Справа № 359/3885/24
Провадження № 1-кс/359/762/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2024 року слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду у судовому засіданні без технічної фіксації, клопотання уповноваженого в межах компетенції на здійснення досудового розслідування кримінальних проступків - поліцейського СРПП ВП № 1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області рядового поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000100 від 11 квітня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10 квітня 2024 року, близько 22 год. 15 хв. працівниками Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, під час несення служби за адресою: Київська обл., Бориспільський район, Київська обл., с. Гнідин, перетин вулиць Персикова та Центральна, було зупинено з метою перевірки автомобіль марки «BMW» моделі «525 TDS», чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 . Під час перевірки документів ОСОБА_5 надав свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, яке за візуальним виглядом містить ознаки підробки та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу(Польши).

Під час огляду місця події 10.04.2024 було вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 видане Нікопольським ВРЕР УДАІ УМВС України у Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу(Польши) серії НОМЕР_3 видане НОМЕР_4 видане на ім`я ОСОБА_6 , автомобіль марки «BMW» моделі «525 TDS» д.н.з НОМЕР_1 vin код НОМЕР_5 , ключ від вище вказаного автомобіля.

Таким чином у зв`язку з розслідуванням даного кримінального провадження, необхідністю доказування стороною обвинувачення фактів та обставин вчинення кримінального правопорушення, а також встановлення інших осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення, виникла необхідність накладенні арешту на вилучене майно.

З огляду на те, що вказане майно є доказом вчинення кримінального правопорушення та несе доказову інформацію у даному кримінальному провадженні, подальше його використання може призвести до його знищення, тому незастосування заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладання арешту на майно можуть призвести до приховування, спотворення або знищення майна, яке в сукупності з іншими доказами надасть органам досудового розслідування можливість прийняти законне процесуальне рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, є достатні підстави вважати, що вилучене майно (техніка, інструменти, та документи) відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

З метою всебічного, повного і неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, проведенню ряду експертиз, виникла необхідність у накладенні арешту на майно, що є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, яке було вилучено в ході проведення обшуку.

Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення проведення судових експертиз, збереження речових доказів в стані, придатному для використання їх у кримінальному провадженні, забезпечення відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілим у кримінальному провадженні, а також з метою тимчасового позбавлення можливості відчужувати вказане майно необхідно накласти на нього арешт, оскільки без накладення арешту на вище перелічене майно, це зробити не можливо.

.У судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином. Його неявка не перешкоджає розгляду клопотання по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України розгляд клопотання про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, розглядається слідчим суддею без повідомлення власника майна, що є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно ст.107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів не проводилася.

Розглянувши клопотання про арешт майна, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК України встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Вони не допускаються, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Із змісту клопотання та долучених до нього матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000100 від 11 квітня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Так, під час огляду місця події 10.04.2024 було вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 видане Нікопольським ВРЕР УДАІ УМВС України у Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу(Польши) серії НОМЕР_3 видане НОМЕР_4 видане на ім`я ОСОБА_6 , автомобіль марки «BMW» моделі «525 TDS» д.н.з НОМЕР_1 vin код НОМЕР_5 , ключ від вище вказаного автомобіля

Так, досудовий орган стверджує, що проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що до вчинення вказаного злочину причетний ОСОБА_5 , у якого вилучено вказані речі.

Вилучена речі визнані речовим доказом у кримінальному провадженні.

З метою всебічного, повного і неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, проведенню ряду експертиз, виникла необхідність у накладенні арешту на майно, що є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, яке було вилучено в ході затримання підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Клопотання органу досудового розслідування обґрунтовано необхідністю забезпечення збереження вказаних речових доказів, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Частина 3 статті 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, вилучений в ході оглдяу вказані речі, на думку суду, відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу, оскільки зберегають на собі ознаки злочину, та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, тобто має суттєве значення для проведення досудового розслідування, та є речовим доказом, на який слід накласти арешт.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись: ст. 170-173, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на на вилучене в ході огляду майно, а саме:

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 видане Нікопольським ВРЕР УДАІ УМВС України у Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_5 ;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу(Польши) серії НОМЕР_3 видане НОМЕР_4 видане на ім`я ОСОБА_6 ;

автомобіль марки «BMW» моделі «525 TDS»

д.н.з НОМЕР_1 vin код НОМЕР_5 ;

ключ від вище вказаного автомобіля;

Обов`язок зберігання майна, на яке накладений арешт, покласти на сектор дізнання Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1