Шаргородський районний суд
В И Р О К

Іменем України

11 липня 2024 року

м. Шаргород

Справа № 152/905/24

провадження № 1-кп/152/102/24

Шаргородський районний суд Вінницької області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості від 21 червня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000060 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, одруженого, не є особою з інвалідністю, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

зі сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_4 ,

зі сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

встановив:

ОСОБА_3 у березні 2020 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, у невстановленому в ході досудового розслідування місці, вирішив придбати підроблений офіційний документ, а саме посвідчення трактористамашиніста. Реалізовуючи свій умисел, направлений на пособництво у виготовленні завідомо підробленого посвідчення тракториста - машиніста, ОСОБА_3 , вирішив замовити останнє. Після чого, узгодивши всі деталі з невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, надав особисті персональні дані та особисту фотокартку з метою внесення його даних до підробленого посвідчення тракториста-машиніста. Потім, невстановлена особа, перебуваючи у невстановленому місці, в невстановлений час, внесла завідомо неправдиві відомості до завідомо підробленого посвідчення тракториста - машиніста серії НОМЕР_1 від 05.03.2020, виданого ГУ Держпродспоживслужби в Київській області на ім`я ОСОБА_3 , яке в подальшому перебуваючи в м. Ірпінь Бучанського району Київської області, більш точного місця досудовим розслідуванням не встановлено, в березні 2020 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, передала ОСОБА_3 , яке останній отримав, таким чином придбавши його, та почав зберігати при собі з метою подальшого використання.

Відповідно до п. 2 «Положення про порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.05.1994 № 217 (з наступними змінами), до керування машинами допускаються особи, які мають посвідчення тракториста-машиніста (надалі - посвідчення) на право керування машинами відповідних категорій. Пунктом 3 вказаного положення передбачено, що видача посвідчень тракториста-машиніста проводиться територіальними органами Держпродспоживслужби тільки тим особам, які постійно або тимчасово проживають чи навчаються на території області, м. Києва.

Згідно пункту 7 вищевказаного положення посвідчення видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому МОЗ, а також здобула професійну (професійно-технічну) освіту відповідно до освітньої програми за професіями, що передбачають отримання навичок керування машинами тих категорій, які заявлені на отримання посвідчення, та склала теоретичний і практичний іспити екзаменаційній комісії територіального органу Держпродспоживслужби. Відомості про видачу посвідчення протягом трьох днів вносяться до Єдиного реєстру для ведення автоматизованого обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, держателем якого є Держпродспоживслужба. Пунктом 17 вищевказаного положення встановлено, що посвідчення заповнюються з використанням комп`ютерної техніки, підписуються головою екзаменаційної комісії та завіряються печаткою відповідного територіального органу Держпродспоживслужби. Також, пунктом 20 вищевказаного положення визначається, що за одержання посвідчення власник ставить підпис у книзі реєстрації.

Далі, ОСОБА_3 , маючи умисел на використання завідомо підробленого документа, усвідомлюючи протиправність своїх дій, 01.06.2024 близько 11.35 години, рухаючись по автодорозі сполученням с. Мурафа с. Джурин Жмеринського району Вінницької області на тракторі марки «JMT 404», державний номерний знак НОМЕР_2 , був зупинений працівниками СРПП відділення поліції № 2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку з порушенням правил дорожнього руху та під час перевірки працівниками СРПП відділення поліції № 2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області документів останній, достовірно знаючи про те, що наявне у нього посвідчення тракториста-машиніста є підробленим, діючи умисно, пред`явив для перевірки працівнику поліції посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 видане 05.03.2020 ГУ Держпродспоживслужби в Київській області на ім`я ОСОБА_3 , таким чином використавши завідомо підроблений документ.

Відповідно до висновку експерта № 1920/24-21 від 07.06.2024 бланк посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , видане ГУ Держпродспоживслужби в Київській області на ім`я ОСОБА_3 , з відкритими категоріями «А1, А2, В1», не відповідає зразкам, що перебувають в офіційному обігу на території України.

01.06.2024 відомості про кримінальні правопорушення відповідно до вимог ст. 214 КПК України було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000060 та цього ж дня розпочато досудове розслідування вказаних кримінальних правопорушень.

За результатами проведення досудового розслідування 12.06.2024 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України.

Під час досудового розслідування, на підставі положень ст.ст. 468-470, 472 КПК України, 21 червня 2024 року між підозрюваним ОСОБА_3 та прокурором Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора було укладено угоду про визнання винуватості, у рамках даного кримінального провадження, у зв`язку з чим прокурором, на виконання вимог ч. 1 ст. 474 КПК України, направлено до суду обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою.

З вказаної угоди від 21.06.2024 вбачається, що підозрюваний ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000060 повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин вказаного кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією за ч.5 ст.27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України. ОСОБА_3 повністю визнає свою винуватість у вчинених кримінальних правопорушеннях, сторони угоди зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини, зокрема, пом`якшуючі покарання ОСОБА_3 щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень; відсутність обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 . Сторони угоди узгодили призначення покарання підозрюваному ОСОБА_3 за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 грн; за ч.5 ст.27, ч.1 ст. 358 КК України звільнити від покарання на підставі п.2 ч.1 ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України у зв`язку з закінченням строків давності без визначення його виду і розміру.

В угоді зазначено, що її сторонам роз`яснені і зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Ухвалою суду від 25.06.2024, згідно ч. 1 ст. 314 КПК України, призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому, винесено питання регламентовані ст.ст. 314-316, 474 КПК України та безпосередньо можливості затвердження укладеної угоди.

Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні, розуміючинадані йому законом права на справедливий судовий розгляд і наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості; характер пред`явленого обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, який буде до нього застосований у разі затвердження угоди судом, наслідки затвердження угоди та права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України, в повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначив, що в повній мірі розуміє наслідки не виконання останньої, визначені ст. 476 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні також вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості. Зазначив, що при укладенні угоди між його підзахисним та прокурором були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та КК України, при цьому підозрюваним ОСОБА_3 вищезазначена угода була укладена з прокурором добровільно, без застосування насильства, примусу та погроз.

Прокурор ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні зауважив, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити ОСОБА_3 узгоджену в угоді міру покарання.

На виконання вимог ст.474 КПК України, судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що ОСОБА_3 усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Таким чином, суд, заслухавши обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 та висновок прокурора ОСОБА_4 , дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та КК України приходить до наступного.

Статтею 468 КПК України регламентовано, що в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно зі ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів … Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 358 КК України, відноситься до кримінального проступку, санкція якого передбачає покарання у виді штрафу в розмірі до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк; кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 358 КК України, відноситься до кримінального проступку, санкція якого передбачає покарання у виді штрафу в розмірі до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк, тому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України в даному кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.

Зміст угоди про визнання винуватості від 21.06.2024, укладеної між підозрюваним ОСОБА_3 та прокурором ОСОБА_6 відповідає вимогам, встановленим у ст. 472 КПК України, так як містить усі необхідні реквізити.

Зокрема, у вказаній угоді зазначені її сторони, формулювання підозри та її правова кваліфікація з зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для даного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання ОСОБА_3 своєї винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, узгоджене покарання та згода підозрюваного на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, наслідки невиконання угоди. Угода містить зазначення дати укладення та скріплена підписами сторін.

Крім того, судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди прокурором надані матеріали провадження №0000060, які судом вивчені на предмет наявності скарг підозрюваного під час досудового розслідування.

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання, що і обвинувачений, і прокурор розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України.

Згідно з угодою про визнання винуватості від 21 червня 2024 року, її сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч.5 ст.27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України, визнаючи, шляхом її укладення доведеним, що ОСОБА_3 у березні 2020 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, у невстановленому в ході досудового розслідування місці, вирішив придбати підроблений офіційний документ, а саме посвідчення трактористамашиніста. Реалізовуючи свій умисел, направлений на пособництво у виготовленні завідомо підробленого посвідчення тракториста - машиніста, ОСОБА_3 , вирішив замовити останнє. Після чого, узгодивши всі деталі з невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, надав особисті персональні дані та особисту фотокартку з метою внесення його даних до підробленого посвідчення тракториста-машиніста. Потім, невстановлена особа, перебуваючи у невстановленому місці, в невстановлений час, внесла завідомо неправдиві відомості до завідомо підробленого посвідчення тракториста - машиніста серії НОМЕР_1 від 05.03.2020, виданого ГУ Держпродспоживслужби в Київській області на ім`я ОСОБА_3 , яке в подальшому перебуваючи в м. Ірпінь Бучанського району Київської області, більш точного місця досудовим розслідуванням не встановлено, в березні 2020 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, передала ОСОБА_3 , яке останній отримав, таким чином придбавши його, та почав зберігати при собі з метою подальшого використання.

Відповідно до п. 2 «Положення про порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.05.1994 № 217 (з наступними змінами), до керування машинами допускаються особи, які мають посвідчення тракториста-машиніста (надалі - посвідчення) на право керування машинами відповідних категорій. Пунктом 3 вказаного положення передбачено, що видача посвідчень тракториста-машиніста проводиться територіальними органами Держпродспоживслужби тільки тим особам, які постійно або тимчасово проживають чи навчаються на території області, м. Києва.

Згідно пункту 7 вищевказаного положення посвідчення видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому МОЗ, а також здобула професійну (професійно-технічну) освіту відповідно до освітньої програми за професіями, що передбачають отримання навичок керування машинами тих категорій, які заявлені на отримання посвідчення, та склала теоретичний і практичний іспити екзаменаційній комісії територіального органу Держпродспоживслужби. Відомості про видачу посвідчення протягом трьох днів вносяться до Єдиного реєстру для ведення автоматизованого обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, держателем якого є Держпродспоживслужба. Пунктом 17 вищевказаного положення встановлено, що посвідчення заповнюються з використанням комп`ютерної техніки, підписуються головою екзаменаційної комісії та завіряються печаткою відповідного територіального органу Держпродспоживслужби. Також, пунктом 20 вищевказаного положення визначається, що за одержання посвідчення власник ставить підпис у книзі реєстрації.

Далі, ОСОБА_3 , маючи умисел на використання завідомо підробленого документа, усвідомлюючи протиправність своїх дій, 01.06.2024 близько 11.35 години, рухаючись по автодорозі сполученням с. Мурафа с. Джурин Жмеринського району Вінницької області на тракторі марки «JMT 404», державний номерний знак НОМЕР_2 , був зупинений працівниками СРПП відділення поліції № 2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку з порушенням правил дорожнього руху та під час перевірки працівниками СРПП відділення поліції № 2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області документів останній, достовірно знаючи про те, що наявне у нього посвідчення тракториста-машиніста є підробленим, діючи умисно, пред`явив для перевірки працівнику поліції посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 видане 05.03.2020 ГУ Держпродспоживслужби в Київській області на ім`я ОСОБА_3 , таким чином використавши завідомо підроблений документ.

Відповідно до висновку експерта № 1920/24-21 від 07.06.2024 бланк посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , видане ГУ Держпродспоживслужби в Київській області на ім`я ОСОБА_3 , з відкритими категоріями «А1, А2, В1», не відповідає зразкам, що перебувають в офіційному обігу на території України.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, тобто пособництві у підроблені посвідчення, з метою використання його іншою особоюта ч. 4 ст. 358 КК України, тобтовикористання завідомо підробленого документа, що укладена угода між ним та прокурором відповідає вимогам КПК України, дії ОСОБА_3 кваліфіковані вірно, фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_3 наявні, узгоджене сторонами угоди покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним в ст.ст. 50, 65 - 67 КК України.

Сторони угоди узгодили призначення покарання підозрюваному ОСОБА_3 за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 грн; за ч.5 ст.27, ч.1 ст. 358 КК України звільнити від покарання на підставі п.2 ч.1 ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

У відповідності до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

П.2 ч.1 ст .49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки, у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст.358 КК України у березні 2020 року.

Судом не встановлено обставин, які б вказували на наявність підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, санкцією відповідної статті визначено покарання у виді штрафу від однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк.

На час розгляду справи минуло більше чотирьох років, тобто строк притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України сплив.

Велика палата Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20) наголосила, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Згідно ч. 5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 підлягає звільненню від покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України без визначення його виду і розміру.

Взяті підозрюваним ОСОБА_3 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

Підстав регламентованих п.п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України для відмови у затвердженні угоди прокурором не було доведено та судом не виявлено.

Таким чином, суд приходить до висновку, що укладена між підозрюваним ОСОБА_3 та прокурором Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора угода про визнання винуватості підлягає затвердженню в підготовчому судовому засіданні на підставі п.1 ч.3 ст.314 та ч.1 ст.475 КПК України.

Згідно з положенням п.7 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити цивільний позов.

У справі, що розглядається цивільний позов не заявлено.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Речові докази: посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , видане 05.03.2020 ГУ Держпродспоживслужби в Київській області на ім`я ОСОБА_3 , з відкритими категоріями «А1, А2, В1», DVD R диск з відеозаписом із бодікамери поліцейського підлягають залишенню при матеріалах справи.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

Процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 3029,12 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду Вінницької області від 03 червня 2024 року накладено арешт на посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , видане 05.03.2020 ГУ Держпродспоживслужби в Київській області на ім`я ОСОБА_3 , з відкритими категоріями «А1, А2, В1».

Арешт на вказане майно слід скасувати.

Запобіжний захід ОСОБА_3 органом досудового розслідування не обирався.

Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст. 373-376, 468-470, 472-474, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Затвердити угоду від 21 червня 2024 року про визнання винуватості між підозрюваним ОСОБА_3 та прокурором Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора, що укладена у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2024 за № 0000060, за участі захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_7 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України.

Призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 21 червня 2024 року покарання за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч.5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_3 від покарання за ч.5 ст.27, ч.1 ст. 358 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, визначених п.2 ч.1 ст. 49 КК України.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 не застосовувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду Вінницької області від 03.06.2024 на посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , видане 05.03.2020 ГУ Держпродспоживслужби в Київській області на ім`я ОСОБА_3 , з відкритими категоріями «А1, А2, В1» скасувати.

Речові докази: посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , видане 05.03.2020 ГУ Держпродспоживслужби в Київській області на ім`я ОСОБА_3 , з відкритими категоріями «А1, А2, В1», DVD R диск з відеозаписом із бодікамери поліцейського - залишити при матеріалах справи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, визначених ст.394 КПК України, а саме: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; 3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1