ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 311/1542/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/747/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2023 року, якою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, не маючого утриманців, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 травня 2024 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, до Заводського районного суду м. Запоріжжя звернулась прокурор Василівської окружної прокуратури ОСОБА_6 з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України.

В обґрунтування свого клопотання, прокурор вказувала, що в провадженні Василівського районного суду Запорізької області перебувало кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000081 від 8 березня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України. Ухвалами Василівського районного суду Запорізької області, Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області та Заводського районного суду м. Запоріжжя запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 неодноразово продовжувався. Оскільки ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які слугували підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 не зникли, не зменшилися та продовжують існувати, прокурор просила продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 на 60 днів.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2023 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 травня 2024 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що існує ризик того, що обвинувачений, розуміючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, суворість та невідворотність покарання, може переховуватись від суду та запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на будь-який інший, не пов`язаний з позбавленням волі.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що відсутнє кримінальне провадження вже більше 2 років та знаходиться на тимчасово окупованій території, тобто справа відносно нього не розглядається вже понад 2 роки.

Зазначає, що судом не було розглянуто інші можливі запобіжні заходи.

Зауважує, що судом першої інстанції протягом майже 3 років не забезпечено доведеність його вини, чим позбавлено його права на розгляд кримінального провадження в розумні строки.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та зазначив, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 залишилось на тимчасово окупованій території.

Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вказала, що сторона обвинувачення на цей час здійснює відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження, зокрема витребувано висновки експертиз, здійснюються заходи щодо розшуку свідків, отримано наглядове провадження.

Обвинувачений ОСОБА_8 був повідомлений про розгляд його апеляційної скарги через Державну установу «Кропивницький слідчий ізолятор», клопотань про забезпечення його особистої участі до апеляційного суду не подавав.

Заслухавши доповідь судді, захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, враховуючи тяжкість інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 15 років або довічного позбавлення волі, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.

При цьому, слід зазначити, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, що узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії».

Між іншого, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обумовлюється ще тим, що обвинувачений ОСОБА_8 має місце реєстрації та проживання на тимчасово окупованій території, що може спонукати його до спроб переховуватися від суду на вказаній території.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про продовження існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, раніше неодноразово звільнявся від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, в даному кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні злочинів в період іспитового строку, не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, що в сукупності свідчить про наявність високого ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.

Встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, не здатні забезпечити виконання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

З приводу доводів апеляційної скарги ОСОБА_8 про те, що кримінальне провадження відносно нього не розглядається вже більше ніж 2 років слід зазначити, що наразі згідно Указом Президента України діє воєнний стан, який неодноразово продовжувався. Запровадження на території України дії воєнного стану уповільнює розгляд даного кримінального провадження, адже матеріали кримінального провадження перебували на розгляді Василівського районного суду Запорізької області, місце розташування його знаходиться наразі на тимчасово окупованій території.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці. Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи.

Таким чином, в даному випадку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 не виходить за межі розумного строку та не суперечить ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, оскільки кореспондується з характером суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2023 року, якою відносно ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 травня 2024 року включно, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 311/1542/21