут, за аналогічних обставин та дій, які заздалегідь були обдумані та заплановані за невстановлених слідством обставин незаконно придбав психотропну речовину, обіг якої обмежений - амфетамін, які надалі зберігав з метою їх подальшого збуту громадянам.

Далі, ОСОБА_5 діючи повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливу мету, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», 13.07.2024 біля домогосподарства АДРЕСА_3 , з корисливих мотивів за грошову винагороду в розмірі 850 гривень на прохання громадянина ОСОБА_8 повторно, незаконно збув останньому порошкоподібну речовину рожевого кольору, схожу по морфологічним ознакам, до психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін, яку в подальшому ОСОБА_8 добровільно видав працівникам поліції.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання і зберігання з метою збуту та незаконний збут психотропних речовин вчинено повторно.

Далі, 13 липня 2024 року о 12:06 ОСОБА_5 , затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч.1,2 ст. 307 КК України.

13.07.2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

В клопотанні ставиться питання про застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_5 тримання під вартою, у зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна.

Під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те що він може переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків, а також те, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме: ухилятись від явки до органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення відповідальності та вчинити інше кримінальне правопорушення, також може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження вважає доцільним застосувати вищевказаний запобіжний захід.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, підозрюваного, який просив застосувати домашній арешт, або заставу та його захисника, які вважав достатнім застосування запобіжного заходу не пов`язаного із позбавленням волі, зокрема домашнього арешту, суд виходить зі слідуючого.

Згідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що 13.07.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами: а саме: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000193 від 16.05.2024 року, згідно якого зареєстровано кримінальне провадження за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.ч. 1,2 ст. 307 КК України; рапортами працівників Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькі області ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 16.04.2024; протоколом огляду від 16.04.2024; постановою про визнання предметів речовими доказами від 16.04.2024; висновком експерта № СЕ-19/102-24/7420-НЗПРАП від 22.04.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 13.07.2024; протоколом огляду від 13.07.2024; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинення злочину від 13.07.2024 року в порядку ст. 208 КПК України, під час якого вилучено мобільний телефон з сім картою; постановою про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 13.07.2024; постановою про визнання предметів речовими доказами від 13.07.2024; повідомлення про підозру ОСОБА_5 13.07.2024; протоколом допиту підозрюваного від 13.07.2024, згідно якого останній відмовився від дачі показів відповідно до ст. 63 Конституції України.

Як слідує із наданих суду матеріалів кримінального провадження, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливого здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Сама по собі суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. При цьому, слід відмітити, що тяжкість покарання хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Відповідно до вимог п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, із матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочині за ч. 2 ст. 307 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, суд враховує тяжкість покарання, яка йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні злочинів, особу обвинуваченого, який не має стабільного доходу, також не має стійких соціальних зв`язків, та стримуючих факторів, оскільки не працюючий, не одружений на утриманні неповнолітніх дітей не має. Також суд враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів у сфері незаконного обігу психотропних речовин, що належать до глобальних проблем сучасності і цьому явищу притаманний надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, а також суд враховує розмір вилученої психотропної речовини.

Разом з цим, оцінюючи вищевказані обставини, суд також зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Окрім того, суд встановив, що ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, незаконного впливу на свідків, а також вчинення нового злочину наявні.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, суд виходить із встановленого КПК України порядку отримання показань зазначених осіб у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті. Тим самим, не виключена ймовірність того, що обвинувачений не будучи обмежений у спілкуванні зі свідками може здійснювати на них вплив шляхом вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Таким чином ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та їх дослідження.

Ризик впливу на свідків узгоджуються й з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і особи в цілому. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Відтак, встановлені в провадженні обставини свідчать про те, що заявлені прокурором ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що є достатні підстави вважати, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків та осіб, які можуть бути допитані як свідки, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що підтверджується матеріалами досудового розслідування, та свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, у зв`язку з чим, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, рахуючи строк дії ухвали з моменту затримання.

Що стосуються заявленого клопотання підозрюваного та його захисника, щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту, суд зауважує, що ні обвинуваченим ні його захисником не надано жодних переконливих доказів стосовно відсутності ризиків, передбачені ст. 177 КПК України та обрання більш м`якого запобіжного заходу зможе запобігти ризикам передбачені ст. 177 КПК України.

Крім того, не надано суду переконливих доказів щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості подальшого перебування обвинуваченого під вартою, у зв`язку з чим клопотання підозрюваного та його захисника, щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту не підлягає задоволенню.

При обрані запобіжного заходу слідчий суддя вважає необхідним визначити розмір застави в межах передбачених вимогами ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 60560,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 183,193-196,369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тульчин, Вінницької області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою» строком на шістдесят днів, взявши під варту в залі суду.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту затримання з 13.07.2024 року по 12:06 год. 10.09.2024 року.

Визначити розмір застави підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 60560,00 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області.

У випадку внесення застави, зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду та покласти наступні обов`язки:

-заборони залишати межі Тульчинського району, Вінницької області, без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця проживання;

- здати до відповідних державних органів паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1