Справа № 192/1543/24
Провадження № 1-кс/192/168/24
Ухвала

Іменем України

19 червня 2024 року

Слідчий суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

старшого слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Солоному Солонянського району Дніпропетровської області клопотання старшого слідчого слідчого відділення Відділення поліції № 9 Дніпровського районного управління поліції ГУНП України в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000375 від 17.06.2024, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Новоолександрівці Дніпровського району Дніпропетровської області, громадянина України, який має повну середню освіту, не одружений, не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

встановив:

Старший слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 днів.

Клопотання обґрунтовується тим, що 17.06.2024 близько 10 год 40 хв ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщені житлового будинку АДРЕСА_1 , в ході виниклої сварки із ОСОБА_7 , під час розпиття алкогольних напоїв, на ґрунті неприязних відносин, керуючись раптово виниклим умислом, направленим на протиправне заподіяння смерті останньому, умисно, протиправно, усвідомлюючи наслідки своїх дій, зненацька наніс один удар ножем, котрий тримав у правій руці, у шию потерпілого ОСОБА_7 , але з незалежних від волі ОСОБА_5 . обставин, смерть потерпілого ОСОБА_7 не настала, і свій злочинний умисел, направлений на позбавлення життя потерпілого, він до кінця не довів, тим самим потерпілому ОСОБА_7 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення шиї. Таким чином, ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, а саме умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, але ОСОБА_7 був вчасно госпіталізований до КНП «Міська клінічна лікарня № 16» Дніпровської міської ради», де йому своєчасно надано медичну допомогу, внаслідок чого ОСОБА_5 не зміг довести злочин до кінця з причин, які не залежали від його волі. Дані умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України - закінчений замах на вбивство.

18.06.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

Слідчий посилається на те, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, та наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Крім того, ОСОБА_5 мешкає разом зі свідком та потерпілим, відносно якого було скоєно злочин, та може незаконно впливати на них шляхом вмов або залякування, що є ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Про неможливість застосування більш м?яких запобіжних заходів, таких як особисте зобов`язання, свідчить тяжкість вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення. Неможливість обрання до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, обґрунтовується тим, що на час звернення з клопотанням до слідчого судді не надходило відповідних клопотань від поручителів. Про неможливість обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту свідчить те, що він зареєстрований та фактично мешкає у АДРЕСА_1 , разом зі свідком та потерпілим, відносно якого було скоєно кримінальне правопорушення, що дає можливість підозрюваному незаконно впливати на них шляхом вмов або залякування, а також тяжкість вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення. Враховуючи, що ОСОБА_5 інкримінується вчинення кримінального правопорушення із застосуванням насилля, то відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України виключається можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави. У зв`язку з викладеним та недопущенням повторення вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 , та, зважаючи на те, що ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив злочин із застосуванням насилля, з метою забезпечення належної поведінки, виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та запобігання зазначеним ризикам, слідство дійшло висновку про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м?яких запобіжних заходів.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримали. Прокурор також вказував на те, що підозрюваний може впливати на свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_7 .

Обвинувачений проти запобіжного у вигляді тримання під вартою заперечував, повідомив, що він проживає разом з мамою та дядьком, мама має інвалідність, їй потрібні допомога та догляд, у нього, ОСОБА_5 , є довідка, що він здійснює догляд за мамою. ОСОБА_7 проживає разом з ними близько двох місяців.

Захисник не заперечував, що підозра, повідомлена ОСОБА_5 , є обґрунтованою, посилався на те, що підозрюваний вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає, його покази є послідовними та чіткими.

Проти застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував, вказував, що ризики, зазначені у клопотанні не доведені, тяжкість кримінального правопорушення не може бути сама по собі беззаперечною підставою для обрання запобіжного заходу, не доведено, що підозрюваний може переховуватись від слідства та суду, він сам викликав поліцію та швидку медичну допомогу. На думку захисника, посилання сторони у клопотанні на те, що підозрюваний може впливати на свідків та потерпілого, також є неспроможним, оскільки підозрюваний визнає свою вину, за місцем проживання підозрюваного потерпілий не зареєстрований, а перебував там у гостях.

Захисник вважав, що є підстави для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши надані докази, слідчий суддя дійшов таких висновків.

У судовому засіданні встановлено, що слідчим відділенням Відділення поліції № 9 Дніпровського районного управління поліції ГУНП України в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000375 від 17.06.2024, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

18 червня 2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у тому, що він, 17.06.2024 близько 10 год 40 хв, перебуваючи у приміщені житлового будинку АДРЕСА_1 , в ході виниклої сварки із ОСОБА_7 під час розпиття алкогольних напоїв, на ґрунті неприязних відносин, керуючись раптово виниклим умислом, направленим на протиправне заподіяння смерті останньому, умисно, протиправно, усвідомлюючи наслідки своїх дій, зненацька наніс один удар ножем, котрий тримав у правій руці, у шию потерпілого ОСОБА_7 , але з незалежних від волі ОСОБА_5 . обставин, смерть потерпілого ОСОБА_7 не настала, і свій злочинний умисел, направлений на позбавлення життя потерпілого, він до кінця не довів, тим самим потерпілому ОСОБА_7 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення шиї. Таким чином, ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, а саме умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, але ОСОБА_7 був вчасно госпіталізований до КНП «Міська клінічна лікарня № 16» Дніпровської міської ради», де йому своєчасно надано медичну допомогу, внаслідок чого ОСОБА_5 не зміг довести злочин до кінця, з причин, які не залежали від його волі.

Дані умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, - закінчений замах на вбивство (а.с. 28).

17 червня 2024 року о 12 год 00 хв ОСОБА_5 був затриманий за підозрою у вчиненні вказаного злочину (а.с. 24).

Слідчий суддя зазначає, що ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, у судовому засіданні встановлено, що наявна обґрунтована підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме закінченому замаху на вбивство. Обґрунтованість підозри підтверджується доданими до клопотання доказами, в тому числі копіями протоколу огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , проведеного 17.06.2024 (а.с. 9), довідки медичного закладу від 17.06.2024, згідно з якою ОСОБА_7 було встановлено діагноз: колото-різана рана шиї та госпіталізовано (а.с. 15), протоколу допиту свідка ОСОБА_10 , датованого 17.06.2024 (а.с. 16), протоколу допиту свідка ОСОБА_8 , датованого 17.06.2024 (а.с. 17), протоколу допиту свідка ОСОБА_9 , датованого 17.06.2024 (а.с. 18), протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_5 , датованого 18.06.2024 (а.с. 26), протоколу допиту потерпілого ОСОБА_7 , датованого 1.06.2024 (а.с. 27).

Слідчий суддя звертає увагу, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК України). Стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України»).

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності в особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, то слідчий суддя дійшов таких висновків.

Слідчий суддя зазначає, що за змістом ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, слідчому судді надані вагомі докази на вчинення ним кримінального правопорушення.

Тому, враховуючи тяжкість покарання за злочин, вчинення якого інкримінується підозрюваному та вагомість наявних доказів, суд погоджується з тим, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду.

Суд також вважає, що існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, у даному разі, незаконно впливу підозрюваного ОСОБА_5 на потерпілого ОСОБА_7 , який, як вбачається, з показань свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_7 та самого підозрюваного ОСОБА_5 , проживає з підозрюваним за однією адресою, а також на свідка ОСОБА_8 , яка є матір`ю підозрюваного та також проживає за однією з ним адресою, та ОСОБА_9 , яка є сусідкою підозрюваного.

Слідчий суддя вважає, що лише визнання вини підозрюваним під час досудового розслідування та його поведінка після вчинення кримінального правопорушення не спростовує зазначених ризиків. Окрім того, визнання вини не є беззаперечним доказом і не звільняє слідчого, прокурора, суд від всебічної, повної та неупередженої перевірки та оцінки показань підозрюваного.

Стосовно посилань сторони захисту на те, що підозрюваний здійснює догляд за матір`ю з інвалідністю, то суд такі доводи не приймає, оскільки відповідних доказів суду не надано. Окрім того, підозрюваний навіть не зміг повідомити суду, яка саме група інвалідності встановлена його матері.

Суд вважає, що обставин, на які посилається сторона захисту, недостатньо для запобігання зазначеним ризикам.

Тому слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Такий запобіжний захід відповідає завданням кримінального провадження, встановленим обставинам та меті застосування запобіжного заходу запобіганню зазначеним ризикам та забезпеченню належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Слідчим суддею не встановлено обставин, які давали б підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в тому числі і домашнього арешту, особистої поруки або особистого зобов`язання.

Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, то суд вважає недоцільним визначати розмір застави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 196, 372 КПК України,

постановив:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділення Відділення поліції № 9 Дніпровського районного управління поліції ГУНП України в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000375 від 17.06.2024, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, починаючи з 12 години 00 17 червня 2024 року до 14 серпня 2024 року включно.

Строк дії ухвали визначити до 14 серпня 2024 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадження якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1