16.05.2024 Єдиний унікальний номер 205/7298/21
1-кп/205/707/24
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
Провадження № 1-кп/205/707/24 Справа № 205/7298/21
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000507 від 11 червня 2021 року стосовно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянин України, не одружений, неповнолітніх та малолітніх дітей на утриманні не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

11 червня 2021 року приблизно о 05 годині 30 хвилин (більш точний час не встановлено) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи кримінально - протиправний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів у великих розмірах, з метою подальшого незаконного збуту його у місце позбавлення волі - ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» (далі - ДУ «ДВК «№89)», знаходився поблизу адреси: АДРЕСА_2 , де невстановлена особа передала йому наркотичний засіб «метадон» у великих розмірах, розфасований до чотирнадцяти поліетиленових згортків білого кольору. Тобто, ОСОБА_3 незаконно придбав наркотичний засіб у великих розмірах з метою збуту.

Так, отриманий ОСОБА_3 наркотичний засіб «метадон» у великих розмірах, розфасований до чотирнадцяти поліетиленових згортків білого кольору, було упаковано до двох окремих поліетиленових згортків так, що один поліетиленовий згорток містив дев`ять згортків з наркотичним засобом «метадон», другий - п`ять згортків з наркотичним засобом «метадон». Після цього, два вказаних поліетиленових згортка з наркотичними засобами разом із шістнадцятьма цукерками «HALS» було огорнуто у речовину, схожу на дріжджі, та обмотано ліпкою стрічкою.

Таким чином, наркотичний засіб «метадон» був пристосований до перекидання через зовнішню огорожу ДУ «ДВК (№89)», яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Данили Галицького, буд. 1, тобто, до збуту іншим особам.

Після цього, ОСОБА_3 вище вказаний згорток із наркотичним засобом «метадон» у великих розмірах, поклав до сумки, одягнутої на ньому, тобто, почав незаконно зберігати при собі наркотичний засіб у великих розмірах, та попрямував вулицями міста Дніпра в напрямку ДУ «ДВК (№89)», з метою подальшого перекидання наркотичного засобу через зовнішню огорожу для передачі іншим особам.

11 червня 2021 року близько 08 години 30 хвилин ОСОБА_3 , зберігаючи при собі вище вказаний згорток із наркотичним засобом «метадон», продовжуючи свою кримінально - протиправну діяльність, реалізовуючи кримінально - протиправний умисел, спрямований на незаконний збут наркотичних засобів, прибув на територію кладовища по вулиці Шаляпіна на ж/м Західний в місті Дніпрі, де пройшов до зовнішнього периметру ДУ «ДВК (№89)», яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , де мав намір перекинути наркотичні засоби через зовнішню огорожу на території виправної колонії для передачі іншим особам.

Однак, ОСОБА_3 був зупинений співробітниками поліції спільно з співробітниками оперативного відділу ДУ «ДВК (№89)».

В подальшому, 11 червня 2021 року в період часу з 09 години 30 хвилин до 10 години 15 хвилин, ОСОБА_3 , в присутності двох понятих чоловічої статті, добровільно, самостійно видав з сумки, одягнутої на ньому, предмет округлої форми, обмотаний ліпкою стрічкою, під якою знаходилась речовина, схожа на дріжджі, в середині якої містилось шістнадцять цукерок «HALS» та два поліетиленових згортка округлої форми.

В один з згортків округлої форми було упаковано дев`ять поліетиленових згортків білого кольору із кристалічною речовиною, а в другий - п`ять поліетиленових згортків білого кольору із кристалічною речовиною.

Надані на кристалічні речовини білого кольору масами 0,1926 г, 0,2023 г, 0,1860 г, 0,2057 г, 0,1938 г, 0,1959 г, 0,2064 г, 0,1970 г, 0,1909 г, 0,2044 г, 0,2082 г, 0,1817 г, 0,2096 г, 0,2047 г, містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - метадон (фенадон). Маса метадону (фенадону) становить відповідно 0,1595 г, 0,1546 г, 0,1137 г, 0,1619 г, 0,1567 г, 0,1531 г, 0,1482 г, 0,1566 г, 0,1508 г, 0,1280 г, 0,1493 г, 0,1450 г, 0,1670 г, 0,1557 г.

Загальна маса наркотичного засобу «метадон», який ОСОБА_3 незаконно придбав та зберігав з метою збуту, складає 2,1001 г, що відповідно до таблиці «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров?я України №188 від 01.08.2000, перевищує великі розміри, тобто більше, ніж 1,6 г.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК за ознаками незаконного придбання та зберігання з метою збуту наркотичних засобів у великих розмірах.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, щиро покаявся та суду пояснив, що дійсно він, при викладених в цьому вироку обставинах, у зазначеному місці та в зазначений час придбав та зберігав наркотичний засіб, який мав намір збути до установи виконання покарань, однак був затриманий працівниками поліції.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що 11 червня 2021 року близько 09:30 годин ним було помічено та зупинено ОСОБА_3 біля території ДУ «ДВК (№89)», який мав намір перекинути наркотичний засіб на територію колонії та який в ході огляду місця події видав предмет округлої форми, обмотаний ліпкою стрічкою, під якою знаходилась речовина, схожа на дріжджі, в середині якої містилось шістнадцять цукерок «HALS» та два поліетиленових згортка округлої форми з кристалічною речовиною, яка виявилась «метадоном».

Положеннями ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), визначено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Це означає, що суд, перш ніж постановити рішення про здійснення розгляду кримінального провадження на підставі зазначеної норми процесуального закону, повинен роз`яснити суть даної норми, при цьому не обмежитися цитуванням самої статті, а у доступній, чіткій та конкретизованій формі викласти її зміст, тим самим дати розгорнуте пояснення сторонам. Метою такого роз`яснення є однакове, правильне і точне розуміння усіма учасниками судового провадження змісту цієї норми, виявлення її сутності, яку законодавець вклав у словесне формулювання. Водночас, суд має упевнитися і в тому, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконатися у добровільності їх позицій (Постанова ККС ВС від 03.08.2023 у справі №281/181/21).

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, судом установлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються та вважає за необхідне обмежить дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Так, суд, допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суд про обставини вчинення кримінального правопорушення, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд доходить висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушенні знайшла своє підтвердження у повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК, як незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичних засобів у великих розмірах.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. 65-67 КК, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК належать до категорії тяжких злочинів, відомості про особу обвинуваченого, зокрема, що ОСОБА_3 , станом на день розгляду справи є раніше не судимий, визнав свою провину у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога.

До обставин, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК, суд відносить щире каяття.

До обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК, суд відносить рецидив кримінальних правопорушень.

У пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 наголошено, що „окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину (абзац п`ятий підпункту 4.1); „правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям (абзац четвертий підпункту 4.2).

За таких обставин, з огляду на принцип індивідуалізації та домірності (пропорційності) покарання, який полягає, зокрема у адекватності застосованого заходу примусу та скоєного діяння, суд доходить висновку, що в даному конкретному випадку реальне відбуття обвинуваченим ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі буде пропорційним відносно вчиненого ним злочину, а мета покарання може бути досягнута виключно в умовах ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим, суд доходить висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, однак у мінімальному розмірі.

Крім цього, суд зазначає, що санкція ч. 2 ст. 307 КК, яка інкримінована обвинуваченому ОСОБА_3 передбачає конфіскацію майна, як обов`язкове додаткове покарання.

Статтями 51 та 52 КК встановлено, що одним із додаткових покарань, яке може бути застосовано до осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, є конфіскація майна.

Відповідно до положень ст. 59 цього Кодексу покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості, і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині Кримінального кодексу.

Корисливим тяжким або особливо тяжким злочином може бути визнаний будь-який із злочинів, визначених у частинах 4 чи 5 ст. 12 КК, якщо його вчинено з корисливих спонукань. Під корисливими спонуканнями потрібно розуміти бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди.

Вирішуючи питання щодо доцільності призначення обвинуваченим додаткового покарання у виді конфіскації майна, суд має виходити з наявності чи відсутності у діях винного корисливого мотиву.

Також відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 337 КПК, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

З метою ухвалення справедливого судового рішення, захисту прав людини та її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Як зазначено в обвинувальному акті, ОСОБА_3 обвинувачується у придбанні та зберіганні з метою збуту наркотичних засобів у великих розмірах.

Наявність у ОСОБА_3 корисливого мотиву при кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 307 КК органом досудового розслідування за змістом обвинувального акта не встановлена.

Відтак, застосування у цьому випадку додаткового покарання за ч. 2 ст. 307 КК у виді конфіскації майна навіть за умови, що воно передбачено санкцією цієї частини статті як обов`язкове додаткове покарання, є безпідставним, адже суперечить положенням Загальної частини цього Кодексу, зокрема указаним вище положенням ст. 59 КК.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 07.12.2022 року (справа № 180/620/20).

Крім того, як зазначалось вище, ОСОБА_3 раніше засуджений вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25.06.2020 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2021 року ОСОБА_3 звільнено від призначеного покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку, відповідно до ч. 1 ст. 78 КК.

Відповідно до правового висновку щодо застосування норм матеріального права, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 06 грудня 2021 у справі №243/7758/20, для застосування закріплених у ч. 1 ст. 71 КК правил призначення покарання за сукупністю вироків законодавець визначає сукупність двох обов`язкових умов, що мають бути встановлені в їх нерозривній єдності:

- перша стосується моменту вчинення нового кримінального правопорушення засудженим - «після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання» за попереднім вироком;

- друга - наявності невідбутої частини покарання (основного та/або додаткового) за попереднім вироком на момент призначення судом покарання за новим вироком.

Відсутність хоча б однієї з указаних умов виключає можливість застосування положень ч. 1 ст. 71 КК під час вирішення питання про призначення покарання за новим вироком.

Відтак, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 відбув покарання, призначене йому вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25.06.2020 у суду відсутні матеріальні підстави для застосування положень ст. 71 КК.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки у даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування залучався експерт для проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 витрати на її проведення на користь держави.

Питання речових доказів у цьому кримінальному провадженні вирішуються в порядку ст. 100 КПК.

Ухвалою суду від 11 квітня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_3 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 09 червня 2024 року.

У зв`язку з ухваленням судом обвинувального вироку стосовно ОСОБА_3 та призначення покарання у виді позбавлення волі, яке останній має відбувати реально, суд вважає за доцільне продовжити строк дії вказаного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, оскільки метою такого продовження, з огляду на стадію кримінального провадження, запобіжний захід, окрім цілей, зазначених в ст. ст. 131, 177 КПК, застосовується з додатковою метою, а саме з метою забезпечення виконання обвинувального вироку суду.

Керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років без конфіскації майна.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання цим вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК, у строк відбуття покарання ОСОБА_3 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 22 лютого 2024 року по день набрання цим вироком законної сили, із розрахунку, що одному дню позбавлення волі дорівнює один день попереднього ув`язнення.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 до набрання цим вироком законної сили залишити без змін.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Відповідно до ст. 124 КПК, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/104-21/19353-НЗПРАП від 23.06.2021 у сумі 2745 гривень 92 копійки.

Речові докази, якими визнано спец. пакети SUD 2074344, SUD 2038160, один пакет з полімерного матеріалу, горловина якого перев`язана нитками та опечатано паперовими бирками з відбитками печаток, в якому знаходиться «метадон» загальною масою 2,1001 г. знищити.

Вирок суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, а для особи, яка тримається під вартою, в той самий строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК.

Копії вироку вручити обвинуваченому ОСОБА_3 та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1

Виготовлено з АСДС.

Копія згідно з оригіналом.

Вирок не набрав чинності.

Помічник судді: ОСОБА_6

16 травня 2024 року.

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська

Провадження № 1-кп/205/707/24 Справа № 205/7298/21

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(резолютивна частина)

16 травня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000507 від 11 червня 2021 року стосовно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянин України, не одружений, неповнолітніх та малолітніх дітей на утриманні не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років без конфіскації майна.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання цим вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК, у строк відбуття покарання ОСОБА_3 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 22 лютого 2024 року по день набрання цим вироком законної сили, із розрахунку, що одному дню позбавлення волі дорівнює один день попереднього ув`язнення.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 до набрання цим вироком законної сиди залишити без змін.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Відповідно до ст. 124 КПК, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/104-21/19353-НЗПРАП від 23.06.2021 у сумі 2745 гривень 92 копійки.

Речові докази, якими визнано спец. пакети SUD 2074344, SUD 2038160, один пакет з полімерного матеріалу, горловина якого перев`язана нитками та опечатано паперовими бирками з відбитками печаток, в якому знаходиться «метадон» загальною масою 2,1001 г. знищити.

Вирок суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, а для особи, яка тримається під вартою, в той самий строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК.

Копії вироку вручити обвинуваченому ОСОБА_3 та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1