ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1012/24 Справа № 932/3706/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування №0000273 за апеляційною скаргою прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року, про відмову у задоволенні клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Набережни Челни Республіки Татарстан, громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року, було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 29 червня 2024 року, з покладенням на останнього обов`язків передбачених ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Слідчий суддя вважав доведеним наявність ризику у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_8 , у випадку доведеності його вини у вчиненні злочину, загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, що може спонукати його до зміни місця мешкання та вчинення дій із можливого переховування від слідства та суду.

Слідчий суддя зазначив, що існує ризик вчинення інших кримінальних правопорушень через наявність попередніх судимостей підозрюваного та відсу3тності доведеного законного джерела доходу.

Наявність ризику, передбаченого п.п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, у судовому засіданні не була доведена прокурором.

Слідчий суддя зазначив, що стороною обвинувачення не обґрунтовано та не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, із визначенням застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що слідчим суддею не було належним чином оцінено вагомість доказів, які були надані в підтвердження наявності ризиків.

Прокурор зазначив, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, та санкцією ч. 4 ст. 185 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а тому усвідомлюючи можливість застосування до підозрюваного покарання, в разі доведеності його вини, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, прокурор зазначив, що ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків, оскільки вони надали важливі показання у даному кримінальному провадженні, в тому числі які прямо викривають злочинну діяльність ОСОБА_8 та їх анкетні відомості та інформація про місце їх проживання містяться в матеріалах кримінального провадження.

Також ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення, про що свідчить той факт, що останній не має постійного місця роботи та стабільного заробітку, а також те, що він раніше неодноразово судимий.

Прокурор вважав, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з альтернативою внесення застави може запобігти наявним ризикам передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, прокурор підтримав доводи апеляційної скарги з підстав викладених в ній, просив її задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_8 , його захисник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, вивчивши матеріали судового провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 1 статті 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, таким що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та таким в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

В ході перевірки ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані повністю.

Колегією суддів встановлено, що у провадженні СВ ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП у Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №

0000273 від 22.02.2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.02.2024 о 09:30 год. перебуваючи в приміщенні ТРЦ «Мост-Сіті», що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Королеви Єлизавети ІІ, буд. 2, побачив на лавочці раніше не знайомого йому потерпілого ОСОБА_10 , який поклав на лавочку належний йому мобільний телефон марки «Iphone 7 Plus, Gold, 32GB» imei НОМЕР_1 , який ОСОБА_8 визначив об`єктом свого злочинного посягання та реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, викрав вказаний телефон, чим завдав ОСОБА_10 матеріальну шкоду у сумі 3 233,33 грн. Після чого, ОСОБА_8 , утримуючи при собі викрадене майно з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_8 кваліфікуються за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

29.04.2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Слідчий суддя відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановив та виходив з того, що матеріали кримінального провадження, на які посилались прокурор та слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру оголошену ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Також при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та сама по собі тяжкість інкримінованих правопорушень не може бути підставою для обрання запобіжного заходу, але при цьому з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, про що викладено правову позицію в рішенні ЄСПЛ Летельє проти Франції.

Слідчим суддею взято до уваги дані про особу підозрюваного, а саме що підозрюваний має постійне місце проживання, має цивільну дружину, працює на будівництві неофіційно, раніше судимий.

Слідчий суддя зазначив, що злочин вчинено у лютому, при цьому підозрюваний не вчиняв дій щодо переховування, вказане свідчить про невисоку ймовірність реалізації ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.

Щодо ризику вчинення інших кримінальних правопорушень то враховуючи наявність попередніх судимостей підозрюваного та відсутності доведеного законного джерела доходу, існує висока ймовірність реалізації такого ризику. Однак запобігти вказаному ризику можливо обравши запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України під час розгляду клопотання слідчого слідчим суддею не знайшов свого підтвердження.

Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками слідчого судді.

При розгляді апеляційної скарги, виконуючи вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування до нього такого запобіжного заходу про який йдеться у клопотанні слідчого.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, в контексті практики Європейського суду з прав людини наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин (рішення від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

На думку колегії суддів апеляційного суду відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою, відтак висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри відповідає закону та фактичним обставинами кримінального провадження.

На даному етапі провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. А тому, з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді суду першої інстанції були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрювану з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відповідно, до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 176 КПК України є домашній арешт.

Зі змісту ст. 181 КПК України слідує, що домашній арешт, як вид запобіжного заходу, може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.

На думку колегії суддів, з урахуванням віку та стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_8 , особи останнього, який має постійне місце проживання, раніше судимий, має міцні соціальні зв`язки, працює не офіційно, характер вчинення кримінального правопорушення, отже обраний слідчим суддею підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в сукупності з обов`язками, передбаченими ч. 5 ст. 194 КПК України, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та не буде порушувати його права, передбачені ст. 43 Конституції України. Також доводи апеляційної скарги прокурора правильності цього висновку не спростовують.

У відповідності до п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз.

Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені в апеляційній скарзі доводи і підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, відтак ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 194, 196 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року, про відмову у задоволенні клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 29 червня 2024 року включно, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4