Справа № 369/1333/24
Провадження №1-кс/369/386/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2024 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , слідчого у кримінальному провадженні - заступника начальника СВ ВП № 1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 , підозрюваних ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого у кримінальному провадженні - заступника начальника СВ ВП № 1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 , погоджене старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні - керівником Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_8 про встановлення строку ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000010 від 26.01.2022 року, за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До провадження слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 надійшло клопотання слідчого у кримінальному провадженні - заступника начальника СВ ВП № 1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 , погоджене старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні - керівником Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_8 про встановлення строку ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000010 від 26.01.2022 року, за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у провадженні СВ відділу поліції №1 Бучанського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке 26.01.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України.

Встановлено, що 12.07.2020 близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу озера в с. Малютянка Фастівського району Київської області, де в той же час перебував раніше незнайомий їм неповнолітній ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким у них раптово виник словесний конфлікт через висловлене ОСОБА_11 зауваження останнім, в результаті якого у ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 виник злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, цього ж дня близько 22 годин 20 хвилин пішли додому до ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , де повідомили ОСОБА_12 та ОСОБА_6 про свої наміри, на які останні погодилися та взявши з дому дерев`яну биту останні пішли до озера за адресою: АДРЕСА_2 .

В подальшому, того ж дня, близько 23 години 00 хвилин ОСОБА_9 , діючи спільно з ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на завдання потерпілому ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність - здоров`я людини, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшли до останнього та в присутності ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , які спостерігали за навколишньою обстановкою задля перешкоджання стороннім особам припинити їх незаконні дії, в той час, коли ОСОБА_5 , керуючись спільним умислом, завдав потерпілому близько 4 ударів кулаками рук в область лобної ділянки голови.

Після чого, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 почергово нанесли кожен по одному удару кулаком руки в область потиличної ділянки голови потерпілого ОСОБА_11 .

В подальшому, реалізовуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_12 та ОСОБА_6 підійшли до ОСОБА_11 та утримували його, тим самим долаючи його волю до опору, а ОСОБА_9 та ОСОБА_10 спостерігали за навколишньою обстановкою задля перешкоджання стороннім особам припинити їх незаконні дії, в той час, коли ОСОБА_5 з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень нанесених способом, що має характер особливого мучення щодо ОСОБА_11 , які виразилися у багаторазовому нанесенні ударів по різним частинам тіла, завдав удари кулаком в область лівого передпліччя та один удар в область задньої поверхні грудної клітки ОСОБА_11 . Після чого, ОСОБА_5 , взявши в праву руку, принесену з собою дерев`яну биту, наніс ОСОБА_11 один удар по правій задній частині передпліччя, не менше 3 ударів по лівій та правій задньо-бокових поверхнях грудної клітки, один удар в поперекову область та не менше 3 ударів по задній поверхні правого стегна.

Від отриманих ударів ОСОБА_11 втратив рівновагу та впав на коліна і почав благати, щоб останні припинили його бити та не вбивали. Однак, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, спрямований на завдання тілесних ушкоджень потерпілому, тримаючи дерев`яну биту в правій руці наніс нею ОСОБА_11 ще 3 удари по животу з права та 1 удар по задній поверхні грудної клітки в області хребта, після чого неповнолітній ОСОБА_11 впав на землю, втративши свідомість та в подальшому помер.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи ГБ СМЕ МОЗ України № 1/23 від 14.08.2023 встановлено: при судово-медичному дослідженні трупа неповнолітнього ОСОБА_11 та гістологічних препаратів були виявлені морфологічні ознаки раптової зупинки серця, ознаки гострої альвеолярної і фокальної емфіземи та ознаки реакції на стрес у вигляді початкового перерозподілу крові у тканині нирки, деліпідизації кори наднирників і вогнищевих дрібних крововиливів в їх мозковому шарі. В той же час не були виявлені ознаки, які б вказували на наявність черепно-мозкової травми, забій серця та травматизацію рефлексогенних зон, що могло б обумовити рефлекторну зупинку серця.

Також, під час проведення даної комісійної судово-медичної експертизи встановлено, що під час подій, які відбувалися 12.07.2020 у неповнолітнього ОСОБА_11 в розумінні такого визначення «тілесного ушкодження», як порушення анатомічної цілісності тканин, органів та їх функції, що виникає як наслідок дії психічного зовнішнього ушкоджуючого фактору, виникла (існує прямий причинно-наслідковий зв`язок) гостра реакція на стресову ситуацію з розвитком гострої серцево-легеневої недостатності. Неповнолітній ОСОБА_11 шляхом розвитку гострої реакції на стресову ситуацію, отримав тілесне ушкодження у вигляді гострої серцево-легеневої недостатності, яке призвело до настання його смерті, а отже, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 р. № 6, зареєстрованих Міністерством юстиції України 26 липня 1995р. за № 255/791, узгоджених з Верховним Судом України, Генеральною прокуратурою України, Службою безпеки України, Міністерством внутрішніх справ України, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження.

При судово-медичній експертизі трупа неповнолітнього ОСОБА_11 було виявлено:

синці - в лобній області по центру та зліва (3); в лобній області справа (1); на волосистій частині потиличної області в нижній її частині зліва та справа (2); в області правого зап`ястка (1); на передній черевній стінці справа в проекції передньої верхньої ості правої клубової кістки (3); на передній поверхні області лівого плечового суглоба (1); на задній поверхні грудної клітки (1); на правій та лівій сідницях (2); відповідно до ушкоджень вогнищеві крововиливи в м`які тканини; на задній поверхні правого передпліччя в середній третині (1); на зовнішній поверхні правого стегна в нижній третині (1); на задній поверхні грудної клітки в верхній третині по ходу хребта (1); на правій задньо-боковій поверхні грудної клітки (1); на лівій задньо-боковій поверхні грудної клітки (1); в поперековій області по центру (1); на задній поверхні правого стегна в верхній та середній третинах (2); на задній поверхні правого стегна в верхній третині (1); на правій боковій поверхні грудної клітки в нижній третині (1); відповідно до ушкоджень вогнищеві крововиливи в м`які тканини;

садна - на тильній поверхні проксимальної фаланги 2-го пальця правої кисті (1), на задній поверхні лівого плеча в верхній третині (1); садна на фоні синців на внутрішній поверхні правого передпліччя в середній третині (1); на задній поверхні області лівого ліктьового суглоба (1); на задньо-внутрішній поверхні області лівого ліктьового суглоба (5); відповідно до ушкоджень вогнищеві крововиливи в м`які тканини;

неповний перелом 8-го ребра справа з вогнищевими крововиливами в м`які тканини.

Крім цього, 12.07.2020 близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу озера в с. Малютянка Фастіського району Київської області, де в той же час перебував раніше незнайомий їм неповнолітній ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким у них раптово виник словесний конфлікт через висловлене ОСОБА_11 зауваження останнім, в результаті якого у ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 виник злочинний умисел на катування потерпілого ОСОБА_11 , тобто на заподіяння фізичних страждань, шляхом вчинення насильницьких дій, з метою його покарати за вчинені ним дії, а саме за висловлене зауваження.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, цього ж дня близько 22 годин 20 хвилин пішли додому до ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , де повідомили ОСОБА_12 та ОСОБА_6 про свої наміри, на які останні погодилися та взявши з дому дерев`яну биту останні пішли до озера за адресою: АДРЕСА_2 .

В подальшому, того ж дня, близько 23 години 00 хвилин ОСОБА_9 діючи спільно за попередньою змовою з ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на катування потерпілого ОСОБА_11 , а саме на умисне заподіяння фізичного страждання, шляхом вчинення насильницьких дій відносно нього з метою покарати його, підійшли до неповнолітнього ОСОБА_11 та в присутності ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , які спостерігали за навколишньою обстановкою задля перешкоджання стороннім особам припинити їх незаконні дії, в той час, коли ОСОБА_5 , керуючись спільним умислом, завдав потерпілому близько 4 ударів кулаками рук в область лобної ділянки голови.

Після чого, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 почергово нанесли кожен по одному удару кулаком руки в область потиличної ділянки голови потерпілого ОСОБА_11 .

В подальшому, реалізовуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_12 та ОСОБА_6 підійшли до ОСОБА_11 та утримували його, тим самим долаючи його волю до опору, а ОСОБА_9 та ОСОБА_10 спостерігали за навколишньою обстановкою задля перешкоджання стороннім особам припинити їх незаконні дії, в той час, коли ОСОБА_5 з метою нанесення тілесних ушкоджень нанесених способом, що має характер особливого мучення щодо ОСОБА_11 , які виразилися у багаторазовому нанесенні ударів по різним частинам тіла, завдав удари кулаком в область лівого передпліччя та один удар в область задньої поверхні грудної клітки ОСОБА_11 . Після чого, ОСОБА_5 , взявши в праву руку, принесену з собою дерев`яну биту, наніс ОСОБА_11 один удар по правій задній частині передпліччя, не менше 3 ударів по лівій та правій задньо-бокових поверхнях грудної клітки, один удар в поперекову область, та не менше 3 ударів по задній поверхні правого стегна.

Від отриманих ударів ОСОБА_11 втратив рівновагу та впав на коліна і почав благати, щоб останні припинили його бити та не вбивали.

Однак, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, спрямований на заподіяння потерпілому сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання за висловлені потерпілим зауваження, з метою покарати потерпілого, у присутності друзів та знайомих потерпілого, тримаючи дерев`яну биту в правій руці, наніс нею ОСОБА_11 ще 3 удари по животу з права та 1 удар по задній поверхні грудної клітки в області хребта, після чого неповнолітній ОСОБА_11 впав на землю, втративши свідомість та в подальшому помер.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи ГБ СМЕ МОЗ України № 1/23 від 14.08.2023 встановлено, що під час подій, які відбувалися 12.07.2020 у неповнолітнього ОСОБА_11 в розумінні такого визначення «тілесного ушкодження», як порушення анатомічної цілісності тканин, органів та їх функції, що виникає як наслідок дії психічного зовнішнього ушкоджуючого фактору, виникла (існує прямий причинно-наслідковий зв`язок) гостра реакція на стресову ситуацію з розвитком гострої серцево-легеневої недостатності. Неповнолітній ОСОБА_11 шляхом розвитку гострої реакції на стресову ситуацію, отримав тілесне ушкодження у вигляді гострої серцево-легеневої недостатності, яке призвело до настання його смерті, а отже, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 р. № 6, зареєстрованих Міністерством юстиції України 26 липня 1995 р. за № 255/791, узгоджених з Верховним Судом України, Генеральною прокуратурою України, Службою безпеки України, Міністерством внутрішніх справ України, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження.

При судово-медичній експертизі трупа неповнолітнього ОСОБА_11 було виявлено:

синці - в лобній області по центру та зліва (3); в лобній області справа (1); на волосистій частині потиличної області в нижній її частині зліва та справа (2); в області правого зап`ястка (1); на передній черевній стінці справа в проекції передньої верхньої ості правої клубової кістки (3); на передній поверхні області лівого плечового суглоба (1); на задній поверхні грудної клітки (1); на правій та лівій сідницях (2); відповідно до ушкоджень вогнищеві крововиливи в м`які тканини; на задній поверхні правого передпліччя в середній третині (1); на зовнішній поверхні правого стегна в нижній третині (1); на задній поверхні грудної клітки в верхній третині по ходу хребта (1); на правій задньо-боковій поверхні грудної клітки (1); на лівій задньо-боковій поверхні груд ної клітки (1); в поперековій області по центру (1); на задній поверхні правого стегна в верхній та середній третинах (2); на задній поверхні правого стегна в верхній третині (1); на правій боковій поверхні грудної клітки в нижній третині (1); відповідно до ушкоджень вогнищеві крововиливи в м`які тканини;

садна - на тильній поверхні проксимальної фаланги 2-го пальця правої кисті (1), на задній поверхні лівого плеча в верхній третині (1); садна на фоні синців на внутрішній поверхні правого передпліччя в середній третині (1); на задній поверхні області лівого ліктьового суглоба (1); на задньо-внутрішній поверхні області лівого ліктьового суглоба (5); відповідно до ушкоджень вогнищеві крововиливи в м`які тканини;

неповний перелом 8-го ребра справа з вогнищевими крововиливами в м`які тканини.

Згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи КЗ ЛОР Львівське обласне бюро СМЕ №78 від 16.09.2021 термін «страждання» не є медичним терміном, у зв`язку з чим дати категоричну відповідь на запитання членам комісії не надається можливим. Однак, слід зазначити, що удари по тілу тупими предметами з силою, що залишають на тілі тілесні ушкодження (в даному випадку множинні синці та садна з підшкірними гематомами у вигляді крововиливів в місцях їх розташування) супроводжуються значно вираженим відчуттям фізичної болі, психоемоційним стресом, тим більше у такій кількості - 33 удари, та призводять до фізичного навантаження та психоемоційного збудження.

26.01.2022 відомості за вказаним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000010 з правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України.

20.10.2023 року у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України, слідчим у кримінальному провадженні за погодженням з процесуальним керівником ОСОБА_10 , ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні зазначених вище кримінальних правопорушень. ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні зазначених вище кримінальних правопорушень 21.10.2023 року.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_10 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Постановою керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області від 18.12.2023 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 20.01.2024 року включно.

Так, за доручення старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні - керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області слідчим у кримінальному провадженні сторону захисту було повідомлено про завершення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 08.01.2024 та надано доступ до матеріалів досудового розслідування для ознайомлення в порядку ст. 290 КПК України.

Станом на момент подачі клопотання сторона захисту в особі захисника підозрюваних ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , ознайомився лише з частиною матеріалів досудового розслідування, а саме: з томом №2 даного кримінального провадження. Підозрювані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ознайомилися з томом №1 та №2 даного кримінального провадження, а підозрюваний ОСОБА_12 не ознайомлювався взагалі з матеріалами кримінального провадження.

Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Право на ознайомлення з усіма матеріалами досудового розслідування гарантує реалізацію конституційного права підозрюваного на отримання інформації, зокрема, щодо суті пред`явленого обвинувачення та стану розгляду справи, а також забезпечує підозрюваному чи його захиснику можливість підготувати захист від пред`явленого обвинувачення.

Отже, право на ознайомлення із матеріалами досудового розслідування та право на отримання інформації про закінчення розслідування у кримінальному провадженні є складовими конституційного права на захист.

Водночас, ознайомлення підозрюваного чи його захисника з матеріалами досудового розслідування є елементом кримінального судочинства і його порядок відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України визначається законами України.

Конституційний суд України вважає, що положення КПК України щодо визначення сторонами строку для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини та з підпунктом «b» пункту 3 статті 6 Конвенції, відповідно до якого кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право мати час і можливості для підготовки свого захисту.

Кримінальний процесуальний кодекс України не містить поняття «затягування процесу ознайомлення з матеріалами кримінального провадження», зазначений інститут кримінального судочинства є оціночною категорією і в кожному разі, з огляду на практику Європейського союзу з прав людини, вирішується судом в залежності від конкретних обставин.

В той же час Європейський Суд неодноразово зазначав, що право на захист не є абсолютним, а за змістом ст. 6 Конвенції прийнятними є лише вкрай необхідні заходи, які обмежують право на захист (рішення від 23.04.1997 у справі «ван Мехелен та інші проти Нідерландів», від 25.09.2008 у справі «Полуфакін і Чернишов проти Росії»).

У рішенні Конституційного Суду України від 18 січня 2012 року (справа про ознайомлення обвинуваченого і захисника з матеріалами кримінальної справи) з посиланням на рішення Європейського суду з прав людини, вказано, що у рішенні від 18 лютого 2010 року у справі «Гаважук проти України» Європейський суд визнав, що можливість обвинуваченого ознайомитися з матеріалами справи протягом п`яти днів є достатнім часом у цій справі в розумінні підпункту «b» п. 3 ст. 6 Конвенції. (обставини справи «Гаважук проти України» були наступними: 29 березня 2001 р. заявник разом із своїм захисником були повідомлені про те, що його обвинувачують у вчиненні вбивства з обтяжуючими обставинами та крадіжки. Їм була надана можливість ознайомитися з матеріалами справи протягом 5 днів. Проте, обвинувальний висновок містив ті самі обвинувачення і ґрунтувався на тих самих фактах, з якими заявник раніше знайомився. А тому, Суд дійшов висновку, що заявнику було надано достатньо часу для підготовки позиції захисту (п. 74)).

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду.

Розглядаючи критерій складності кримінального провадження в контексті практики Європейського суду, то слід зазначити, що при визначенні ступеня складності справи Європейський суд враховує такі фактичні і правові обставини: характер і тяжкість вчинених особою злочинів; кількість злочинних епізодів і кількість злочинів, які розглядаються в рамках однієї справи; віддаленість, з точки зору часу, між фактами, що є предметом розгляду у судовому процесі, і самим судовим процесом; кількість свідків та інші проблеми, які виникають у зв`язку із збиранням показань свідків.

Згідно Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 11 від 17.10.2014 року «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» з урахуванням практики Європейського суду з прав людини складність кримінального провадження визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження; кількості учасників провадження (потерпілих, свідків тощо); правової кваліфікації кримінального правопорушення; наявності на момент початку досудового розслідування відомостей щодо конкретної особи, яка ймовірно вчинила кримінальне правопорушення; характеру обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні; меж доказування; обсягу матеріалів досудових розслідувань, що об`єднані в одному провадженні; необхідності призначення експертиз, їх складності; обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для всебічного та повного дослідження обставин кримінального правопорушення; необхідності отримання міжнародної допомоги в рамках кримінального провадження тощо.

Так, ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та ОСОБА_6 підозрюються у вчиненні тяжких злочинів, обсяг матеріалів досудового розслідування кримінального провадження налічують 7 томів, в тому числі відеозаписи проведення слідчих дій.

Однак, слід зазначити, що більша частина матеріалів досудового розслідування наявна у сторони захисту, оскільки частину матеріалів стороною захисту було отримано як додатки до клопотання про застосування запобіжного заходу, а частина матеріалів знаходиться у сторони захисту з виділеного кримінального провадження за ч. 4 ст. 296 КК України. Тобто більша частина матеріалів досудового розслідування наявна у сторони захисту.

Так, у справі «Смирнова проти Росії» (Smirnova v. Russia) Європейський суд зазначив, що пред`явлені особам обвинувачення не були особливо складними, тому розслідування не повинно було тривати роками (стосовно п. О. Смирнової - 9 років 2 місяці 4 дні, І. Смирнової - 2 роки 5 місяців 27 днів). Попри усі труднощі у справі, тривалість її розгляду не відповідала вимозі розумності, що міститься у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Розглядаючи критерій поведінки учасників кримінального провадження, то на думку Європейського суду, цей критерій полягає у будь-якому небажанні обвинуваченого співпрацювати з державними компетентними органами або опір їм у здійсненні правосуддя у справі. Така обставина, вважає Європейський суд, має братися до уваги при встановленні розумності строку судового розгляду («Бомартен проти Франції» (Beaumartin v. France).

Згідно Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №11 від 17.10.2014 року «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення», то оцінюючи поведінку учасників кримінального провадження, слід враховувати належне виконання ними своїх процесуальних обов`язків (зокрема, щодо явки за викликом слідчого, прокурора, судовим викликом; дотримання умов обраного запобіжного заходу; надання у передбачених законом випадках доказів тощо); існування випадків зловживання процесуальними правами тощо. При цьому слід враховувати, що використання процесуальних прав, зокрема, заявлення клопотань, скарг, не може розцінюватися як перешкоджання здійсненню провадження, за винятком випадків, коли йдеться про зловживання правом.

Так, процесуальна поведінка сторони захисту в особі захисника ОСОБА_7 є неналежною, оскільки захисник ОСОБА_7 намагається затягнути ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, не прибуває для ознайомлення з матеріалами до органу досудового розслідування, а підозрюваний ОСОБА_12 взагалі не ознайомився з жодним аркушем матеріалів, пославшись в телефонній розмові зі слідчим на те, що не може доїхати до відділу поліції, бо не має коштів на таксі.

Відмова підозрюваного ОСОБА_10 зафіксована на відеозапис слідчим.

Враховуючи викладене, сторона обвинувачення вважає, що процесуальна поведінка сторони захисту в особі підозрюваного ОСОБА_12 та захисника підозрюваних ОСОБА_12 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , є неналежною та такою, що затягує направлення обвинувального акту до суду та порушує права інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні.

Розглядаючи критерій спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень, то Європейський суд вважає, що у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції важливе тільки те зволікання, яке тим чи іншим чином залежить від держави («Меріт проти України» (Merit v. Ukraine). Якщо в розгляді справи бере участь державний орган, то затримка з його боку при наданні доказів ставиться в провину держави. Якщо затримка відбувається з вини приватної сторони, держава не несе за це прямої відповідальності.

У постанові пленуму ВССУ від 17 жовтня 2014 р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» зазначається, що, визначаючи межі перебігу таких строків, слід враховувати як період досудового розслідування, так і період судового розгляду і апеляційне провадження. При цьому перебіг строків у кримінальному провадженні починається з часу, коли особі повідомлено про підозру або з моменту затримання особи за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, а закінчується у момент, коли вирок набрав законної сили або кримінальне провадження закрито в цілому або щодо конкретної особи.

Слід зазначити, що протягом всього періоду здійснення досудового розслідування слідчим було вжито всіх необхідних заходів для повного, всебічного та неупередженого здійснення досудового розслідування. Натомість сторона захисту намагається уникнути направлення справи до суду, зловживаючи своїми процесуальними правами та затягуванням строків проведення досудового розслідування.

Європейський суд з прав людини питання адекватності часу та можливостей, наданих для підготовки захисту, пропонує вирішувати в контексті обставин кожної конкретної справи (п. 66 рішення від 21 жовтня 2010 року у справі «Корнєв і Карпенко проти України»).

Так у справі «Кемпбелл і Фелл (Campbell and Fell) проти Сполученого Королівства» (рішення від 28 червня 1984 р.) заявник скаржився на те, що він не був достатньо проінформований про пред`явлені звинувачення, так як його повідомили лише за 5 днів до початку судового розгляду (п. 63). Суд, враховуючи простоту звинувачень щодо заявника (дисциплінарні порушення правил внутрішнього розпорядку тюрми), дійшов висновку, що у нього було «достатньо часу» для підготовки свого захисту (п. 98).

А у справі «Хусейн та інші (Huseyn and others) проти Азербайджану» (рішення від 26 липня 2011 р.) Суд визнав порушення підпункту «b» п. 3 ст. 6 Конвенції, відмітивши, що матеріали обвинувачення були досить великими і включали, поміж іншого, більше 6200 сторінок документів у 22 томах та відео свідчення, записані на 22 відеокасетах. Вивчення такого великого обсягу матеріалів вимагає значного часу для ознайомлення. А тому, Суд, дійшов висновку про наявність серйозних проблем з адекватністю і відповідністю часу і способів, наданих захисту для ознайомлення (пункти 174-178).

У справі «Шопс (Schops) проти Німеччини» (рішення від 13 лютого 2001 р.) Суд не визнав порушення підпункту «b» п. 3 ст. 6 Конвенції, так як всі томи справи (132 основних і 2 додаткових - близько 16 000 сторінок в цілому) були направлені адвокату за три тижні до прийняття рішення про продовження попереднього ув`язнення заявника (п.54). При цьому, слід зауважити, що адвокат під час досудового розслідування мав доступ до основних матеріалів, які складали 132 томи в цілому (п. 24).

Як зазначалось вище, обсяг матеріалів кримінального провадження налічує 7 томів та відеозаписи проведення слідчих дій, більша частина з яких наявна у сторони захисту під час вручення додатків до клопотань про застосування запобіжного заходу, а також під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, з якого було виділено матеріали в дане кримінальне провадження, а отже строк ознайомлення з матеріалами кримінального провадження до 01.02.2024 включно, є розумним строком і дає можливість стороні кримінального провадження належним чином реалізувати своє право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та підготувати відповідну позицію захисту.

Враховуючи викладене, орган досудового розслідування вважає за доцільне обмежити сторону захисту в особі підозрюваного ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 та захисника підозрюваних - адвоката ОСОБА_7 в ознайомленні з матеріалами досудового розслідування строком до 21.02.2024 включно з дня винесення ухвали слідчим суддею.

Дана позиція не суперечить положенням ст. 290 КПК України та не порушує права на захист. Так, колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду України у постанові від 10.12.2019 (справа №132/185/18) зазначила, що ознайомлення з матеріалами досудового розслідування є правом, а не обов`язком сторони захисту, тому нереалізація стороною захисту зазначеного права за умови належного виконання стороною обвинувачення приписів ст. 290 КПК України в частині надання доступу до матеріалів досудового розслідування, не є підставою для визнання доказів недопустимими.

На підставі вище наведеного, заступник начальника СВ ВП № 1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 просила слідчого суддю встановити строк для ознайомлення підозрюваних ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 та захисника підозрюваних - адвоката ОСОБА_7 з матеріалами досудового розслідування № 0000010 від 26.01.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України, обмеживши в ознайомленні сторону захисту з матеріалами досудового розслідування до 21.02.2024 включно з дати винесення ухвали слідчим суддею.

Прокурор в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав, просив слідчого суддю його задовольнити.

Заступник начальника СВ ВП № 1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області в судовому засіданні вимоги клопотання підтримала, просила слідчого суддю його задовольнити.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, просив слідчого суддю у його задоволенні відмовити.

Захисник в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, просила у його задоволенні відмовити.

Заслухавши доводи прокурора, заперечення підозрюваного і захисника, слідчий суддя доходить до наступного висновку.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

У провадженні СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000010 від 26.01.2022 року, за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України.

Слідчим в порядку ст. 290 КПК України, підозрюваному та його захиснику повідомлено про завершення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, визнано зібрані під час розслідування докази достатніми для складання обвинувального акту, у зв`язку із чим стороні кримінального провадження відкрито матеріали та надано доступ до вказаних матеріалів.

Відповідно до вимог ст. 290 КПК України, після завершення досудового розслідування прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати, зокрема, стороні захисту доступ до матеріалів досудового розслідування, з забезпеченням права робити копії або відображення матеріалів.

Право на ознайомлення з усіма матеріалами досудового розслідування гарантує реалізацію конституційного права підозрюваного на отримання інформації, зокрема, щодо суті пред`явленого обвинувачення та стану розгляду справи, а також забезпечує підозрюваному чи його захиснику можливість підготувати захист від пред`явленого обвинувачення.

Конституційний Суд України у рішенні по справі № 1-4/2012 про ознайомлення обвинуваченого і захисника з матеріалами кримінальної справи зазначив, що право на таке ознайомлення не є абсолютним. Ознайомлення обвинуваченого чи його захисника з матеріалами справи в межах розумних строків відповідає завданням кримінального судочинства, визначеним у ст. 2 КПК України, що з одного боку забезпечує реалізацію прав і свобод людини і громадянина, а з іншого - вимагає від особи відповідальної поведінки, зумовленої законними потребами, інтересами інших осіб (зокрема, потерпілого) та суспільства в цілому.

Згідно із ст. 290 КПК України, у разі зволікання при ознайомленні з матеріалами, до яких надано доступ, слідчий суддя за клопотанням сторони кримінального провадження з урахуванням обсягу, складності матеріалів та умов доступу до них зобов`язаний встановити строк для ознайомлення з матеріалами, після спливу якого сторона кримінального провадження або потерпілий вважаються такими, що реалізували своє право на доступ до матеріалів.

Враховуючи положення ст. 290 КПК України, те, що стороною обвинувачення було належним чином забезпечено доступ до матеріалів кримінального провадження з 08.01.2024 року, період часу коли підозрюваний міг знайомитися та дату судового розгляду клопотання (19.02.2024 року), слідчий суддя вважає, що підозрюваному та його захиснику було надано достатній час для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Доказів поважності причин, з яких підозрюваний не зміг ознайомитися з всіма матеріалами кримінального провадження протягом вказаного періоду слідчому судді не надано.

З метою забезпечення права підозрюваних на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання задовольнити та встановити строк на ознайомлення до 21.02.2024 року (включно), який є достатнім, з врахуванням наведених вище обставин, для завершення ознайомлення з всіма матеріалами кримінального провадження.

Керуючись вимогами ст. ст. 290, 303 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні - заступника начальника СВ ВП № 1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 , погоджене старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні - керівником Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_8 про встановлення строку ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000010 від 26.01.2022 року, за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України - задовольнити.

Встановити строк до 21.02.2024 року (включно), протягом якого підозрювані: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та захисник підозрюваних ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 - ОСОБА_7 , захисник підозрюваного ОСОБА_6 - ОСОБА_14 повинні ознайомитися з матеріалами кримінального провадження № 0000010 від 26.01.2022 року, за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України.

Роз`яснити, що після спливу вказаного строку підозрювані: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та захисник підозрюваних ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 - ОСОБА_7 , захисник підозрюваного ОСОБА_6 - ОСОБА_14 вважаються такими, що повністю реалізували своє право на доступ до матеріалів кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1