Справа № 642/311/24
Провадження №1-кп/642/234/24

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024

м.Харків

Ленінський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Харкові обвинувальні акти по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001669 від 10.11.2023 р. та №0000520 від 04.11.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мелітополь, Запорізької області, громадянина України, українця, розлучений, офіційно не працевлаштований, з середньою освітою, не має на утриманні малолітніх дітей або осіб похилого віку, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 26.05.2023 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_5 , будучи раніше судимим 26.05.2023 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 309, 75 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, на шлях виправлення не став, усвідомлюючи про кримінальну караність злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, ігноруючи вимоги ст. ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 № 60-95-ВР (в редакції Закону №530-У від 28.12.2015), Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995, наказу Міністерства охорони здоров`я України №481 від 20.08.2008 та наказу Міністерства охорони здоров`я України №634 від 29.07.2010 «Про внесення змін до Наказу міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року №188, вчинив злочин при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_6 , маючи прямий умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, усвідомлюючи суспільно - небезпечний, протиправний характер своїх дій, бажаючи цього, з метою подальшого особистого вживання, в невстановлений час, проте не пізніше 04.11.2023, при невстановлених на вказаний час слідством обставинах та в невстановленому місці придбав особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, яка перебувала у безбарвному полімерному зіп-пакеті з фіксатором - масою: 0,6331 грам, яку почав незаконно зберігати для подальшого особистого вживання, без мети збуту, до моменту вилучення.

Продовжуючи реалізувати свій умисел, направлений на незаконне зберігання особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_5 , 04.11.2023 року, пересуваючись по Холодногірському району міста Харкова, порушуючи комендантську годину, яку введено згідно Наказу № 199-В від 05.12.2022 «Про затвердження комендантської години на території Харківської області», незаконно зберігаючи при собі особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, дійшов до будинку АДРЕСА_3 , де його протиправні дії, були припинені співробітниками ППОП ГУНП в Харківській області, які під час патрулювання в складі екіпажу ГШР (ТРАЛ-349) зупинили ОСОБА_5 , та згідно ст. 33 Закону України «Про Національну Поліцію» з яким було проведено опитування особи, в ході чого ОСОБА_5 повідомив, що при ньому знаходиться особливо небезпечна психотропна речовина - «PVP», у зв`язку з чим було викликано слідчо-оперативну групу.

Надалі, за викликом оператора «102», за вказаною у повідомленні оператора адресою, прибув слідчий у складі СОГ ВП № 2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, яким 04.11.2023 у період часу з 01 год. 35 хв. по 01 год. 57 хв., під час огляду місця події за адресою: м. Харків, вул.Велика Панасівська, біля будинку №250 у ОСОБА_5 , було виявлено та вилучено 1 (один) прозорий полімерний пакет з фіксатором, в середині якого перебувала кристалічна речовина білого кольору. Згідно висновку експерта № CE-19/121-23/28573-НЗПРАП від 08.12.2023 надана на дослідження речовина містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину - обіг якого заборонений - «PVP». Маса наданої на дослідження речовини становить - 0, 8223 грам. Маса «PVP», в перерахунку на масу наданої на дослідження речовини склала 0, 6331 грам.

Таким чином, ОСОБА_5 , всупереч Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», незаконно придбав та зберігав, без мети збуту, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «PVP», загальною масою - 0,6331 грам, що віднесена до психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000.

Крім того, 10 листопада 2023 року, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи у м. Харкові, будучи особою, яка вживає психотропні речовини, маючи прямий умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний, протиправний характер своїх дій, бажаючи цього, з метою подальшого особистого вживання, знаходячись в місті Харкові, на території Холодногірського району, знайшов на земельній ділянці, неподалік будинку АДРЕСА_3 полімерний пакет з фіксатором, в середині з порошкоподібною речовиною білого кольору, тим самим придбав особливо небезпечну психотропну речовину - «PVP». Таким чином, ОСОБА_5 вчинив всі дії, які вважав за необхідне, для незаконного придбання особливо небезпечної психотропної речовини, без мети збуту.

У подальшому, 10.11.2023, продовжуючи свої протиправні дії у сфері обігу психотропних речовин, з метою незаконного зберігання, без мети збуту, ОСОБА_5 усвідомлюючи, що вище вказаному 1 полімерному пакеті з фіксатором, в середині з порошкоподібною речовиною білого кольору, знаходиться психотропна речовина, поклав 1 полімерний пакет з речовиною до пачки з під цигарок, яку поклав до правої кишені куртки, в яку був одягнутий, та прослідував далі до вул. Велика Панасівська в м.Харкові.

Таким чином, ОСОБА_5 у зазначений спосіб почав незаконно зберігати придбану ним особливо небезпечну психотропну речовину - «P VP», для власного вживання, без мети збуту.

Протиправні дії ОСОБА_6 , пов`язані з незаконним зберіганням вищевказаної психотропної речовини, були припинені того ж дня співробітниками поліції ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, які зупинили ОСОБА_5 приблизно о 13 год.47 хв. біля будинку АДРЕСА_3 , та згідно ст. ст. 32, 33 ЗУ «Про національну поліцію», у якого було перевірено документи та проведено опитування особи, в ході чого ОСОБА_5 повідомив, що при ньому знаходиться особливо небезпечна психотропна речовина - «PVP», у зв`язку з чим було викликано слідчо-оперативну групу.

Надалі, за викликом оператора «102», за вказаною у повідомленні оператора адресою, прибув слідчий у складі СОГ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, того ж дня у період з 14год. 24 хв. до 15 год. 12 хв., під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 , в присутності двох понятих та за участі ОСОБА_5 виявлено та вилучено 1 (один) полімерний пакет з фіксатором, в середині з порошкоподібною речовиною білого кольору. Згідно висновку експерта № CE-19/121-23/27322-НЗПРАП від 28.11.2023 надана на дослідження речовина, масою: 0,5007 грам, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину - PVP. Маса PVP в перерахунку на масу представленої речовини, склала: 0,3646 грам.

Своїми умисними діями, ОСОБА_6 , всупереч Законів України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» та «Про обіг в Україні наркотичних засобів, їх аналогів і прекурсорів», незаконно придбав та зберігав без мети збуту особливо небезпечну психотропну речовину - «PVP», що віднесена до психотропних речовин, що знаходиться у незаконному прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N?770 від 06.05.2000.

ІІ. Позиція обвинуваченого щодо пред`явленого обвинувачення та висновки суду

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 свою провину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю та пояснив, що вчинив їх при вищезазначених обставинах, не оспорював фактичні обставини кримінальних правопорушень, викладених в обвинувальних актах. Свої дії ОСОБА_5 піддав критичній оцінці та висловив жаль щодо скоєного, активно сприяв розкриттю злочину, щиро каявся.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Обвинувачений ОСОБА_5 вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію також висловив і прокурор.

Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у повному обсязі та не заперечує фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

При цьому судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст визнаних фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.

ІІІ. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Таким чином, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309КК України, тобто незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

ІV. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також мотиви суду при призначенні покарання

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше судимий 26.05.2023 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки,згідно відомостей КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» від 23.11.2023 не перебуває на обліку у лікаря нарколога, згідно відомостей КНП «Міський психоневрологічний диспансер № 3» ХМР від 21.11.2023 не перебуває на обліку у лікаря психіатра, має середню освіту, працює неофіційно, не одружений, на утриманні малолітніх дітей або осіб похилого віку не має, вину визнав повністю, щиро розкаявся, що ґрунтується на критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, її осуді, висловив жаль щодо скоєного.

Верховний Суд України у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к (провадження № 51-3612км18) вказав, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину обвинуваченим ОСОБА_5 визнається судом обставинами, які пом`якшують його покарання.

Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ч.1 ст.67 КК України, судом не встановлено.

Кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди не завдано.

Вимогами ч. 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Згідно з ч.6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України та практику Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Так, у постанові ВСУ від 01 лютого 2018 року (справа № 634/609/15-к, провадження № 51-658 км17) зазначено, що підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи».

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

За таких обставин, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є нетяжким злочином, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, позицію прокурора по справі, яка просила суд призначити покарання у вигляді позбавлення волі,у зв`язку з чим суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.309 КК України, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків (ст.71КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування

основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також

коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до

набрання ним законної сили.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01 червня 2020 року по справі № 766/39/17.

Оскільки інкриміноване кримінальне правопорушення ОСОБА_5 вчинив в період відбуття іспитового строку за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 26.05.2023 року, тому суд призначає йому остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на підставі ч. 1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначених покарань.

На переконання суду, призначення такого покарання обвинуваченому буде відповідати вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що відповідає положенням ст.65 КК України.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст.75 КК України, або ж застосування ст.69 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю для цього передумов, а застосування таких положень Закону буде явно несправедливим через м`якість покарання.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

В ході досудового розслідування по кримінальному провадженню ОСОБА_5 запобіжний захід не обирався, та підстав для його обрання немає, але з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження, суд вважає доцільним обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Відповідно до ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченої ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати за проведені експертизи матеріалів, речовин і виробів за експертною спеціальністю 8.6. «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів» №CE-19/121-23/27322-НЗПРАП від 28.11.2023 у розмірі 1 912 грн. та за проведенуекспертизу №CE-19/121-23/28573-НЗПРАП від 08.12.2023 у розмірі 1 912 грн.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371,373-376,395, ч.15 ст.615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 26.05.2023 року у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі, та призначити ОСОБА_5 до відбування остаточне покарання у виді 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

До набрання вироком законної сили обрати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- 1 (один) полімерний пакет з фіксатором, в середині з порошкоподібною речовиною білого кольору, масою: 0,5007 грам, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину - PVP. Маса PVP в перерахунку на масу представленої речовини, склала: 0,3646 грам.

- 1 (один) прозорий полімерний пакет з фіксатором, в середині з кристалічною речовиною білого кольору, масою 0, 8223 грам. Маса «PVP» в перерахунку на масу наданої на дослідження речовини склала 0, 6331 грам., які зберігаються в камері схову речових доказів відділення поліції №2 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області, після набрання вироком законної сили - знищити.

- CD-R диск білого кольору з написом «Verbatim», обємом 700 МБ, який зберігається в матеріалах кримінального провадження №0000520 від 04.11.2023,після набрання вироком законної сили зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведенуекспертизу №CE-19/121-23/27322-НЗПРАП від 28.11.2023 у розмірі 1 912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять) грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведенуекспертизу №CE-19/121-23/28573-НЗПРАП від 08.12.2023 у розмірі 1 912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять) грн.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м.Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_7