Справа № 761/4124/23 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1577/2024 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_2 Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 19 вересня 2023 року у кримінальному провадженні № 120 221 000 000 008 22 від 23 жовтня 2022 року стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лубни Полтавської області, громадянина України, курсанта ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 19.09.2023 ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі, з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

У задоволенні цивільних позовів ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 до ОСОБА_7 - відмовлено.

Скасовано арешт майна, накладений ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 28.10.2022, з автомобіля "BMW", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 .

У провадженні стягнуто процесуальні витрати та вирішена доля речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 23.10.2022, приблизно о 14 год. 12 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки "BMW 320D", д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись у четвертій (крайній лівій) смузі проїзної частини проспекту Перемоги у м. Києві, зі сторони вул. Дегтярівська в напрямку вул. Данила Щербаківського, зі швидкістю не менш ніж 120,16 км/год., яка понад втричі перевищувала максимально дозволену на даній ділянці дороги 40 км/год., наближався до місця проведення ремонтних робіт, позначеного дорожніми знаками 1.37 "Дорожні роботи", 3.29 "Обмеження максимальної швидкості 40 км/год.", 1.5.3 "Звуження дороги з лівого боку", виставлених у крайній лівій смузі по ходу руху зазначеного автомобіля.

Попереду водія ОСОБА_7 , в попутному напрямку, крім інших автомобілів, в межах четвертої (крайньої лівої смуги) проїзної частини проспекту Перемоги у м. Києві, рухався автомобіль марки "RANGE ROVER", д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_12 , водій якого в процесі руху почав зменшувати швидкість, перед дорожніми знаками, які вказували на зменшення швидкості, звуження дороги та проведення попереду дорожніх робіт, з метою їх безпечного об`їзду.

Крім того, в цей час, на розділовій смузі у вигляді зеленої зони, яка розділяє напрямки руху зазначеної проїзної частини, знаходилися працівники КП "ШЕУ по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд Шевченківського району" м. Києва - ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Під час руху ОСОБА_7 допустив порушення вимог пунктів 1.5, п. 2.3 (б), 10.1, 12.1, 12.4 та 12.9 (б) Правил дорожнього руху України:

- п. 1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

пп. (б): бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим транспортом у дорозі;

- п. 10.1: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 12.1: під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух;

- п. 12.4: у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.;

- п. 12.9: Водієві забороняється:

пп. (б): перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту (и) пункту 30.3 цих Правил.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_7 виявились у тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем марки "BMW 320D", д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по проспекту Перемоги в м. Києві, будучи обізнаним, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, зухвало ігноруючи вимоги Правил дорожнього руху України, безвідповідально ставлячись до можливості настання негативних наслідків, маючи об`єктивну змогу спостерігати за показниками спідометру та обрати безпечну та дозволену швидкість руху, нехтуючи застосуванням безпечних прийомів керування, наражаючи на небезпеку інших учасників дорожнього руху, усвідомлюючи, що швидкість керованого ним автомобіля складає 122,61 км/год. ± 2,45 км/год., створюючи своїми односторонніми діями для себе умови, в яких позбавлений можливості уважно стежити за дорожньою обстановкою та відповідно реагувати на її зміни, в момент зменшення попутним автомобілем марки "RANGE ROVER", д.н.з. НОМЕР_3 , швидкості руху, вплинув на рульове колесо керованого ним автомобіля, змінив напрямок руху праворуч, виїхав у першу (крайню праву) смугу свого напрямку руху, де правими колесами контактував з правим бордюрним каменем, що в подальшому призвело до відкидання автомобіля вліво, втрати його курсової стійкості, та переміщення транспортного засобу в некерованому стані справа наліво, і виїздом за межі проїзної частини на розділову смугу у вигляді зеленої зони, де відбувся наїзд на пішоходів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які навпроти будинку АДРЕСА_3 виконували прибиральні роботи. Після наїзду, автомобіль марки "BMW 320D", д.н.з. НОМЕР_2 , продовжуючи рух по інерції, здійснив наїзд на стовп електромережі.

В результаті наїзду, пішоходу ОСОБА_13 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: кровонапливність м`яких тканин голови в правій скроневій ділянці та правого скроневого м`язу, перелом кісток і основи черепа з центром перелому на рівні основи сосковидного виростка правої скроневої кістки, кровонапливність м`яких мозкових оболонок, рідка кров у шлуночках, множинні кровонапливи на спині з розповсюдженням в підшкірно-жирову клітковину та м`язи (а саме: на спині в правій надлопатковій ділянці; на спині між правою лопаткою та хребтом; на спині в правій підлопатковій ділянці); багатоуламкові переломи обох лопаток, множинні переломи ребер по переднім та заднім анатомічним лініям (поперечні переломи II-IV ребер справа по середньо-ключичній лінії, косі переломи II-VI ребер справа по косій від біляхребтової лінії до задньої пахвової лінії та I-IV ребер зліва по біляхребтовій лінії, та II ребро зліва по передній пахвовій лінії) з ушкодженням пристінкової плеври, крововиливи в коренях обох легень (ознака струсу), вогнища забоїв на обох легенях, крововилив в ділянці воріт селезінки (ознака струсу), через капсулярні розриви селезінки, крововилив в ділянці воріт обох нирок (ознака струсу), через капсулярні розриви обох нирок, кровонаплив на задній поверхні лівого плеча в верхній третині, від яких він загинув на місці пригоди.

Смерть ОСОБА_13 , 1994 р.н., настала від поєднаної травми голови, грудей та живота з ушкодженням внутрішніх органів.

Крім того, ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми правої гомілки: перелом медіальної кісточки правої гомілки, яке відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 (б), 10.1, 12.1, 12.4 та 12.9 (б) Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Не погоджуючись з вироком суду, потерпіла та цивільний позивач ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи обставини вчинення кримінального правопорушення, визнані судом доведеними, та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 19.09.2023 змінити та цивільні позови потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 про відшкодування матеріальних та моральних збитків від злочину залишити без розгляду.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, потерпіла та цивільний позивач ОСОБА_6 вказує, що до початку судового розгляду її представником, він же являється представником потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 - адвокатом ОСОБА_15 було подано позовні заяви про відшкодування заподіяної шкоди до відповідачів ОСОБА_7 та ПАТ "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" та під час судового розгляду справи особисто нею та потерпілими ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та представником були подані письмові клопотання (знаходяться в матеріалах кримінального провадження), у яких зазначено про відсутність претензій до обвинуваченого ОСОБА_7 та прохання про залишення, згідно п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, заявленого позову без розгляду на тій підставі, що виплата страхової суми за шкоду заподіяну життю і здоров`ю згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-208767363 ПАТ "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" не проведена і її проведення можливе лише після винесення обвинувального вироку судом.

Потерпіла та цивільний позивач ОСОБА_6 зазначає, що під час судового розгляду кримінального провадження цивільні позови потерпілих по суті фактично не розглядались, при винесенні вироку у суду були всі підстави для задоволення зазначених вище клопотань позивачів.

Крім того, потерпіла та цивільний позивач ОСОБА_6 вказує, що виносячи рішення про відмову в задоволенні позовів потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 до ОСОБА_16 , суд не навів будь-яких мотивів щодо прийняття саме такого рішення, так само суд не мотивував чому він відмовив потерпілим у задоволенні клопотання про залишення позовів без розгляду. Рішення щодо Відповідача 2 - ПАТ "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" судом взагалі не прийнято.

На переконання потерпілої, єдиним правильним і законним рішенням було б залишення позовних заяв без розгляду, так як у разі виникнення спору між потерпілими і ПАТ "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС", невиплати останнім потерпілим страхового відшкодування, вони мали б можливість звернутися до суду з відповідними позовними заявами про стягнення гарантованих їм коштів, а прийняття рішення суду про відмову в задоволенні позовів, позбавляє потерпілих такої можливості.

Підсумовуючи, на думку потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_6 , вирок суду в частині розгляду цивільним позовів потерпілих не можна вважати законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому він підлягає зміні.

Іншими учасниками провадження вирок стосовно ОСОБА_7 не оскаржений.

Потерпілий ОСОБА_14 та його представник ОСОБА_17 , потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та їх представник - ОСОБА_15 про час та місце розгляду провадження повідомлені у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом, неявка яких у судове засідання суду апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду провадження за приписами ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення потерпілої про задоволення апеляційної скарги та залишення цивільних позовів без розгляду, пояснення прокурора, обвинуваченого та його захисника, кожен з яких не заперечував стосовно позиції потерпілої, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступним.

Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 62 Конституції України та ст. 404 КПК України в межах апеляційної скарги, що підтримана в суді апеляційної інстанції, з урахуванням позиції сторін в судовому засідапнні.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_14 середньої тяжкості тілесні ушкодження та спричинило смерть потерпілого ОСОБА_13 , за обставин, викладених у вироку суду, правова кваліфікація вчиненого ОСОБА_18 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК Українияк і правильність призначення ОСОБА_7 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, зі звільненням від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, в апеляційній скарзі та в суді апеляційної інстанції потерпілою та цивільним позивачем ОСОБА_6 не оспорюється, а тому вони не перевіряються у відповідності до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

Відповідно до п. 10 ст. 56 КПК України, потерпілий має право протягом кримінального провадження на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

За ч. 3 вказаної статті цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Приписами ст. 370 КПК України задекларовано, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ч. 1 ст. 374 КПК України регламентовано, що вирок суду складається зі вступної, мотивувальної та резолютивної частин.

Частинами 3 і 4 вказаної статті визначено, що в мотивувальній частині вироку зазначаються, зокрема, підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду, а в резолютивній частині, зокрема, рішення про цивільний позов.

Між тим, наведених норм закону судом першої інстанції - не дотримано, бо зі змісту вироку випливає, що його резолютивна та мотивувальна частини не відповідають одна одній та містять суперечності.

Так, з матеріалів кримінального провадження убачається, що під час підготовчого судового засідання потерпілими ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_19 до обвинуваченого ОСОБА_7 та ПАТ "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" пред`явлено цивільні позови, про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, які ухвалою суду від 17.03.2023 прийняті для спільного розгляду з обвинувальним актом.

01.08.2023 від потерпілої - цивільного позивача ОСОБА_6 , яка діє в свої інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_19 , надійшло клопотання про залишення поданих нею цивільних позовів без розгляду.

В обґрунтування клопотання потерпіла зазначила, що обвинуваченим ОСОБА_7 відшкодовано моральну шкоду, претензій до нього немає, однак виплата страхової суми за шкоду заподіяну життю і здоров`ю згідно полюсу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-208767363 ПАТ "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" можлива лише після винесення обвинувального вироку судом, а тому просила на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, залишити заявлені нею цивільні позови без розгляду.

04.08.2023 від представника потерпілих - цивільних позивачів ОСОБА_11 , ОСОБА_10 - ОСОБА_15 надійшло аналогічне за змістом клопотання.

Ці ж обставини про надходження клопотань потерпілих і цивільних позивачів про залишення цивільних позовів без розгляду випливають і з мотивувальної частини вироку.

Водночас, у резолютивній частині вироку суд помилково вказав, що у задоволенні цивільних позовів ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до ОСОБА_7 - слід відмовити, хоча суд першої інстанції не розглядав позовні вимоги по суті.

При цьому, необхідно зауважити, що судом в резолютивній частині вирішено лише питання щодо цивільних позовів пред`явлених до обвинуваченого ОСОБА_7 .

Зазначені обставини не можуть свідчити про законність вироку суду та відповідність його вимогам ст. 374 КПК України в частині вирішення цивільних позовів і, як правильно посилається потерпіла ОСОБА_6 , можуть негативно вплинути при вирішенні питання про відшкодування шкоди, у тому числі і згідно полюсу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-208767363 ПАТ "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС", а тому колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_6 необхідно задовольнити та скасувати рішення про відмову у задоволенні цивільних позовів потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та залишити цивільні позови потерпілих - без розгляду, оскільки іншого рішення за наявності відповідних клопотань ухвалити неможливо, за чим колегія суддів не приймає рішення про скасування рішення щодо вирішення цивільних позовів та призначення нового розгляду у суді першої інстанції через порушення вимог закону, що у даному випадку не буде виправданим.

Доля речових доказів вирішена у порядку ст. 100 КПК України, а процесуальні витрати, що підлягають відшкодуванню, стягнуті з обвинуваченого ОСОБА_7 на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_6 , задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 19 вересня 2023 року у кримінальному провадженні № 120 221 000 000 008 22 від 23 жовтня 2022 року стосовно ОСОБА_7 змінити: скасувати рішення про відмову у задоволенні цивільних позовів потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та залишити цивільні позови потерпілих - без розгляду.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4