Справа № 161/1857/24 Провадження №11-кп/802/386/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового

засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000036 від 17.01.2024 року та №0000085 від 02.02.2024 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2024 року, яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні якого перебуває малолітня дитина 2021 року народження, офіційно непрацюючого, раніше судимого,

- 05.12.2023 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 180 годин громадських робіт, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосовано обмежувальні заходи та покладено на нього обов`язок пройти програму для кривдників на строк 3 місяці,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ст. 390-1 КК України та призначено покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Луцького міськрайонного суду від 05.12.2023, із розрахунку, що згідно ч. 1 ст. 72 КК України одному дню арешту відповідає вісім годин громадських робіт, та призначено остаточне покарання ОСОБА_8 у виді арешту на строк 2 (два) місяці 20 (двадцять) днів.

Строк арешту ОСОБА_8 визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В С Т А Н О В И В

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 листопада 2023 року у справі № 161/20626/23 ОСОБА_8 видано обмежувальний припис, строком на шість місяців, яким визначено такі тимчасові обмеження його прав, а саме:

1) заборонено ОСОБА_8 спілкуватися з дружиною ОСОБА_9 та малолітньою донькою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

2) заборонено ОСОБА_8 наближатися на 500 м до місця проживання (перебування) ОСОБА_9 та малолітньої доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інших місць частого відвідування ОСОБА_9 та малолітньою донькою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

3) заборонено ОСОБА_8 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_9 та малолітню доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх в будь-який спосіб спілкуватися з ними;

4) заборонено ОСОБА_8 вести листування, телефонні переговори, або контактувати з ОСОБА_9 та малолітньою донькою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Однак, ОСОБА_8 , будучи належним чином ознайомленим із рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 листопада 2023 року, діючи умисно, з метою невиконання тимчасових обмежень (приписів), визначених вищевказаним рішенням суду, яке згідно ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання рішення, 23 грудня 2023 року близько 20 години 00 хвилин, прийшов на подвір`я будинку, де проживають ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що за адресою: АДРЕСА_2 , та контактував з ОСОБА_9 особисто, чим порушив вимоги обмежувального припису.

Він же, в період часу з 04.01.2024, 18 години 06 хвилин по 05.01.2024, 11 годину 54 хвилини, перебуваючи у невстановленому місці, за допомогою мобільного телефону та встановленого на ньому мобільного додатку «Viber», зареєстрованого на телефонний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , без згоди ОСОБА_9 надіслав їй 12 текстових повідомлень на номер телефону НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 , чим порушив тимчасові обмеження його прав в частині заборони вести листування з потерпілою через інші засоби зв`язку.

Окрім того, ОСОБА_8 13 січня 2024 року близько 13 години 15 хвилин, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне невиконання обмежувального припису, знову прийшов на подвір`я будинку, де проживають ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , де контактував (спілкувався) з ОСОБА_9 через її матір ОСОБА_11 , чим не дотримався заборон визначених обмежувальним приписом.

Він же, 31 січня 2024 року близько 19 години 06 хвилин, прийшов на дитячий майданчик, який розташований всередині гіпермаркету «Там Там» (ТОВ «Континіум-Трейд»), що за адресою: Волинська область, місто Луцьк, проспект Соборності, 43, де на той час перебувала малолітня ОСОБА_10 , та контактував з нею у місці частого відвідування останньої, чим порушив вимоги обмежувального припису. Продовжуючи свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на умисне невиконання обмежувального припису, ОСОБА_8 , того ж дня, близько 21 години 15 хвилин, прийшов на подвір`я будинку, де проживають ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , де контактував (спілкувався) особисто з ОСОБА_9 , чим не дотримався заборон визначених обмежувальним приписом.

Він же, 01 лютого 2024 року, близько 08 години 30 хвилин, перебуваючи поблизу продуктового магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що по АДРЕСА_3 , наблизився до ОСОБА_9 та контактував (спілкувався) з останньою особисто. Окрім цього, близько 12 години 25 хвилин, того ж дня, продовжуючи свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на умисне невиконання обмежувального припису, ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_4 наблизився до ОСОБА_9 та контактував (спілкувався) з останньою особисто, чим не дотримався заборон визначених обмежувальним приписом.

Внаслідок таких дій ОСОБА_8 , заподіяно шкоду суспільним відносинам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду і органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Таким чином, ОСОБА_8 своїми умисними протиправними діями, які виразилися вумисному невиконанні обмежувального припису, вчинив кримінальні проступки, передбачені ст. 390-1 КК України.

У поданій на вирок апеляційній скарзі захисник, не оспорюючи фактичних обставин вчиненого та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 , оскаржує вирок у зв`язку із тим, що він ухвалений з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки призначене покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вважає, що суд першої інстанції не врахував усі обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Звертає увагу, що тримання обвинуваченого в ізоляції може лише погіршити його самопочуття та негативно вплинути на досягнутий результат пройденого лікування. На думку сторони захисту, враховуючи внесені зміни до статтей 60 та 390-1 КК України, оскаржений вирок необхідно скасувати в частині призначеного покарання та застосувати до ОСОБА_8 покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, думку прокурора, яка частково підтримала апеляційну скаргу, захисника обвинуваченого, яка підтримала подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд доходить такого висновку.

Як вбачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 було здійснено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції дотримався норм ч. 3 ст. 349 КПК України, допитав обвинуваченого, і за згодою усіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оскаржувались.

Висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке засуджено ОСОБА_8 , обґрунтовано зроблений судом першої інстанції та по суті в апеляційній скарзі не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого за ст. 390-1 КК України є правильною і також не оскаржується.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо необхідності призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді пробаційного нагляду, колегія суддів вважає такими, що знайшли підтвердження при здійсненні апеляційного розгляду.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ст. 390-1 КК України, в редакції Закону України № 2227-VIII від 06.12.2017, санкція якого передбачала покарання у виді арешту на строк до шести місяців або обмеження волі на строк до двох років.

Вироком, що оскаржується, ОСОБА_8 призначено покарання за ст. 390-1 КК України у виді арешту строком на 2 місяці.

Проте, 28.03.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» № 3342-IX від 23.08.2023 року, яким запроваджується новий вид покарання за вчинення кримінального правопорушення - пробаційний нагляд, який також застосовується замість покарання у виді арешту.

Санкція статті 390-1 КК України в новій редакції передбачає покарання у виді пробаційного нагляду на строк до двох років або обмеження волі на той самий строк.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, нова редакція ст. 390-1 КК України є більш м`якою, ніж попередня, оскільки такий вид покарання як арешт замінений на пробаційний нагляд, тому дія нового закону поширюється на обвинуваченого ОСОБА_8 , який умисно невиконував обмежувального припису до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» № 3342-IX від 23.08.2023 року, тобто має місце зворотна дія закону в часі.

Враховуючи зазначене вище, керуючись принципом зворотної дії закону України про кримінальну відповідальність у часі, колегія суддів вбачає необхідним привести призначене ОСОБА_8 покарання за ст. 390-1 КК України у відповідність до діючої редакції санкції згаданої статті КК України, що пом`якшує покарання.

Відповідно до ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у випадках, що прямо зазначені у вказаній нормі закону, а також в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Перевіривши усі посилання та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що зміна призначеного покарання обвинуваченому не погіршує його становище, а тому вирок в частині призначеного ОСОБА_8 покарання підлягає зміні.

При визначенні ОСОБА_8 покарання за ст. 390-1 КК України апеляційний суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про особуобвинуваченого та обставини, що пом`якшуютьпокарання, - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення,обставину, що обтяжуєпокарання, - вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.

У зв`язку з наведеним та враховуючи обставини вчинення діянь, їх наслідків, всі дані про особу обвинуваченого, який повністю визнав свою винуватість у вчиненому, щиро розкаявся, має постійне місце проживання, перебував на програмі у центрі терапії залежностей та на стаціонарному лікування у Комунальному підприємстві «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька», потерпіла не наполягає на суворій мірі покарання, колегія суддіввважає за можливе призначити ОСОБА_8 покарання у виді пробаційного наглядустроком на 1 рік.

Окрім того, системний аналіз статті 71 КК України дає можливість дійти висновку, що один день пробаційного нагляду відповідає чотирьом годинам громадських робіт.

Отже, на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного за даним вироком покарання, необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Луцького міськрайонного суду від 05.12.2023, із розрахунку, що одному дню пробаційного нагляду відповідає чотири години громадських робіт, та призначити остаточне покарання ОСОБА_8 у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік 40 днів.

Обраний вид та розмір покарання, на переконання апеляційного суду, відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як самим ОСОБА_8 так і іншими особами.

Таким чином, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а оскаржений вирок - зміні в частині призначеного покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2024 року стосовно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання змінити.

Призначити ОСОБА_8 за ст. 390-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_8 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Луцького міськрайонного суду від 05.12.2023, із розрахунку, що згідно ч. 1 ст. 72 КК України одному дню пробаційного нагляду відповідає чотири години громадських робіт, та призначити остаточне покарання ОСОБА_8 у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 40 (сорок) днів.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді