Дата документу 02.04.2024 Справа № 336/1748/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/1748/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/333/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, не працевлаштований, одружений, має на утриманні дитину 2005 року народження, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2018 року за ч.1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має неповну середню освіту, неодружений, не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187, ч.2 ст.187, ч.2 ст.186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник - адвокат ОСОБА_11 , захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_10 звернулися до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22 червня 2023 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185, ч.2 ст.187 КК України, та призначено покарання:

- за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки;

- за ч.2 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк сім років із конфіскацією майна.

Відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України, при призначенні покарання за сукупністю злочинів застосовано принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, встановлено покарання, що підлягає відбуванню, у виді позбавлення волі на строк сім років із конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання покарання ухвалено обчислювати з моменту затримання ОСОБА_6 за підозрою у вчиненні злочину, а саме: з 19 лютого 2020 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили ухвалено не змінювати;

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.187, ч.2 ст.187 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки;

- за ч.1 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки;

- за ч.2 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк сім років із конфіскацією майна.

відповідно до вимог ч.1 ст. 70 КК України, при призначенні покарання за сукупністю злочинів застосовано принцип поглинення більш суворим менш суворого, встановлено покарання, що підлягає відбуванню, у виді позбавлення волі на строк сім років із конфіскацією майна.

Початок строку покарання ухвалено обчислювати з моменту затримання ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні злочину, а саме: з 1 квітня 2020 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили ухвалено не змінювати.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 21 лютого 2020 року, на електронний прилад для куріння «Eleaf iStik Pico 75W TC», насадку для електронної сигарети «EHPRO ECIHHITY BILLOW V3» в корпусі чорного кольору, три пари рукавиць, електричну м`ясорубку марки «Saturn» моделі «Saturn Diva, Serial number 1237-01309», пару жіночих кросівок «Tucino», рожеву картонну коробку з маркуванням «Henghuag» з гаманцем, запальничку «Zippo BRANDFORD PA/MADE IN U.S.A, зарядний блок «Meizu 5V 2A (UP0520E)» в корпусі білого кольору, металеві інструменти.

Стягнуто з ОСОБА_6 у дохід держави витрати з проведення судових експертиз в сумі 2669 грн 17 коп. (2198,14 грн + 471,03 грн).

Стягнуто з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у дохід держави по 235 грн 52 коп. видатків з проведення судової експертизи.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що суд, дійшов висновку про його винуватість у вчиненні розбійного нападу лише на підставі показань потерпілої, які не підтверджуються жодними матеріалами провадження. Крім того, суд послався в якості доказу на відеозапис з камер відеоспостереження магазину «АТБ», при цьому він не містить інформації про те, що ОСОБА_6 здійснив напад на потерпілу. Яким саме чином було проведено впізнання, чи то за фотознімками, чи за відеозаписом, обвинувачений не знає, оскільки у нього був обмежений доступ до матеріалів провадження, але він вважає, що таке впізнання було проведено у порушення вимог ч.6 ст. 228 КПК України. Отже, обвинувачений вважає, що його вина у вчиненні розбійного нападу не доведена, а тому просить апеляційний суд його виправдати за епізодом правопорушення від 28 січня 2020 року. У решті вирок суду просить залишити без змін, скасувати запобіжний захід та звільнити його з-під варти, враховуючи те, що станом на теперішній час, відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України, призначений строк покарання він відбув.

В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 вказує на те, що судом першої інстанції не було безпосередньо досліджено протокол впізнання за фотознімками, а тому він є недопустимим доказом, інші дані, відповідно до вимог ч.1 ст.87 КПК України, які були отримані на підставі цього протоколу, а саме показання потерпілої, також повинні бути визнані недопустимим доказом.

В наступних доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений зазначає доводи, які є фактично аналогічними попереднім.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_11 просить оскаржуваний вирок суду змінити та за ч.2 ст.187 КК України обвинуваченого ОСОБА_6 виправдати.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, визнав та в повному обсязі пояснив про факт скоєння злочину, вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, не визнав та вказав, що не скоював цей злочин та перебував на той час на роботі.

Стороною обвинувачення не надано жодних доказів щодо підтвердження обвинувачення.

Так, наданий стороною обвинувачення та оглянутий під час судового засідання відеозапис щодо перебування ОСОБА_6 разом з обвинуваченим по вказаному кримінальному провадженню ОСОБА_7 у приміщенні магазину «АТБ» напередодні скоєння вищезазначеного злочину жодним чином не підтверджує причетність ОСОБА_6 до вказаного злочину, більш того, на ньому не відображено подію злочину.

Свідки, які б підтвердили факт скоєння ОСОБА_6 злочину щодо потерпілої ОСОБА_9 , на думку сторони захисту, відсутні.

Крім того, під час допиту обвинуваченого ОСОБА_7 , він надав чіткі показання, відповідно до яких, він сам скоїв злочин щодо потерпілої ОСОБА_9 , а ОСОБА_6 напередодні пішов на роботу та злочин не скоював.

Також, ОСОБА_6 має стійкі соціальні зв`язки, на його утриманні перебуває неповнолітня дитина та він позитивно характеризується за місцем мешкання.

Отже, на думку захисника, судом першої інстанції призначено покарання без повного та всебічного дослідження усіх доказів та обставин скоєного злочину, та з невідомих підстав встановлена причетність ОСОБА_6 до скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_10 просить оскаржуваний вирок суду частково змінити, за обвинуваченням за ч.2 ст.187 КК України кримінальне провадження закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що з вироком суду вона частково не згодна, не оспорює висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його дій за ч.2 ст.186, ч.1 ст.187 КК України, та призначення покарання за ці діяння. Вирок оскаржується у зв`язку з неповнотою судового розгляду, через що була недоведена провина ОСОБА_7 у скоєнні ним злочину за ч.2 ст.187 КК України.

Захисник зазначає, що ОСОБА_7 свою вину у скоєнні злочину за ч.2 ст.187 КК України щодо потерпілої ОСОБА_9 не визнав та надав відповідні пояснення суду.

Суд оцінив показання ОСОБА_7 як недостовірні твердження та вважав, що вина ОСОБА_7 у вчиненні розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_9 доведена, та підтверджується показаннями потерпілої та висновком №148 від 20 березня 2020 року судово-медичноі експертизи про наявність та ступінь тяжкості отриманих ОСОБА_9 тілесних ушкоджень та не взяв до уваги, що потерпіла звернулася до відділу поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення не відразу, а лише через 8 годин, де була цей час потерпіла та чим займалась, невідомо. Таким чином, у захисника виникають сумніви, що потерпіла отримала вказані нею тілесні ушкодження від дій ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Неповнота судового розгляду є підставою для скасування вироку у частині скоєння розбійного нападу ОСОБА_7 на ОСОБА_9 .

Усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Згідно з вироком суду, обвинувачені за попередньою змовою між собою вчинили розбійний напад за таких обставин.

28 січня 2020 року, приблизно о 00 годині 50 хвилин, ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 біля під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_3 здійснили напад, поєднаний з застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_9 , за таких обставин.

В зазначений час обвинувачені, керуючись умислом на заволодіння чужим майном, розпочали переслідування потерпілої ОСОБА_9 від аптеки «Благодія» в будинку АДРЕСА_4 до під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_3 , де ОСОБА_7 наніс один удар кулаком правої руки в обличчя потерпілої. Після вчинення означених дій обвинувачені, діючи спільно, повалили потерпілу на асфальт та стали наносити їй удари кулаками та ногами по голові, тулубу і рукам, спричинивши ОСОБА_9 такі тілесні ушкодження:

- закритий перелом обох кісток правого передпліччя (ліктьової, променевої), які згідно висновку експерта є тілесними ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я;

- синці у лівій та правій ділянках очних ям, підборіддя з розповсюдженням на передню поверхню шиї, в ділянці грудної клітини ліворуч, в ділянках лівого передпліччя, які є легкими тілесними ушкодженнями.

Після вчинення описаних дій обвинувачені заволоділи сумкою потерпілої з написом «Бердянськ» з гаманцем з 2500 грн, паспортом громадянки України на ім`я ОСОБА_9 , мобільним телефоном марки «Redmi Note 7» в корпусі сірого кольору вартістю 4000 грн, поліетиленовим пакетом з продуктами харчування та залишили місце пригоди.

Описаними діями потерпілій спричинено майнову шкоду у розмір 6500 грн.

Окрім вказаного епізоду, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив розбійний напад та відкрите заволодіння чужим майном, а обвинувачений ОСОБА_6 - замах на таємне викрадення чужого майна за таких обставин.

Близько 12 години 30 хвилин 7 листопада 2019 року обвинувачений ОСОБА_7 , керуючись умислом на заволодіння чужим майном, біля будинку АДРЕСА_5 на відмову потерпілого ОСОБА_12 добровільно передати обвинуваченому належний потерпілому мобільний телефон наніс ОСОБА_12 один удар стопою правої ноги згори вниз спереду назад у зовнішню поверхню нижньої частини правої гомілки в зоні правого гомілкового суглобу, чим спричинив потерпілому тілесне ушкодження у вигляді перелому малогомілкової кістки в нижній третині з розривом дистального малогомілкового синдесмозу, яке у відповідності до висновку експерта є тілесним ушкодженням середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Отриманий удар зумовив падіння потерпілого обличчям вниз на ґрунтову дорогу, після чого потерпілий ліг на дорогу лівою частиною тулубу, тоді як обвинувачений витягнув з правої кишені куртки потерпілого мобільний телефон марки «XIAOMI», моделі «Redmi 4 Prime» в корпусі золотистого кольору, Іmei1: НОМЕР_1 , Іmei2: НОМЕР_2 , серійний номер: НОМЕР_3 .

Описаними діями потерпілому завдано майнову шкоду в сумі 2400 грн.

25 лютого 2020 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , керуючись умислом на відкрите викрадення чужого майна, біля будинку АДРЕСА_6 відкрито заволодів мобільним телефоном марки «iPhone», моделі Xr 128 GB в корпусі білого кольору, Іmei1: НОМЕР_4 , Іmei2: НОМЕР_5 , серійний номер: НОМЕР_6 , вартістю 22 223 грн 07 коп., який вирвав з рук потерпілого ОСОБА_13

19 лютого 2020 року, приблизно о 05 годині 20 хв., ОСОБА_6 , керуючись умислом на таємне заволодіння чужим майном, з приміщення літньої кухні на території земельної ділянки під будинком АДРЕСА_7 , куди він проник шляхом ушкодження віконної рами, намагався таємно заволодіти належним потерпілому ОСОБА_14 майном, а саме: батарейним блоком електричної сигарети «Eleaf iStik Pico 75W TC» в корпусі чорного кольору вартістю 299 грн 30 коп., випарником для електронної сигарети «EHPRO ECIHHITY BILLOW V3» вартістю 427 грн 93 коп., електричною м`ясорубкою марки «Saturn» моделі «Saturn Diva, Serial number 1237-01309» вартістю 634 грн 14 коп., жіночими кросівками «Tucino» білого кольору вартістю 2128 грн 25 коп., запальничкою «Zippo BRANDFORD PA/MADE IN U.S.A» вартістю 743 грн 74 коп., зарядним блоком «Meizu 5V 2A (UP0520E)» в корпусі білого кольору вартістю 133 грн 33 коп., яке поклав у полімерний пакет та направився до паркану, але не довів свій злочинний намір до кінця з причин незалежних від нього волі, оскільки був зупинений потерпілим.

Загальна вартість належного потерпілому ОСОБА_14 майна, замах на викрадення якого вчинив обвинувачений, становить 4366 грн 69 коп.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника-адвоката ОСОБА_11 , захисника-адвоката ОСОБА_10 , які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити; прокурора ОСОБА_8 та потерпілу ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційних скарг та вважали, що оскаржуваний вирок суду є законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції під час розгляду цього кримінального провадження зазначених вимог закону дотримався, ретельно дослідив зібрані по справі докази в їх сукупності, надав цим доказам належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано визнав винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України - у відкритому викраденні чужого майна, вчиненому повторно; кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України - нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій); кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України - нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, а також визнав винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України - закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаному з проникненням до житла, не доведеному до кінця з причин, що не залежали від волі особи, яка його вчинила, вчиненому повторно; кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.187 КК України - нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до поданих апеляційних скарг, сторона захисту не погоджуються із засудженням обвинувачених за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України (епізод правопорушення щодо потерпілої ОСОБА_9 ), а тому судом апеляційної інстанції оскаржуваний вирок суду переглядається лише в цій частині.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що під час судового розгляду в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у скоєнні розбійного нападу на ОСОБА_9 , не визнав та пояснив, що ввечері 28 січня 2020 року зі своїми друзями на ім`я ОСОБА_15 та ОСОБА_16 він розпивав пиво неподалік від магазину « АТБ », що розташований по вул.Чарівній в м.Запоріжжі біля зупинки транспорту загального користування «Заводська». Згодом до компанії приєднався ОСОБА_17 , і одразу ОСОБА_16 з ОСОБА_15 відійшли, він же в товаристві ОСОБА_18 направився до нічного кіоску, де вони купили пиво, а потім пішли до аптеки, де ОСОБА_17 купив цитрамон. Після відвідування аптеки вони повернулися до торгівельного комплексу « АТБ » і зайшли до нього. Купивши в цьому магазині пива, на вулиці стали його розпивати. Спілкувалися під час вживання пива близько однієї години, після чого ОСОБА_6 пішов до місця своєї роботи - будинку АДРЕСА_8 , а він став очікувати на ОСОБА_15 з ОСОБА_16 , які так і не повернулися. Почекавши приятелів близько півгодини, він вирішив повертатися додому і по дорозі додому зустрів потерпілу ОСОБА_9 , із рук якої вихватив сумку та побіг. Потерпілу не штовхав та жодного насильства щодо неї не застосовував. Із сумки, яка була великою та нагадувала пляжну, витягнув гаманець, в якому було близько 2000-3000 грн та мобільний телефон, який продав знайомому за 1000 грн. Гроші витратив на власні потреби, сумку викинув. Під час зустрічі з ОСОБА_9 місце на вулиці за магазином «АТБ», де він вчинив злочинне заволодіння її майном, було безлюдним, вони з потерпілою зустрілись в цьому місці, прийшовши до нього з різних боків.

Обвинувачений ОСОБА_6 за епізодом розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_9 своєї вини не визнав та надав такі показання.

Ввечері того дня, до якого відноситься подія злочину, а саме: близько 22 години 30 хвилин, він від будинку АДРЕСА_8 , де розташована сауна і де він підробляв на той час, виконуючи різні доручення власника, прийшов на зупинку транспорту загального користування «Заводська» по вул. Чарівній в м. Запоріжжі з метою відвідати аптеку; на зупинці зустрів сусіда по вулиці ОСОБА_7, якого знає з дитинства останнього. ОСОБА_19 запропонував супроводити його до розташованої неподалік від зупиночного комплексу аптеки, і обвинувачений в його товаристві прослідував до аптеки, де купив олію евкаліпта, м`яти, цитрамон. Після відвідування аптеки вони повернулися до зупинки «Заводська» та пішли в розташований неподалік магазин «АТБ», де купили пива та цигарок. Після цього він направився назад по вул. Кутузова до місця своєї роботи - будинку № 1 по вул. Єрмака , перед цим випивши пива разом з ОСОБА_20 , який залишився в районі зупинки. Цього ж вечора його затримали співробітники поліції та доставили до відділу поліції, де розпитували про місцезнаходження ОСОБА_21 , після чого відпустили цього ж вечора. Наступного дня до нього додому знову приїхали правоохоронці та відвезли до відділу і згодом відпустили. Поліцейські переконували його в необхідності вказати місцезнаходження ОСОБА_22 .

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що, незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за цим епізодом, вина останніх у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, при викладених у вироку суду обставинах, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Мотивуючи свій висновок про винуватість обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, суд першої інстанції послався на докази, що зібрані у встановленому законом порядку, які досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до приписів ст.94 КПК України.

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що пізно ввечері 28 січня 2020 року вона поверталась з роботи додому, а працює вона на автозаправній станції. Вона дочекалась СМС-повідомлення про надходження заробітної плати, вийшла з транспорту загального користування на зупинці «Заводська», так як там розташований банкомат тієї фінансової установи, що обслуговує її зарплатну картку. На зупинці крутився ОСОБА_6 , якого вона запам`ятала, так як в подальшому, протягом цього вечора, кілька разів зіткалася з ним. Біля банкомату неподалік від зупинки, де вона зняла з картки 2800 грн, також опинився ОСОБА_6 . Знявши гроші, вона попрямувала до магазину « АТБ », де також бачила ОСОБА_6 в товаристві іншого хлопця, якого вона впізнає в ОСОБА_7 . В «АТБ», коли клала в споживчий кошик яйця, ОСОБА_7 , проходячи повз неї, заявив: «Досить витрачати мої гроші!». Коли вона вийшла з магазину і направилась додому, за магазином біля будинку АДРЕСА_3 до неї підійшов ОСОБА_6 і сказав: «Сусідка, здравствуй! Давай допоможу!». Вона відповіла, що свої торби вона донесе самостійно, і що покупки зробила у зв`язку з днем народження дитини. ОСОБА_6 запропонував провести її і плівся поряд з нею, тоді як ОСОБА_7 , який обігнав їх і йшов попереду, різко розвернувся та побіг в її бік. Коли підбіг до неї, схопив її за плечі, вдарив кулаком по обличчю, потім по ногам, намагаючись збити з ніг, нарешті повалив на землю. Продукти розсипалися, а нападники били її руками та ногами, доки вона не втратила свідомість, удари наносили обидва. При цьому ОСОБА_6 спочатку не застосовував насильства, а лише дивився збоку, але потім приєднався до побиття, коли його закликав до цього ОСОБА_7 Поки вона була в свідомості, вона намагалась утримати в руках сумку з гаманцем і телефоном, але ОСОБА_6 наніс їй удар та вихопив сумку. Нападники, які заволоділи сумкою з мобільним телефоном та гаманцем, в якому знаходилось 2500 грн, побиваючи її, розривали пакети з продуктами та витягували звідти те, що їм було потрібно. Коли вони втекли з місця події, вона ледь підвелась з землі, дійшла до під`їзду свого будинку, що знаходиться неподалік від будинку, де стався напад, у відсутність телефону через виклик в домофон дісталась дому, розповіла все чоловіку, а той одразу побіг на пошуки зловмисників.

Також, судом першої інстанції досліджені письмові докази, яким надана відповідна правова оцінка, а саме:

- протокол прийняття заяви про вчинене правопорушення від 28 січня 2020 року, згідно з яким потерпіла ОСОБА_9 просить правоохоронні органи притягнути до кримінальної відповідальності невідомих осіб, які в проміжок часу між 00-30 та 01-00 годинами спричинили потерпілій тілесні ушкодження та заволоділи її майном (а.п. 211 т. 6);

- протокол огляду місця події, який тривав з 20 години 42 хвилин до 22 години 10 хвилин 28 січня 2020 року, який містить інформацію про місце вчинення розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_9 , яким є ділянка перед першим під`їздом будинку АДРЕСА_3 , а в фототаблицях до протоколу наявні фотозображення місця пригоди (а.п. 242-250 т. 6);

- висновок експерта № 148 від 20 березня 2020 року, відповідно до якого тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_9 у виді закритого перелому обох кісток правого передпліччя (ліктьової, променевої) є тілесними ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я; синці у лівій та правій ділянках очних ям, підборіддя з розповсюдженням на передню поверхню шиї, в ділянці грудної клітини ліворуч, в ділянках лівого передпліччя є легкими тілесними ушкодженнями, весь комплекс яких міг утворитися від дії тупих предметів внаслідок не менш ніж п`яти травматичних впливів в строк, який не суперечить тому, що зазначений в обставинах справи (а.п. 4-6 т. 7);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відеозапис якого відтворений в судовому засіданні, згідно з яким в особі на фото з порядковим номером 4, яке містить зображення ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_9 впізнала хлопця, який в товаристві з іншим чоловіком вчинив щодо неї розбійний напад, під час якого наніс їй кілька ударів руками та ногами по обличчю і тулубу (а.п. 17-20 т. 7);

- протокол пред`явлення особи для впізнання, відеозапис якого відтворений в судовому засіданні, згідно з яким в особі з табличкою з номером 3, якою є ОСОБА_6 , потерпіла ОСОБА_9 впізнала хлопця, який напав на неї, спричинив насильство та заволодів належним їй майном (а.п. 17-20 т. 7);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно з яким свідок ОСОБА_23 в особі на фото з порядковим номером 2, яке містить зображення ОСОБА_7 , впізнав хлопця, який вночі 27 січня 2020 року в товаристві з іншим чоловіком відвідував магазин «АТБ» за адресою: АДРЕСА_3 . Як зазначив свідок, він беззаперечно впізнає ОСОБА_7 , оскільки той в означений проміжок часу дуже часто відвідував магазин, а також був помічений на спробах здійснити таємне викрадення майна з приміщення торгівельної зали (а.п.28-32 т.7);

- відеозапис з камер відеоспостереження в магазині «АТБ» за адресою: АДРЕСА_3 , відтворений в судовому засіданні, який містить запис перебування в торгівельній залі обвинувачених в той самий час, коли потерпіла ОСОБА_9 робила покупки в зазначеному магазині (а.п. 38-58);

- протокол огляду вказаного відеозапису на стадії досудового розслідування за участю потерпілої ОСОБА_9 , відповідно до якого остання впізнала в обвинувачених під час їх перебування в приміщенні магазину осіб, які вчинили щодо неї розбійний напад та заволоділи належним їй майном;

- в ході слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_9 , відеозапис якого переглянутий під час судового засідання, потерпіла на місці пригоди розповіла про обставини вчиненого щодо неї злочину і показала, яких ударів і в якій кількості та послідовності вона зазнала від зловмисників під час нападу на неї (а.п. 50-63);

- висновок судової товарознавчої експертизи, який підтверджує ринкову вартість мобільного телефону «Redmi Note 7» (а.п. 10-14 т. 7).

Таким чином, з досліджених доказів убачається, що потерпіла як на стадії досудового розслідування так і під час судового розгляду чітко вказала на обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 як на осіб, які вчинили щодо неї розбійний напад.

При апеляційному розгляді потерпіла підтвердила свої показання та зазначила, що саме ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вчинили на неї розбійний напад, в ході якого заподіяли їй тілесні ушкодження, негативні наслідки яких вона відчуває до цього часу, та заволоділи її майном.

Жодних підстав ставити під сумнів правдивість наданих потерпілою показань немає.

Так, показання потерпілої узгоджуються з відомостями з протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно з якими остання впізнала ОСОБА_7 та ОСОБА_6 як осіб, які здійснили щодо неї розбійний напад; з протоколу проведення за її участю слідчого експерименту, в ході якого остання детально розповіла про обставини вчинення щодо неї злочину обвинуваченими, а також з висновками експерта № 148 від 20 березня 2020 року, яким підтверджено наявність у потерпілої тілесних ушкоджень.

Судом досліджено відеозапис з камер відеоспостереження в магазині « АТБ » за адресою: АДРЕСА_3 , який був відтворений в судовому засіданні, та на якому зафіксовано одночасне перебування обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 разом із потерпілою ОСОБА_9 у приміщенні вказаного магазину. При цьому, слід зауважити, що це відбувалось у нічний час та торгівельний зал магазину був майже порожній від відвідувачів. З відеозапису також чітко убачається, як потерпіла здійснює покупки, та, зокрема, перебуває біля прилавку із яйцями, а обвинувачений ОСОБА_7 в цей час проходить повз неї. Зазначене узгоджується з показаннями потерпілої про те, що коли вона клала в споживчий кошик яйця, обвинувачений ОСОБА_7 , проходячи повз неї, вголос сказав фразу: «Досить витрачати мої гроші».

Доводи сторони захисту з приводу того, що досліджений відеозапис не містить інформації щодо вчинення обвинуваченими самого розбійного нападу щодо потерпілої ОСОБА_9 , не є слушними, оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , відповідно до обвинувального акту, скоїли розбійний напад на потерпілу не у приміщенні вказаного магазину, а тому є зрозумілим, що на відеозаписі не буде зафіксовано самої події злочину. Разом з цим, вказаним записом повністю підтверджено показання потерпілої щодо послідовності подій, в т.ч. подій, що передували вчиненому на нею обвинуваченими розбійного нападу.

Окрім того, вказаний відеозапис не є єдиним доказом вини обвинувачених, він повністю узгоджується з іншими доказами, наданими стороною обвинувачення.

Версія сторони захисту про те, що обвинувачений ОСОБА_6 на момент події злочину знаходився на роботі, нічим не підтверджується, а навпаки - спростовується вищевказаними доказами.

Перевіряючи доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про недопустимість як доказу протоколу пред`явлення особи для впізнання, колегія суддів звертає увагу на таке.

Як убачається з матеріалів провадження, прокурором було у встановленому законом порядку надано суду вищевказаний доказ, який був досліджений судом під час судового розгляду. В цей же час, жоден учасник провадження до суду із клопотанням про визнання цього доказу недопустимим не звертався. Будь-яких заперечень проти його долучення до матеріалів провадження від учасників провадження також не надходило. Вищевказані протоколи пред`явлення особи для впізнання складені уповноваженою на те особою та з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому підстав для визнання відомостей, що містяться в цих протоколах, недопустимими доказами, колегія суддів не убачає.

Посилання сторони захисту на недоведеність того, що потерпіла отримала тілесні ушкодження саме від умисних дій обвинувачених, не є переконливими, виходячи з такого.

Матеріали провадження не містять якихось об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що потерпіла отримала вищевказані тілесні ушкодження за інших обставин.

Згідно з висновком експерта №148 від 20 березня 2020 року, за результатом проведення судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_9 було встановлено наявність у останньої тілесних ушкоджень. Водночас, наведений опис розташування ушкоджень та характер їх нанесення співпадають з механізмом їх нанесення та локалізацією, описаним потерпілою під час проведення слідчого експерименту. До того ж, у висновку зазначено, що давність утворення ушкоджень не суперечить терміну, зазначеному в обставинах справи.

Враховуючи викладене, у колегії суддів не виникає жодних сумнівів в тому, що тілесні ушкодження, описані у висновку експерта, потерпілій були нанесені саме обвинуваченими.

Отже, зміст оскаржуваного вироку свідчить про те, що суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував усі обставини, які відповідно до вимог ст.91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та за наслідками розгляду провадження зробив висновки, які фактичним обставинам відповідають.

Покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 призначено з дотриманням вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості та фактичних обставин вчинених останніми кримінальних правопорушень, відомостей про особу кожного з обвинувачених. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинувачених, суд визнав сприяння ОСОБА_7 та ОСОБА_6 суду у встановленні фактичних обставин справи по епізодам, причетність до яких вони не оспорювали та детально розповіли про обставини вчинення злочинів.

Обставин, які обтяжують покарання обвинувачених, судом не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає оскаржуваний вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим і підстав для задоволення апеляційних скарг сторони захисту не убачає, оскільки доводи, викладені в цих скаргах, правильності висновків суду не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404-405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 з доповненнями, захисника-адвоката ОСОБА_11 , захисника-адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22 червня 2023 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.187 КК України, та ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.187, ч.2 ст.187 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4