Справа № 496/812/24
Провадження № 1-кп/496/383/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року Біляївський районний суд

Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000496 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тайкури Рівненського району Рівненської області, українця, громадянина України, одруженого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України, водія 3-го взводу евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді водія 3-го взводу евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 58, 59, 127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, 28.07.2022 о 18:00 год. самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та ухилявся від проходження військової служби, понад три доби, а саме до 19:40 год. 23.01.2024, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з обов`язками військової служби.

04 березня 2024 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості згідно з п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України.

Відповідно до угоди ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, вчиненого ним за вищевикладених обставин у повному обсязі; щиро розкаюється у вчиненому злочині та активно сприяє у розкритті кримінального правопорушення. ОСОБА_5 під час судового провадження зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України; щиро каятися.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні просив суд розглянути угоду та затвердити її.

Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні пояснив, що він розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, яке буде призначено йому у разі затвердження угоди судом. Підтвердив, що угода укладена ним добровільно, просив затвердити її.

В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявив, що угода про визнання винуватості укладена в його присутності, відповідає волевиявленню ОСОБА_5 , який розуміє наслідки укладання угоди, просила угоду затвердити.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а визначене покарання нормам кримінального закону. Підстав для відмови в її затвердженні судом не встановлено.

Судом встановлено, що при визначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання сторонами враховано: тяжкість вчиненого злочину за ч. 5 ст. 407 КК України (самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану), який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину; обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; відсутність обставин, що обтяжують покарання, тому сторонами погоджено призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 5 ст. 407 КК України, у виді 2 (двох) років позбавлення волі; із застосуванням ст. 62 КК України, основне покарання у вигляді позбавлення волі замінити на тримання у дисциплінарному батальйоні на той самий строк, а саме 2 (два) роки.

Крім того, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ч.2 ст.473 КПК України.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 04 березня 2024 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_4 .

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме те, що в силу ст. 89 КК України він раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щирого каяття ОСОБА_5 у вчиненому кримінальному правопорушенні, активному сприянню розкриттю злочину, його поведінки як до, так і після вчинення злочинних дій, відсутності негативної характеристики, враховуючи, що ОСОБА_5 призвався на військову службу добровільно та бажання продовжувати проходження служби, тобто обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення, сторони кримінального провадження, у відповідності до ст.ст. 50, 51, 52, 53, 69 КК України, дійшли висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч. 5 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 5 ст. 407 КК України, у виді 2 (двох) років позбавлення волі; із застосуванням ст. 62 КК України, основне покарання у вигляді позбавлення волі замінити на тримання у дисциплінарному батальйоні на той самий строк, а саме 2 (два) роки, яке суд вважає за можливе призначити.

Процесуальні рішення щодо речових доказів до кримінального провадження не долучалися.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Керуючись ст.ст. 468, 472-475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 04 березня 2024 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та у відповідності до ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 62 КК України замінити обвинуваченому ОСОБА_5 призначене йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні на строк 2 (два) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня затримання останнього, а саме з 23 січня 2024 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно засудженого ОСОБА_5 залишити без змін та утримувати його в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», до набрання вироком законної сили.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1