УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 березня 2024 року

м. Київ

справа № 513/634/21

провадження № 51-1252ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 18 січня 2024 року.

Зміст судових рішень

Вироком Саратського районного суду Одеської області від 4 жовтня 2023 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі ? КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК звільнено ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням на строк 3 роки і покладено на нього виконання певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

Одеський апеляційний суд ухвалою від 18 січня 2024 року відмовив у задоволені клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку місцевого суду і повернув апеляційну скаргу засудженому.

Вимоги касаційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на допущені, на його думку, порушення вимог кримінального процесуального закону, кримінального кодексу та Конституції України, просить скасувати вищезазначену ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Свої вимоги засуджений мотивує тим, що є юридично недосвідченим та сподівався на захисників, однак вони належним чином не виконували своїх професійних обов`язків і тому він вирішив самостійно оскаржити рішення місцевого суду, оскільки, на його переконання, воно ухвалено на сфальсифікованих доказах, про які він вказував в апеляційній скарзі. Строк оскарження пропустив, оскільки неправильно його обрахував.

Мотиви Суду

Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 395 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) апеляційна скарга може бути подана на вирок суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. За змістом ч. 3 зазначеної статті для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлено за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Як видно з інформації, що міститься в провадженні за скаргою, засуджений, не погоджуючись з постановленим вироком місцевого суду від 4 жовтня 2023 року, поза межами строку на апеляційне оскарження (4 листопада 2023 року) подав апеляційну скаргу, до якої долучив клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування свого клопотання засуджений вказував на те, що причиною пропуску строку на апеляційне оскарження слугувало те, що він помилково обчислив тридцяти денний строк на подачу апеляційної скарги, оскільки не врахував, що жовтень має 31 день, що призвело до пропуску строку на 1 день.

За наслідками розгляду вказаного клопотання, апеляційний суд ухвалою від 18 січня 2024 року відмовив у його задоволенні та повернув засудженому апеляційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами.

Приймаюче вказане рішення, апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_4 вирок місцевого суду отримав в день його проголошення, що підтверджується відповідною розпискою, а апеляційну скаргу подав тільки 4 листопада 2023 року, тобто після закінчення встановленого п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК строку.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 127/17092/18, особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного суду про те, що наведені засудженим причини пропуску строку на апеляційне оскарження не є поважними і не перешкоджали йому реалізувати своє право на апеляційне оскарження та раніше подати апеляційну скаргу.

Верховний Суд виходить з того, що в цій справі наведене засудженим обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження, є явно недостатнім для того, щоб суд апеляційної інстанції міг визнати ці причини поважними та такими, що об`єктивно зумовили затримку з поданням засудженим апеляційної скарги на вирок місцевого суду, особливо з огляду на те, що у нього був час для належної реалізації свого права на оскарження вироку місцевого суду вчасно.

До того ж касаційна скарга засудженого не містить належних доводів на спростування висновків апеляційного суду наведених в ухвалі цього суду на обґрунтування прийнятого рішення.

З урахуванням наведеного Верховний Суд дійшов висновку, що оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Таким чином, оскільки із касаційної скарги та наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 18 січня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3