Справа № 308/3619/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання спеціально уповноваженого керівником органу досудового розслідування на здійснення досудових розслідувань щодо неповнолітніх старшого слідчого слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_7 , матеріали досудового розслідування № 0000624, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 24 лютого 2024 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 № 2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався.

Близько 14 години 35 хвилин 24 лютого 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх суспільну небезпечність та протиправність, знаходячись за адресою: м. Ужгород, вул. Болгарська, неподалік корпусу заводу Тиса, реалізуючи свій корисливий мотив спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, підійшов до потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та шляхом ривка вирвав з лівої кишені куртки потерпілого мобільний телефон марки Poco X5 5G Pro, після чого наніс один удар затисненою в кулак рукою в живіт потерпілого ОСОБА_8 , збив його з ніг та повалив на землю, де відібрав від потерпілого рюкзак який він мав при собі. Продовжуючи свої умисні дії ОСОБА_4 відкрив рюкзак де виявив в середині гаманець з грошовими коштами в сумі 550 (п`ятсот п`ятдесяти ) гривень, якими він заволодів, після чого викинув гаманець на землю, а рюкзак повернув потерпілому.

Заволодівши майном потерпілого, маючи реальну можливість розпоряджатись ним на власний розсуд ОСОБА_4 пішов в напрямку вулиці Сергія Мартина в м. Ужгород.

За таких обставин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіжі), вчиненому в умовах воєнного стану.

25 лютого 2024 року спеціально уповноваженим керівником органу досудового розслідування на здійснення досудових розслідувань щодо неповнолітніх старшим слідчим слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітаном поліції поліції ОСОБА_7 , за погодженням з заступником керівника Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_9 , відповідно до ст. ст. 40, 42, 276, 277, 278, 298 КПК України, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Підозрюваним у кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Ганичі, Тячівського району, Закарпатської області, українець, громадянин України, з повною середньою освітою, такий який ніде не працює та не навчається, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.02.2024, протоколом огляду місця події від 24.02.2024; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_8 від 24.02.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_4 від 24.02.2024; протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від. 24.02.2024.

У судовому засіданні слідчий та прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 заперечила проти клопотання, просила застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку захисника.

Заслухавши учасників справи, вивчивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку прокурора, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 березня 2023 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суровим, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком п`ять років.

На підставі ст. 75, 104 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає обов`язки відповідно до п. п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Згідно положень ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином навіть застосування покарання відносно ОСОБА_4 не запобігло вчиненню ним нового кримінального правопорушення, що свідчить про свідоме небажання ставати на шлях виправлення, протиставлення себе нормам моралі та права.

Окрім того ОСОБА_4 розуміючи, що за вчинення вказаного кримінального правопорушення йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, може вчинити спроби переховуватися від органу досудового розслідування.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполучного Королівства» (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Згідно із позиції ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції», тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію і соціальні наслідки, які роблять виправданим затримання, принаймні, протягом певного часу.

Затримання та тримання під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Частина 1 ст.176 КПК України встановлює такі альтернативні триманню під вартою запобіжні заходи: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт. Найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Між тим, як уже зазначалося слідчим суддею, відповідно до ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_4 , ніде не працює та не навчається, не має стійких соціальних зв`язків та позитивної репутації в суспільстві, не має законних джерел існування, та може переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки усвідомлює про неминучість покарання за вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до восьми років, може незаконно впливати на потерпілого, свідків, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та існує ризик його протиправної поведінки, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки;

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стороною обвинувачення враховуються зміст ст. 37 Конвенції про права дитини, яка встановлює, що «арешт, затримання чи тюремне ув`язнення здійснюється згідно із законом та використовується як крайній захід і протягом якомога коротшого відповідного періоду часу» та практику ЄСПЛ, зокрема рішення ЄСПЛ від 27 листопада 2008 року у справі «Свершов проти України» та рішення ЄСПЛ від 20 січня 2011 року у справі «Прокопенко проти України» (обрання альтернативного запобіжного заходу ніж тримання під вартою).

Зокрема, аналіз особистості ОСОБА_4 вказує на байдуже ставлення ним до дотримання правових норм, ігноруванням громадських інтересів. Вказані обставини свідчать про неможливість застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , так як такі дотримані не будуть. З цих підстав більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава не зможуть запобігти ризикам, визначеним ч. 2 ст. 177 КК України.

У разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається (ч.4 ст.197 КПК України).

Таким чином, клопотання сторони обвинувачення слід задовольнити повністю, застосувавши відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Керуючись ст.ст.177, 178, 193, 194, 197, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ганичі, Тячівського району, Закарпатської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, такого який ніде не працює та не навчається, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб., а саме до 23 квітня 2024 року.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту фактичного затримання.

Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , покладених на нього обов`язків передбачених цим Кодексом в розмірі 60 (шістдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 181 680, 00 грн.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 , або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 27.02.2024 року о 16 год. 30 хв.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1