Справа № 496/1215/24
Провадження № 1-кс/496/646/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

повний текст

20 лютого 2024 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 в режимі відеоконференції;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Біляївка клопотання слідчого слідчого відділу Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 погоджене з прокурором Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, на утримані малолітніх та неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

за матеріалами кримінального провадження №0000159 від 14.02.2024 року за ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий ОСОБА_4 звернувся до суду з зазначеним клопотанням, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Свої вимоги мотивує тим, що 14.02.2024 року, приблизно о 13 годині 30 хвилин, в період дії воєнного стану, ОСОБА_5 , з метою протиправного вилучення чужого майна, шляхом вчинення нападу, поєднаного із насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, діючи умисно, заздалегідь підготувавши для вчинення злочину предмет зовні схожий пістолет «ПМ» серії НОМЕР_1 та транспортний засіб, у вигляді мопеду марки «Suzuki» моделі «UG110SW» темно-сірого кольору, направився до магазину «Comfy», що розташований за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Лазурна, 1-А.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на вчинення нападу, поєднаного із насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, помітивши громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з рюкзаком на плечі, який вийшов з обмінного пункту, розташованого в будівлі магазину «Comfy» та направлявся до свого автомобілю, залишивши мопед на стоянці вказаного магазину, підійшов з заду до громадянина ОСОБА_8 та за допомогою предмету, зовні схожого на пістолет «ПМ» серії НОМЕР_1 , здійснив 4 постріли в останнього, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді вогнепального кульового поранення ділянки лівого кулькового суглобу, закритого перелому голівки лівого стегна та лівої вертлюжної западини, стороннє тіло (куля) у голівці лівого стегна.

Після цього, ОСОБА_5 , діючи умисно, відкрито заволодів рюкзаком ОСОБА_8 , в якому знаходилися грошові кошти у сумі 18 250 (вісімнадцять тисяч двісті п`ятдесят) гривень, банківські картки, відкриті в АТ КБ «ПРИВАТБ АНК» на ім`я ОСОБА_8 за наступними номерами НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , банку «ПУМБ» за наступними номерами НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , планшет марки «IPAD», вартістю 5000 гривень, всього на загальну суму 23 250 (двадцять три тисячі двісті п`ятдесят) гривень.

З протиправно вилученим майном та грошовими коштами, ОСОБА_5 на мопеді марки «Suzuki» моделі «UG110SW» темно-сірого кольору залишив місце події, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 23 250 (двадцять три тисячі двісті п`ятдесят) гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, тобто в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому в умовах воєнного стану. Так, підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами:

1. Протоколами огляду місця події від 14.02.2024;

2. Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 14.02.2024;

3. Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 14.02.2024;

4. Протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_8 від 15.02.2024;

5. Протоколом затримання на підставі ст. 208 КПК України від 14.02.2024;

6. Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 14.02.2024;

7. Постановою про визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 15.02.2024;

8. Іншими матеріалами кримінального провадження.

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_5 може- переховуватися від суду, що в свою чергу підтверджується тим, що ОСОБА_5 зникнув з місця скоєння кримінального правопорушення, крім того, розуміючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а саме від 8 до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, дана особа може покинути місце свого проживання, що унеможливлює проведення подальшого судового розгляду та за наявності достатніх підстав - притягнення до кримінальної відповідальності. Крім того, ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, у зв`язку з чим не має постійного законного прибутку, про що свідчить відсутність міцних соціальних зв`язків. Також, існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 , знаходячись на свободі, буде продовжувати свою злочинну діяльність, враховуючи знаходження на розгляді в Іллічівському міському судді обвинувального акту за ч. 2 ст. 125 КК України, може вчините інше кримінальне правопорушення.

З врахуванням сукупності викладених обставин, даних про особу підозрюваного, в силу характеру кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 та одночасної потереби у проведенні слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, для забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, єдиним запобіжним заходом, який наддасть можливість запобігти усім вищевказаним ризикам, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Застосування більш м`якого запобіжного заходу є недоцільним та недостатнім з точки зору забезпечення ним процесуальних обов`язків підозрюваного, обвинуваченого у кримінальному провадженні.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні на задоволенні клопотання наполягав, посилаючись на існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому пояснив, що обґрунтованість підозри підтверджена матеріалами, доданими до клопотання. Вважає, що наявні підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. Також, пояснив, що ОСОБА_5 вже було затримано в порядку ст. 208 КПК України, однак вказане клопотання не було розглянуто, наразі змінено орган досудового розслідування, тому звернувся із вказаним клопотання до Біляївського районного суду Одеської області. Зазначає, що ними отримана довідка з лікарні, де наразі перебуває підозрюваний ОСОБА_5 . Так, відповідно вказаної довідки, ОСОБА_5 транспортабельний у положенні лежачі на ношах та може перебувати в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор» під наглядом лікаря. Прокурор заперечував проти наданої стороною захисту довідки з Філії ДУ ЦОЗ ДКВС України в Миколаївській та Одеській областях, оскільки вказана довідка відповідає на питання щодо можливості організації цілодобової сторонньої допомоги/нагляду медичними працівниками.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, з огляду на порушення зі сторони органів поліції на її думку процедури затримання підозрюваного, у зв`язку з чим звернулась до суду зі скаргою в порядку ст. 206 КПК України на затримання. Так, адвокат зазначила, що ризики, вказані прокурором є надуманими та такими, що не відповідають дійсності, особа не судима, також не доведено можливості впливу на інших осіб. Саме прокурор має довести наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України. ОСОБА_5 14.02.2024 року було затримано в грубій формі, з нанесенням йому тяжких тілесних ушкоджень, та відповідно витягу з історії хвороби, він був терміново переведеним до медичного закладу у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. Наразі, у ОСОБА_5 параліч обох нижніх кінцівок, самостійно не ходить, має бути обстеженим в медичному закладі. Адвокат вважає, що відповідь лікаря, що наявна у прокурора, не може свідчити про можливість утримання підозрюваного у межах ДУ ОСІ під вартою, оскільки вона надає довідку від медичного закладу, де зазначено про неможливість знаходження підзахисного під постійним наглядом. ОСОБА_5 має параліч ніг, він лежачий, себе не обслуговує та лише сьогодні з`явилась можливість рухатись правій руці. ОСОБА_5 був затриманий в порядку 208 КПК України з порушеннями, оскільки його не затримали на місці злочину, а далеко від цього місця. Достатніх підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не має. Стороною обвинувачення не доведено неможливості обрання більш м`якого запобіжного заходу, тому просить цілодобовий домашній арешт, із застосуванням електронних засобів контролю, крім того, з підзахисним проживає його мати пенсійного віку, ОСОБА_5 не має негативних характеризуючих даних. Щодо наявних медичних даних, про те, що ОСОБА_5 відмовився проходити МРТ, пояснила, що МРТ повинно було проводитись у неділю, приїхала мати підзахисного та сплатити процедуру не могла, за браком, на той момент коштів. Надалі МРТ зміг пройти.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав захисника та пояснив, що вину не визнає, з місця пригоди не зникав, а просто виїжджав з гаражів, де його було збито автівкою та в подальшому нанесено удари. Просить цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю.

Вислухавши пояснення прокурора, заперечення підозрюваного та його захисника, вивчивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви», № 48297/99, п.43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого йому загрожує покарання до п`ятнадцяти років позбавленням волі, офіційно не працевлаштований, не одружений, раніше не судимий, однак наявні відомості про направлення відносно нього обвинувального акту до суду за вчинення кримінального злочину, з витягу вбачається, що ОСОБА_11 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, що в цілому свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, та деяку систематичність у вчиненні протиправних дій.

Згідно п.4 ч.1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Обґрунтованість підозри на даній стадії підтверджена матеріалами, доданими до клопотання, в тому числі протоколами огляду місця події від 14.02.2024 р., відповідно яких на ділянці місцевості, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , а саме поблизу приміщення обмінника валют, розміщений автомобіль марки «Tesla» червоного кольору, біля якого на асфальті наявні сліди речовини бурого кольору, далі біля бордюру наявні гільзи, а також протоколом огляду, під час якого було оглянуто металевий гараж, де виявлено мопед марки Suzuki, пістолет та набої. Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 14.02.2024 р., який пояснив, що почув декілька хлопків, знаходячись біля обмінника валют, де сталась вказана пригода, та обернувшись побачив червоний автомобіль марки «Tesla» червоного кольору біля якого один чоловік наче сидить над іншим та намагається вирвати його сумку. Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 14.02.2024 р. який пояснив, що приблизно 13-14 год. 14.02.2024 р. на нього скоєно напад невідомим чоловіком. Протокол огляду місця події під час якого виявлено предмет в корпусі чорного кольору зовні схожий на рацію з навушниками. Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що 14.02.2024 р. заступив на чергування, о 13-30 год. отримав виклик про вогнепальне поранення чоловіка. По приїзду на місце події, свідок надав інформацію про чоловіка, який можливо скоїв вказаний злочин. За ознаками, що були наданні свідком, надалі виявили чоловіка біля гаражного кооперативу та зупинили його, шляхом «підсічки», в подальшому утримували його та вимушені були для подолання його опору задути газовим балончиком очі та протоколом затримання, на підставі ст. 208 КПК України від 14.02.2024р., згідно якого вказану особу, затримано фактично на місці злочину. Постановою про визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 15.02.2024 р.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи питання щодо існування ризиків переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду, суд враховує відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного, наявність довідки згідно якої раніше притягувався до кримінальної відповідальності, та суворість покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину у разі визнання його винним у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваного, на думку суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_5 , який на теперішній час підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, що свідчить про існування ризику визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, зважаючи на обставини вчинення даного злочину, а саме здійснення чотирьох пострілів в потерпілого, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді вогнепального кульового поранення ділянки лівого кулькового суглобу, закритого перелому голівки лівого стегна та лівої вертлюжної западини, стороннє тіло (куля) у голівці лівого стегна, суд вважає, що існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може здійснити спроби незаконно впливати на потерпілого, чи свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, так як, така поведінка підозрюваного при затриманні не може це виключати.

При розгляді клопотання, суддя запитав підозрюваного ОСОБА_5 , чи визнає він себе виним в зазначеному злочині, на що він відповів ні. Слідчим суддею задано питання, навіщо ви, будучи не винуватим у скоєному, здійснювали супротив працівникам охорони міста, на що ОСОБА_5 зазначив, що його збили автомобілем на мопеді, він ні від кого не тікав, отже заперечував обставини встановленні у матеріалах клопотання.

Спосіб вчинення злочину, з обставин якого, наразі розглядається клопотання, характеризується умислом та зухвалістю поведінки. Викладені факти, свідчать про систематичне нехтування підозрюваним охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, безумовно свідчить про реальність ризику вчинення інших злочинів а отже існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказані обставини в сукупності свідчать, про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного, які не забезпечать виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання зазначеним ризикам.

Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту - недоцільно, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження в цілому не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, перелік яких визначено ст. 178 КПК України.

Таким чином, враховуючи, додані до клопотання докази щодо обґрунтованої підозри у вчиненні саме ОСОБА_5 даного злочину, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, відсутність соціальних зв`язків, місця роботи, репутацію підозрюваного, на думку суду, не будучи ізольованою, він може здійснити вплив на потерпілого чи свідків, та інших осіб, з метою викривлення ними фактичних обставин вчиненого.

Дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним особливо тяжкого злочину, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_5 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту чи особисто зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлених в судовому засіданні ризиків, та є таким, що не забезпечить належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Щодо стану здоров`я ОСОБА_5 та можливості перебування його під вартою, то слідчий суддя вважає правильним зазначити наступне.

На огляд слідчому судді стороною обвинувачення надано довідку з КНП «Чорноморська лікарня» Чорноморської міської ради, відповідно якої, станом на дату розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу (20.02.2024 р.), зазначено про транспортабельність ОСОБА_5 у положенні лежачі на ношах та можливість перебування в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор» під наглядом лікаря.

Вказана довідка надана безпосередньо закладом, де наразі проходить лікування та знаходиться під наглядом лікаря ОСОБА_5 відповідно до його стану встановленого лікарями установи.

При цьому, надана стороною захисту довідка з Філії ДУ ЦОЗ ДКВС України в Миколаївській та Одеській областях від 20.02.2024 р. про неможливість організації постійного нагляду медичними працівниками закладу, не може розцінюватись, як підтвердження неможливості знаходження під вартою у вказаному закладі ОСОБА_5 , оскільки з вказаної відповіді, не вбачається, що було враховано саме стан здоров`я пацієнта підозрюваного ОСОБА_5 , а наведені загальні обставини.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що, згідно пункту 2 глави 2 розділу X наказу Міністерства юстиції «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України» від 14.06.2019 року №1769/5, надання ув`язненим і засудженим медичної допомоги, у тому числі екстреної медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині, здійснюється відповідно до статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», статей 8, 107, 116 КВК, Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року №239/5/104, Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року №1348/5/572.

Відповідно до пункту 3 глави 2 розділу X зазначеного наказу, у СІЗО здійснюються медичний контроль за станом здоров`я ув`язнених і засуджених шляхом проведення медичних оглядів та обстежень, виявлення осіб, які потребують лікування та постійного медичного нагляду, проведення щодо них лікувально-оздоровчих заходів з метою збереження здоров`я і працездатності, амбулаторне і стаціонарне лікування відповідно до системи стандартів у сфері охорони здоров`я, клінічних протоколів надання медичної допомоги в порядку, передбаченому законодавством.

Надання медичної допомоги, особам взятим під варту здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 10.02.2012 №239/5/104, відповідно до якого, у разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного перелік та керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

Таким чином, лікування обвинуваченого у разі наявності у нього медичних захворювань можливо в умовах ДУ «Одеській слідчий ізолятор» та не може бути підставою неможливості застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому суддя вважає за необхідне зобов`язати посадових осіб слідчого ізолятору забезпечити належну медичну допомогу підозрюваному за необхідністю і в інших закладах МОЗ України.

Відповідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Слідчий просить застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Разом з цим, запобіжний захід може бути застосований в межах строку досудового розслідування.

Підсумовуючи викладене, слідчий суддя вважає, що наявні підстави для задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу та заперечення захисника залишити без уваги.

Керуючись ст. ст. 176-178,182-184, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого слідчого відділу Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ Одеський слідчий ізолятор.

Зобов`язати посадових осіб ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та Філії ДУ ЦОЗ ДКВС України в Миколаївській та Одеській областях забезпечити належне медичне обстеження та лікування підозрюваного ОСОБА_5 у встановленому законом порядку, в тому числі, у разі необхідності, у закладах охорони здоров`я МОЗ України.

Розмір застави, як запобіжного заходу, не застосовувати.

Встановити строк дії ухвали - 60 днів з 20 лютого 2024 року до 19 квітня 2024 року, включно.

Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору та уповноваженій службовій особі - начальнику ДУ «Одеській слідчий ізолятор».

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 12:00 год 22 лютого 2024 року у приміщенні Біляївського районного суду Одеської області, в залі судових засідань № 13.

Слідчий суддя ОСОБА_1