Справа№534/2938/23
Провадження №1-кп/534/200/23
В И Р О К ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 27 лютого 2024 року м. Горішні Плавні Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000350 від 15.12.2023 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Оболонь, Семенівського району, Полтавської області, українець, громадянин України, не працює, пенсіонер, не одружений, на утримані нікого немає, немає інвалідності, не військовозобов`язаний, не є учасником бойових дій, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

у с т а н о в и в :

14 грудня 2021 року близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебував в загальному коридорі на першому поверсі 2 під`їзду буд. АДРЕСА_2 , де між ним та ОСОБА_5 виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 , виник умисел на нанесення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій умисел ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс правою рукою зігнутою в кулак один удар в область лівої брови, один удар в область лівої скули ОСОБА_5 , чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді: синця в проекції лівої надбрівної дуги, синця в проекції тіла лівої виличної кістки, які відповідно до висновку експерта № 1419 від 15.12.2023 за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 , як нанесення умисного легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушення визнав повністю, при цьому не оспорював фактичних обставин та доказів у справі за фактами умисного заподіяння легкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_5 за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , думку прокурора, потерпілої, обвинуваченого, який пояснив, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи, в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів та обмежиться тільки характеризуючими матеріалами.

З урахуванням викладеного та наданих в суді обвинуваченим показань, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні умисного кримінального проступку проти здоров`я особи. Його дії суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України, як нанесення умисного легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілої ОСОБА_5 , тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

У судовому засіданні прокурор просив, суд визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначенихст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним проступку, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Обставини, які б обтяжували або пом`якшували покарання, судом не встановлено. Щирість каяття обвинуваченого установлено судом як удаване.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинуваченого, думку потерпілої, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів необхідним і достатнім є покарання у виді максимального штрафу в межах санкції ч. 1 ст.125 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що призначення ОСОБА_4 більш суворого покарання, а саме в частині громадських чи виправних робіт, передбаченого санкцією ч.1 ст. 125 КК України не є можливим, оскільки овбинувачений досяг пенсійного віку, (ч. 3 ст. 56 КК України, ч. 2 ст. 57 КК України).

Підстав для застосування положень статей 69,69-1 КК України суд не вбачає.

Цивільний позов, речові докази, процесуальні витрати відсутні.

Під час досудового розслідування запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався і підстави застосування такого заходу забезпечення до набрання вироком законної сили відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Після проголошення вироку обвинувачений має право отримати в суді його копію, подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження теж мають право отримати копію вироку.

Копія вироку не пізніше наступного дня після його проголошення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя В`ячеслав МОРОЗОВ