УХВАЛА

13 травня 2024 року

м. Київ

справа № 336/6125/18

провадження № 51- 5699 ск 19

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2019 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 17 березня 2020 року стосовно нього,

встановив:

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя вироком від 25 вересня 2019 року засудив ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років. Виправдав ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 186 КК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину.

17 березня 2020 року Дніпровський апеляційний суд вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_4 у частині виправдання його за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 186 КК України, стосовно потерпілої ОСОБА_5 скасував та призначив новий розгляд у суді першої інстанції.

Засуджений, не погоджуючись із постановленими стосовно нього судовими рішеннями, повторно звернувся до Суду з касаційною скаргою, в якій просить поновити строк на касаційне оскарження, вирок Шевченківського районного суду

м. Запоріжжя від 25 вересня 2019 року в частині засудження його за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, скасувати, ухвалу Запорізького апеляційного суду від 17 березня 2020 року скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень засуджений зазначає про те, що через неналежне виконання адвокатом ОСОБА_6 обов`язків захисника, а також через юридичну неграмотність та у зв`язку із перебуванням у місцях позбавлення волі він був позбавлений можливості вчасно звернутися до Суду із касаційною скаргою, а тому вважає, що є всі підстави для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Перевіривши касаційну скаргу й додані до неї матеріали, Суд уважає, що касаційна скарга ОСОБА_4 підлягає поверненню з огляду на таке.

Частиною 2 ст. 426 КПК України визначено, що касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений ОСОБА_4 на момент проголошення ухвали суду апеляційної інстанції під вартою не перебував. Таким чином, тримісячний строк на касаційне оскарження судових рішень для ОСОБА_4 почав відраховуватися з 17 березня 2020 року.

Проте касаційну скаргу засуджений ОСОБА_4 подав до суду касаційної інстанції

01 травня 2024 року, тобто після закінчення тримісячного строку касаційного оскарження.

Частиною 1 статті 117 КПК України передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Такі обставини мають бути підтверджені належними фактичними даними.

Разом із тим, при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінка особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), й інші доречні обставини.

Доводи засудженого про те, що через неналежне виконання захисником своїх процесуальних обов`язків він був позбавлений можливості вчасно звернутися до Суду із касаційною скаргою, Суд уважає непереконливими, оскільки з дня постановлення ухвали апеляційного суду минуло більше чотирьох років, засуджений мав достатньо часу та не був позбавлений можливості самостійно, як учасник даного кримінального провадження, подати касаційну скаргу в межах передбаченого законом тримісячного строку.

Крім того, засуджений, посилаючись у касаційній скарзі на відсутність юридичної освіти, не наводить переконливих обставин, які перешкодили йому у зв`язку з неузгодженістю позиції або невиконанням захисником вчасно своїх обов`язків звернутися за безоплатною правовою допомогою за рахунок держави з метою заміни захисника або самостійно залучити захисника.

Також колегія суддів уважає безпідставними твердження засудженого щодо неможливості звернення з касаційною скаргою у тримісячний строк у зв`язку із перебуванням у місцях позбавлення волі, оскільки до набрання вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2019 року за ч. 4

ст. 152 КК України законної сили - 17 березня 2020 року, а також після надходження 18 червня 2020 року кримінального провадження до Жовтневого районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_4 під вартою не перебував.

Отже, зазначені ОСОБА_4 у клопотанні обставини Суд не визнає такими, що безпосередньо унеможливлювали звернутись з касаційною скаргою у передбачений КПК України строк.

Інших обставин, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк, засудженим не наведено.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вважає зазначені ОСОБА_4 причини пропуску процесуального строку поважними, тому клопотання задоволенню не підлягає, а касаційну скаргу слід повернути засудженому.

Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд

ухвалив:

відмовити засудженому ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від

25 вересня 2019 року та ухвали Запорізького апеляційного суду від 17 березня

2020 року, касаційну скаргу засудженого - повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3