УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року

м. Київ

справа № 234/10106/21

провадження № 51-2299 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу прокурора на ухвалу Дніпровського апеляційного суду

від 01 лютого 2024 року про повернення апеляційної скарги.

Суть питання та встановлені судом обставини

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2024 року закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 червня 2021 року за № 0000821, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з існуванням вироку по тому самому обвинуваченню, який набрав законної сили.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року повернуто апеляційну скаргу прокурора на вказану ухвалу місцевого суду на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, у зв`язку з тим, що вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушувала питання про поновлення цього строку.

Вимоги касаційної скарги та доводи особи, яка її подала

Прокурор звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції від 01 лютого 2024 року про повернення апеляційної скарги, через допущене, на її думку, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд цього провадження у суді апеляційної інстанції.

Вважає, що апеляційна скарга на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2024 року подана в межах встановленого законом семиденного строку на її оскарження - 16 січня 2024 року, а тому суд дійшов необґрунтованого висновку про необхідність повернення її апеляційної скарги на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України.

Мотиви Суду

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно зі ст. 395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу суду першої інстанції - протягом семи днів з дня її оголошення.

Статтею 399 КПК України передбачено підстави залишення апеляційної скарги без руху, її повернення або відмови у відкритті провадження.

Зокрема, п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України передбачено, що апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Зі змісту доданої до касаційної скарги копії ухвали апеляційного суду від 01 лютого 2024 року вбачається, що прокурор, не погодившись з ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2024 року, яку було проголошено того ж дня, оскаржила її до Дніпровського апеляційного суду.

Разом з тим, за встановленими судом апеляційної інстанції обставинами, скаргу було подано прокурором 22 січня 2024 року, тобто поза межами наданого законом строку на її оскарження, останнім днем якого було 16 січня 2024 року.

При цьому прокурор не порушувала питання про поновлення пропущеного строку.

Апеляційний суд, з`ясувавши, що скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, керуючись положеннями п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, прийняв обґрунтоване рішення про необхідність її повернення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 127/17092/18, особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право.

Обов`язок у визначений законом строк подати апеляційну скаргу зберігається за апелянтом, і у разі пропуску строку, саме апелянт має підтвердити належними доказами, що апеляційну скаргу було вчасно здано на пошту.

Доводи прокурора щодо того, що апеляційна скарга була нею подана в межах встановленого семиденного строку, не підтверджені жодними доказами.

Позбавлений можливості самостійно встановити ці обставини з огляду на положення ч. 1 ст. 433 КПК України і Верховний Суд.

Що стосується доданої до касаційної скарги копії експрес-накладної оператора поштового зв`язку, то вказаний документ не може слугувати підтвердженням направлення прокурором апеляційної скарги до суду.

Як видно з даних, що містяться у цій накладній, поштове відправлення, хоч і оформлене 16 січня 2024 року від імені прокурора, однак скеровано на ім`я фізичної особи, а не державного органу, яким є Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

До того ж в описі відправлення зазначено про направлення трьох апеляційних скарг, натомість жодних ідентифікуючих ознак цих скарг (єдиного унікального номеру справи, номеру кримінального провадження, рішення, яке оскаржується) не вказано, а тому і підстав вважати, що прокурором було подано апеляційну скаргу саме у цьому провадженні немає.

Не наведено прокурором і даних, які б підтверджувати отримання місцевим судом поданої в такий спосіб апеляційної скарги.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з ухваленим судом апеляційної інстанції рішенням про повернення апеляційної скарги прокурора на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України.

Слід звернути увагу, що відповідно до ч. 7 ст. 399 КПК України повернення апеляційної скарги не позбавляє прокурора права звернутися повторно до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою з доданим до неї вмотивованим клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження з урахуванням положень ст. 117 КПК України.

Істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, про що йдеться в касаційній скарзі, колегія суддів касаційного суду не вбачає.

Обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наявних матеріалів провадження убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи викладене, Суд вважає, що відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора слід відмовити.

З цих підстав Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року про повернення апеляційної скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3