Дата документу 18.03.2024 Справа № 333/312/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/312/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/188/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 303 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю заявника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 2 лютого 2024 року, якою відмовлено у задоволенні його скарги на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

В С Т А Н О В И Л А:

10 січня 2024 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування своєї скарги вказував, що на розгляді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження №0000640 від 23 серпня 2022 року відносно нього за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. Під час дослідження в суді протоколу обшуку житла від 24 січня 2023 року та перегляду відеозапису проведення обшуку було встановлено факт фальсифікації слідчим ДБР протоколу обшуку від 24 січня 2023 року, а саме внесення до протоколу обшуку житла речей, які в житлі не знаходилися, а були записані слідчим безпосередньо перед обшуком житла. Вказані речі слідчий ДБР вилучив у затриманого раніше, заніс їх до житла і під час оформлення протоколу обшуку незаконно вписав їх до такого документу як то нібито відшукані в квартирі. Зазначені протиправні дії слідчого задокументовані у відеозаписі проведення обшуку житла, який досліджений та переглянутий у суді. 15 грудня 2023 року він направив до Запорізької обласної прокуратури повідомлення про скоєння слідчим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України. 5 січня 2024 року він отримав відповідь від Запорізької обласної прокуратури від 26 грудня 2023 року, з якої вбачається, що його заяву передано за належністю до ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі. До теперішнього часу уповноваженою особою ТУ ДБР у м. Мелітополі інформація викладена в повідомленні про вчинення злочину до ЄРДР не внесена, досудове розслідування не розпочато.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 2 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 з мотивів того, що доводи, викладені у заяві останнього про вчинення кримінального правопорушення ґрунтуються на суб`єктивній оцінці та зводяться до незгоди із тактикою проведення окремих слідчих та процесуальних дій під час досудового розслідування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою зобов`язати посадових осіб ТУ ДБР у м. Мелітополі внести відомості за його заявою до ЄРДР за ст. 366 КК України, надати заявнику витяг з ЄРДР та почати досудове розслідування.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що ним в повідомленні було зазначено правову кваліфікацію злочину, передбаченого ст. 366 КК України, об`єктивні та суб`єктивні ознаки, які полягали у внесенні в офіційний документ, який є протоколом обшуку приміщення, неправдивих відомостей, тобто внесення відомостей, які не відповідають дійсності.

Зазначає, що в його повідомленні ним було наведено джерела, які підтверджують викладену ним інформацію про злочин, зокрема, відеофіксація проведення обшуку, дані з`єднань терміналу, який вилучено при затриманні, згідно яких термінал 24 січня 2023 року не перебував в зазначеному житлі за даними геолокації, а також інші дані.

Крім того вказує, що слідчий ТУ ДБР у м. Мелітополі ніякої перевірки його повідомлення про злочин не проводив, як передбачено ч. 3 ст. 214 КПК України, пояснень в тому числі від нього як заявника слідчий не відбирав.

Звертає увагу на те, що на судовому розгляді у суді першої інстанції представник ТУ ДБР у м. Мелітополі був відсутній, ніяких обґрунтувань та підстав невнесення відомостей до ЄРДР не надав, а суд у винесенні свого рішення опирався лише на лист ТУ ДБР у м. Мелітополі, де без обґрунтування лише зазначено про відсутність в його повідомленні об`єктивних даних, які б свідчили про можливе вчинення злочину.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та вказав, що в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя допустив невідповідність висновків фактичним обставинам. Зазначив, що слідчим суддею не враховані висновки Великої палати Верховного Суду. Крім того вказав, що слідчий суддя підтвердив обставини, які зазначені в його скарзі, представник ДБР до суду першої інстанції не з`явився, заперечень на його скаргу не надав. Зазначив, що речі, які були в нього вилучені, до протоколу затримання не були занесені, а було вказано, що їх вилучено у житлі.

Представником ДБР, розташованого у м. Мелітополі, подано клопотання про розгляд апеляційної скарги ОСОБА_6 у його відсутність, просив відмовити у її задоволенні, оскільки звернення останнього не місить достатніх об`єктивних даних, які б вказували на вчинення кримінального правопорушення працівниками ДБР.

Враховуючи, що відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, неявка учасників провадження не перешкоджає проведенню розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без участі прокурора та представника ДБР, розташованого у м. Мелітополі.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30 червня 2020 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.

Це є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є наявність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину, фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Також Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа №761/20985/18, провадження 51-8007км18) наголосив, якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правосуддя.

Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Як випливає зі змісту скарги ОСОБА_6 , на розгляді в Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження відносно нього, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. Під час дослідження в суді протоколу обшуку житла від 24 січня 2023 року та перегляду відеозапису проведення обшуку заявник виявив факт фальсифікації слідчим ДБР ОСОБА_7 протоколу обшуку від 24 січня 2023 року, а саме внесення до вказаного документу до переліку речей, які в житлі не знаходились та були занесені слідчим безпосередньо перед обшуком житла. Зазначені речі слідчий ОСОБА_7 вилучив в нього раніше, як у затриманого. 15 грудня 2023 року ним до Запорізької обласної прокуратури було направлено повідомлення про вчинення слідчим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України. Станом на момент подання скарги, відомості, викладені ним в його повідомленні про вчинення злочину до ЄРДР не внесені та досудове розслідування не розпочато.

Із відповіді ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі вбачається, що викладені в зверненні ОСОБА_6 від 14 грудня 2023 року відомості не містять об`єктивних даних, які б свідчили про можливе вчинення злочину з боку слідчого Головного управління Державного бюро розслідувань, а доводи, викладені у зверненні, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці та зводяться до незгоди із тактикою проведення окремих слідчих та процесуальних дій під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000640 (а.с. 13).

На переконання колегії суддів, висновки суду першої інстанції з приводу того, що заява ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення не містить ознак кримінальних правопорушень, передбачених Особливою частиною КК України, а також не підтверджує факту вчинення таких правопорушень є переконливими та обґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, враховуючи положення ч. 1 ст. 2, ст. 11 КК України, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину.

Об`єктивна сторона злочину - це сукупність ознак, які визначають зовнішню сторону злочину і характеризують суспільно - небезпечне діяння (дію або бездіяльність), його негативні наслідки та причинний зв`язок між діяннями та наслідками, який обумовив настання останніх, а також місце, час, обстановку, спосіб, знаряддя та засоби вчинення злочину.

Таким чином, до Єдиного реєстру досудового розслідування, крім іншого вноситься інформація про сукупність ознак, які свідчили б про вчинення того чи іншого злочину, і дали змогу кваліфікувати дії або бездіяльність, про яку йдеться в повідомленні про злочин, за відповідними статтями кримінального кодексу.

Так, в своїй заяві ОСОБА_6 посилається на внесення слідчим до протоколу обшуку житла відомостей про речі, які були вилучені в нього фактично під час його затримання, а не під час обшуку, тобто фактично апелянт вказує на те, що такий доказ, як протокол обшуку житла є недопустимим, з огляду на внесення до нього відомостей, які не відповідають дійсності.

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як випливає із ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Отже, на думку колегії суддів, перевірка такого документа, як протокол обшуку житла, з точки зору його допустимості, не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих органом досудового розслідування доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що в заяві ОСОБА_6 не було наведено відомостей, які можуть свідчити про вчинення суддею кримінальних правопорушень, а тому, викладені в заяві відомості не підлягали внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до положень ст. 214 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв законне і обґрунтоване рішення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 304, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 2 лютого 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4