Справа № 190/934/24
Провадження №1-в/190/97/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

представника ДУ ПВК 122 - ОСОБА_4

засудженого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м.П`ятихатки в режимі відеоконференції з Державною установою «П`ятихатська виправна колонія (№122)» справу за клопотанням засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Північне м.Торецьк Донецької області, громадянина України, який зареєстрований і до арешту проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, в останнє:

-24.05.2021 року Дзержинським міським судом Донецької області за ст.ст.185 ч.2, 75,76 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки; 10.01.2022 року ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області іспитовий строк наданий ОСОБА_6 за вироком від 24.05.2021 року скасовано, направлено засудженого для відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки,

про умовно-дострокове звільнення на підставі ст.81 КК України,

встановив:

До П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, пославшись на те, що засуджений своє виправлення не довів, а тому у задоволенні клопотання просив відмовити.

Представник ДУ «П`ятихатська виправна колонія (№122)» та засуджений в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Суд, вислухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали, які характеризують особу засудженого, вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_5 , не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання, а також досягнення цілей покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 24.05.2021 року за ч.2 ст.185 КК України до 3-х років позбавленні волі, з іспи товим строком на 2 роки.

10.01.2022 року ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області іспитовий строк скасовано, направлено засудженого ОСОБА_5 для відбування покарання призначеного вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 24.05.2021 року у виді позбавлення волі строком на 3 (три)роки.

Початок строку відбування покарання - 01.02.2022 року, кінець строку відбування покарання - 01.02.2025 року.

Засуджений ОСОБА_5 з 01.02.2022 року перебуває в місцях позбавлення волі.

З 01.02.2022 року по 21.04.2022 року відбував покарання у ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№4)».

З 21.04.2022 року по 19.02.2022 року відбував покарання у ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)».

З 19.02.2022 року і по теперішній час засуджений ОСОБА_5 перебуває в ДУ «П`ятихатська виправна колонія (№122)». Під час відбування покарання засуджений провину визнав у повному обсязі, розкаюється у скоєному. В установі не працевлаштований, але активно залучається до робіт з благоустрою на швацькій дільниці. Роботу виконує вчасно, якісно та сумлінно, проявляє розумну ініціативу. За час відбуття покарання має 1 (одне) заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці та 2 (два) стягнення: у вигляді попередження (створив конфліктну ситуацію) та догани (завісив камеру відеоспостереження), які погашені у встановленому законом порядку. На даний час дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання, з адміністрацією установи тактовний та ввічливий.

Згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_5 , який зроблено комісією ДУ "П`ятихатська виправна колонія №122", - засуджений довів своє виправлення та має бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Зважаючи на ті обставини, що засуджений ОСОБА_5 за весь час відбування покарання має лише 1 заохочення, та 2 стягнення, які хоча і погашені у встановленому законом порядку, але характеризують особу засудженого в цілому, свідчать про те, що засуджений не довів своє виправлення.

Суд, оцінюючи у сукупності всі дані, які слугують чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, вважає, що процес виправлення ОСОБА_5 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах, без ізоляції від суспільства.

Сам по собі факт дотримання засудженим порядку і режиму утримання під час перебування в колонії, є його обов`язком, і не може достатньо переконливо свідчити про те, що засуджений довів своє виправлення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України суд ,-

ухвалив:

Відмовити в задоволені клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги - ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1