Справа № 297/2742/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2024 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , який брав участь в режимі відеоконференції, його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000266 від 19.07.2022 року, яке поступило з обвинувальним актом по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, без освіти, неодруженого, непрацюючого, судимого 13 липня 2023 року Берегівським районним судом Закарпатської області за ч. 4 ст. 185 та ч. 4 ст. 187, ст. 70 КК України до остаточного покарання у вигляді 8 (років) років позбавлення волі з конфіскацією майна,

за ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, в останнє вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 09.11.2015 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі та звільненим з місць позбавлення волі, на шлях виправлення і перевиховання не став, та маючи непогашену судимість вчинив нове умисне кримінальне правопорушення проти власності і за наступних обставин.

Так, 15 липня 2022 року у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, перебуваючи в будинку, розташованому по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 , у якого він працював по господарству, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до шафи для зберігання взуття, що знаходиться у коридорі вищевказаного домоволодіння, звідки таємно викрав в умовах воєнного стану грошові кошти в розмірі 2200 гривень, після чого покинув домоволодіння з викраденим майном та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 2200 гривень.

Доказами на підтвердження встановлених обставин є наступне.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину не визнав, пояснивши, що не крав грошові кошти у потерпілого. Однак, під час останнього слова обвинуваченого, щиро розкаявся у вчиненому та обіцяв більше не вчиняти кримінальних правопорушень.

Потерпілий ОСОБА_6 подав заяву про розгляд кримінального провадження без його участі, претензій до обвинуваченого не має, просив призначити покарання згідно Кримінального кодексу України.

Разом з цим, вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджена дослідженими в судовому засіданні: протоколом огляду місця події від 18 липня 2022 року з фототаблицями до нього; висновком експерта №СЕ-19/107-22/6945-Д від 15 серпня 2022 року, згідно якого встановлено, що сліди пальців рук розмірами 16х29 мм та 17х36 мм на відрізку клейкої стрічки «СКОТЧ» №1, що були виявлені та вилучені під час огляду місця події 18 липня 2022 року, а саме із поверхні тумбочки - верхньої шухляди, залишені громадянином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Отже, суд обираючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Позаяк, розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання своєї вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 під час судового провадження свою вину не визнавав та лише під час останнього слова щиро розкаявся у вчиненому злочині та обіцяв більше не вчиняти кримінальних правопорушень.

Тобто, висловлення щирого каяття обвинуваченим ОСОБА_4 було озвучено під призмою досліджених судом письмових доказів в судовому засіданні, тому таке каяття не свідчить про засудження своєї поведінки обвинуваченим, завдана ним шкода потерпілому не відшкодована, інших обставин справи спрямованих для розкриття злочину з боку обвинуваченого судом не встановлено.

Отже, наведене свідчить про відсутність у обвинуваченого ОСОБА_4 щирого каяття у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, є рецидив злочину.

Відповідно до вироку Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_4 засуджений 13 липня 2023 року за ч. 4 ст. 185 та ч. 4 ст. 187, ст. 70 КК України до остаточного покарання у вигляді 8 (років) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Згідно досудової доповіді, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високий рівень ризику вчинення повторного правопорушення та високий ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб). На думку, органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку ОСОБА_4 з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Згідно довідки КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ОБЛАСНИЙ ЗАКЛАД З НАДАННЯ ПСИХІАТРИЧНОЇ ДОПОМОГИ М.БЕРЕГОВА» ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ, ОСОБА_4 за медичною допомогою до лікаря-психіатра поліклінічного відділення не звертався.

Відповідно до характеристики, виданої Берегівським РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 за місцем реєстрації проживає один, сусідами характеризується негативно, постійного заробітку не має.

На думку суду обвинуваченого ОСОБА_4 слід визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Положеннями ст. 50 КК України, визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

В судових дебатах прокурор просив призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 13 липня 2023 року до призначеного за цим вироком покарання, а саме призначити остаточне покарання у вигляді 8 (восьми) років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна. Захисник ОСОБА_5 в судових дебатах просив виправдати обвинуваченого ОСОБА_4 .. Обвинувачений ОСОБА_4 вважав, що покарання у вигляді 8 років позбавлення волі є занадто суворим.

Так, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення у даному кримінальному провадженні до постановлення вироку Берегівського районного суду Закарпатської області від 13 липня 2023 року, тому покарання за вчинення даного злочину слід призначати на підставі ч. 4 ст. 70 КК України без застосування ст. 71 КК України.

Такого ж висновку дійшов Закарпатський апеляційний суд у своїй ухвалі від 16 березня 2023 року у справі №297/87/18.

Виходячи з того, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, врахувавши особу винного, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, обставини, що обвинувачений був засуджений 13.07.2023 року Берегівським районним судом Закарпатської області за ч. 4 ст. 185 та ч. 4 ст. 187, ст. 70 КК України до остаточного покарання у вигляді 8 (років) років позбавлення волі з конфіскацією майна, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, суд приходить до висновку про необхідність на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання за вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 13.07.2023 року до призначеного за цим вироком покарання.

Суд вважає, що таке покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати за виконання експертизи відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь держави в особі ЗАКАРПАТСЬКОГО НАУКОВО-ДОСЛІДНОГО ЕКСПЕРТНО-КРИМІНАЛІСТИЧНОГО ЦЕНТРУ в загальному розмірі 1132 (одна тисяча сто тридцять дві) гривні 68 копійок.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи у даному кримінальному провадженні відсутні.

Викривач у кримінальному провадженні відсутній.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, обраний відносно ОСОБА_4 закінчився 25 жовтня 2022 року.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання призначеного за даним вироком обвинуваченому ОСОБА_4 призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання за вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 13.07.2023 року і визначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 1 місяць з конфіскацією майна.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь держави в особі ЗАКАРПАТСЬКОГО НАУКОВО-ДОСЛІДНОГО ЕКСПЕРТНО-КРИМІНАЛІСТИЧНОГО ЦЕНТРУ процесуальні витрати за виконання експертизи відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України в загальному розмірі 1132 (одна тисяча сто тридцять дві) гривні 68 копійок.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд Закарпатської області протягом 30 діб з моменту його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_7