УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року

м. Київ

справа № 465/2714/14-к

провадження № 51 - 5527 км 18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції:

захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 08 березня 2021 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 26 квітня 2022 року стосовно ОСОБА_7 .

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Личаківський районний суд м. Львова вироком від 08 березня 2021 року, залишеним без змін ухвалою Львівського апеляційного суду від 26 квітня 2022 року, засудив

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Горький, російська федерація,

який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

за:

- ч. 4 ст. 187 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією майна;

- ст. 257 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років;

- на підставі ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначив ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією майна;

- звільнив ОСОБА_7 від призначеного покарання та від його відбування у зв`язку із закінченням строків давності.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що в ніч з 01 на 02 серпня 2004 року він, діючи у складі банди разом із особами, матеріали стосовно яких виділені в окремі провадження, на виконання попередньо розробленого плану та згідно з розподіленими ролями, проникли до будинку АДРЕСА_2 , вчинили розбійний напад на ОСОБА_9 , поєднаний із застосуванням психічного та фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я останнього, та з погрозами застосування такого насильства, спричинили потерпілому тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості та заволоділи його грошовими коштами і майном на загальну суму 55 469, 68 грн, а також пошкодили майно потерпілого на загальну суму 2 700 грн.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_8 , не погоджуючись із судовими рішеннями через неправильне застосування кримінального закону та істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, просить судові рішення скасувати, провадження у кримінальній справі стосовно ОСОБА_7 - закрити.

Свої вимоги захисник мотивує тим, що:

- органом досудового слідства не здобуто жодних фактичних даних, які б встановлювали винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів;

- суд першої інстанції не здійснив всебічний, повний, об`єктивний розгляд усіх обставин справи, викладені у вироку висновки ґрунтуються на припущеннях;

- апеляційний суд:

- необґрунтовано погодився з висновками суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 ;

- за наявності достатніх підстав для закриття кримінальної справи не зробив цього;

- поверхнево розглянув апеляційну скаргу захисника й не перевірив викладених в ній доводів, зокрема, щодо неправомірного затримання ОСОБА_7 , застосування до нього психологічного та фізичного тиску під час досудового розслідування;

- не дослідив повторно доказів - не допитав свідків і потерпілого;

- не дав оцінки показанням свідків - співучасників, які заперечували участь ОСОБА_7 в інкримінованих злочинах і заявили про обмову та тиск на них;

- не звернув уваги на порушення прав ОСОБА_7 під час досудового слідства в 2004-2005 роках, користуватись рідною мовою та допомогою перекладача, мати захисника з моменту затримання.

Захисник стверджує, що суди формально перерахували докази, не перевірили їх на предмет достовірності та законності, а тому прийняті ними рішення є незаконними.

Позиції учасників судового провадження

Захисник і засуджений підтримали касаційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор заперечив проти задоволення касаційної скарги, просив залишити судові рішення стосовно ОСОБА_7 без зміни.

Мотиви Суду

Згідно зі ст. 395 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року (далі - КПК України (1960 року)) касаційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення за наявними у справі і додатково поданими матеріалами в тій частині, в якій воно було оскаржене.

Відповідно до ч. 1 ст. 398 КПК України (1960 року) підставами для скасування або зміни вироку та ухвали є істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність цих підстав суд касаційної інстанції керується статтями 370-372 цього Кодексу.

Статтею 370 КПК України (1960 року) визначено, що істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок чи постанову.

Ухвала апеляційного суду - це рішення суду стосовно законності та обґрунтованості судового рішення, що перевіряється в апеляційному порядку. Тому вона повинна відповідати тим же вимогам, що й вирок суду першої інстанції, тобто бути законною та обґрунтованою. Окрім додержання інших, передбачених ст. 377 КПК України (1960 року), вимог, в ухвалі слід проаналізувати й співставити з наявними у справі та додатково поданими матеріалами всі доводи, наведені в апеляції, й дати на кожен з них вичерпну відповідь.

Однак під час апеляційного перегляду кримінальної справи стосовно ОСОБА_7 апеляційний суд указаних вимог закону не дотримався.

Як убачається з матеріалів справи, Личаківський районний суд м. Львова вироком від 08 березня 2021 року засудив ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 187, ст. 257, ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією майна та звільнив підсудного від призначеного покарання та від його відбування у зв`язку із закінченням строків давності.

Захисник ОСОБА_8 , не погоджуючись із вироком суду першої інстанції через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінальної справи, істотне порушення вимог кримінально - процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону, подав апеляційну скаргу, в якій із наведенням відповідних обґрунтувань просив його скасувати, кримінальну справу стосовно ОСОБА_7 - закрити.

При цьому захисник указував на те, що висновки суду щодо винуватості ОСОБА_7 ґрунтуються на припущеннях і доказах, здобутих з порушенням його права на захист, та просив під час апеляційного розгляду допитати потерпілого й свідків.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи апеляційну скаргу захисника без задоволення, коротко зазначив в ухвалі зміст викладених доводів, при цьому належним чином їх не перевірив, не навів переконливих мотивів для їх спростування, не зазначив обґрунтованих підстав, через які залишив їх без задоволення.

Зокрема, апеляційний суд не перевірив та залишив без відповіді доводи захисника про те, що:

- ОСОБА_7 був фактично затриманий та поміщений до приймальника-розподільника 09 грудня 2004 року, де знаходився до 05 січня 2005 року. За цей час його двічі допитували як свідка, потім - як підозрюваного, з ним проводили очну ставку, при цьому ОСОБА_7 був позбавлений можливості скористатись послугами захисника на початковому етапі досудового слідства;

- суд першої інстанції обґрунтував свої висновки про винуватість ОСОБА_7 явками з повинною ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , не давши оцінки їхнім показанням у судовому засіданні про непричетність підсудного до вчинення злочину, про те, що вони обмовили ОСОБА_7 під тиском працівників поліції;

- під час досудового слідства працівники поліції застосовували до ОСОБА_7 фізичний та психологічний тиск, з метою отримання зізнавальних показань.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке з нею поводження з боку працівників міліції або інших представників держави, яке було таким, що порушує ст. 3 Конвенції, це положення за своєю суттю вимагає проведення ефективного офіційного розслідування. Розслідування небезпідставних скарг про жорстоке поводження також повинно бути ретельним, тобто органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатись на поспішні й необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Таке розслідування має бути здатним призвести до встановлення і покарання винних осіб (рішення від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України», рішення від 25 лютого 2016 року у справі «Зякун проти України»).

Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальну справу стосовно ОСОБА_7 , його численні скарги на жорстоке поводження залишив без належного реагування.

Апеляційний суд під час апеляційного провадження не з`ясував, чи проведено ефективне офіційне розслідування за скаргами ОСОБА_7 на жорстоке поводження та не проаналізував його результатів.

З огляду на викладене колегія суддів касаційного суду дійшла висновку про те, що апеляційний суд не перевірив усіх доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , а відтак не дотримався вимог ст. 377 КПК України (1960 року), що є істотним порушенням кримінально-процесуального закону в розумінні ст. 370 цього Кодексу, оскільки зазначене перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З урахуванням того, що доводи у касаційній скарзі захисника аналогічні тим, які зазначені в його апеляційній скарзі, колегія суддів касаційного суду вважає за необхідне частково задовольнити касаційну скаргу, скасувати ухвалу апеляційного суду стосовно ОСОБА_7 та направити справу на новий апеляційний розгляд, під час якого необхідно з використанням усіх процесуальних можливостей ретельно перевірити всі доводи поданої апеляції та постановити законне, обґрунтоване й справедливе рішення, належним чином умотивувавши свої висновки.

Оскільки під час касаційного перегляду було встановлено, що апеляційний суд допустив істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, то Суд не вбачає процесуальної можливості для надання оцінки іншим доводам касаційної скарги захисника, однак вони підлягають перевірці під час нового апеляційного розгляду, як такі, що мають суттєве значення у кримінальній справі.

Керуючись статтями 395, 396 КПК України (1960 року), пунктами 11, 15 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Львівського апеляційного суду від 26 квітня 2022 року стосовно ОСОБА_7 скасувати та направити справу на новий апеляційний розгляд.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3