ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/581/24 Справа № 199/1090/24 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування №0001649 за апеляційною скаргою прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2024 року, про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровськ, маючого середню освіту, неодруженого, непрацевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2024 року, було відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 19 квітня 2024 року з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. Зазначив, що заявлені стороною обвинувачення ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України об`єктивно існують, а саме ОСОБА_7 усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину може переховуватися від органів досудового розслідування.

Існування інших ризиків, передбачених ст. 177 КПК України прокурором не доведено.

Слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , та прийшов до висновку про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заборонивши останньому залишати місце постійного проживання у нічний час доби.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування із застосуванням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, останній вчинив умисний тяжкий злочин та розуміючи для себе негативні наслідки, є достатні підстави вважати, що останній буде переховуватися від органів досудового розслідування, та вчинить новий злочин.

Вважав, що обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить практиці Європейського суду з прав людини в аспекті його застосування.

Під час досудового розслідування, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Під час проведення досудового розслідування у означеному кримінальному провадженні проведено оперативну закупку, із залученням особи зі зміненими анкетними даними (закупний), тому перебуваючи на свободі ОСОБА_7 може впливати на вказану особу, так як повідомлення про підозру та інші докази, з якими сторона захисту вже ознайомлена, містять фактичні обставини, при яких залегендована особа придбавала у ОСОБА_7 психотропну речовину.

Крім того, апелянт зазначив, що ОСОБА_7 перебуваючи на свободі може вчинити інше кримінальне правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів, так як відповідно до отриманих під час проведення досудового розслідування доказів, встановлено, що останній на постійній основі займається збутом психотропних речовин на території міста Дніпра. Враховуючи те, що ОСОБА_7 не має постійного місця роботи та живе на випадкові заробітки, та збував психотропну речовину з корисливої мети, вказаний ризик у даному випадку є найбільш вагомим.

На думку апелянта, слідчий суддя відмовляючи у задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не надав належну правову оцінку обставинам, викладеним у клопотанні, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, прокурор підтримав доводи апеляційної скарги з підстав викладених в ній, просив її задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_7 , його захисник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, вивчивши матеріали судового провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 1 статті 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, таким що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та таким в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

В ході перевірки ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані повністю.

Колегією суддів встановлено, що у провадженні СВ ВП №1 Дніпровського РУП ГУНП у Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001649 від 13.12.2023 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 29.12.2023 перебуваючи у невстановленому місці, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин, з метою збуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою отримання прибутку від збуту психотропних речовин, особам з числа наркозалежних, порушуючи вимоги ст. 14 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» № 863 від 08.07.1999 (зі змінами), а також ст. 2 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» №62/95-ВР від 15.02.1995 (зі змінами), у невстановлений спосіб придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи психотропну речовину - метамфетамін, кристалічну речовину масою 0,0829г, обіг якої обмежено.

Далі, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини - метамфетамін з метою збуту, невстановленим шляхом перемістив до місця свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 та сховав у невстановленому в ході проведення досудового розслідування місці, вказану кристалічну речовину - метамфетамін, та почав її зберігати до 29.12.2023 з метою збуту.

29.12.2023 року у період часу з 15 години 10 хвилин до 16 години 21 хвилину, відповідно до вимог ст.5 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року співробітниками правоохоронних органів проведено контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, з метою придбання психотропної речовини у ОСОБА_7 . В ході проведеного контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, особа під вигаданими анкетними даними - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка виступала у якості оперативного покупця, попередньо зателефонувала та домовилась з ОСОБА_7 про придбання у останнього психотропної речовини - метамфетамін. У свою чергу ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут психотропної речовини, діючи з корисливих мотивів, знаходячись біля під`їзду свого будинку за адресою: АДРЕСА_3 , збув за грошові кошти у розмірі 600 гривень, особі під вигаданими анкетними даними - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 1 сліп-пакет з кристалічною речовиною, в якому також знаходився невеликий сліп-пакет з кристалічною речовиною, які є психотропними речовинами - метамфетамін, загальною вагою 0,0829 г.

29.12.2023 року в період з 16 години 15 хвилин до 16 години 21 хвилину, під час проведення огляду місця події у приміщенні службового кабінету №103 ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, вул. Новоселівська 15-17, ОСОБА_9 , добровільно видала сліп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка за зовнішніми ознаками схожа на психотропну речовину - метамфетамін, який вона придбала у ОСОБА_7 .

Згідно висновку експерта № СЕ-19/104-24/1981-НЗПРАП від 25.01.2024, надана на експертизу кристалічна речовина масою 0,0829 г містить у своєму складі - психотропну речовину, обіг якої заборонено - метамфетамін. Маса метамфетаміну становить - 0,0630г.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», відповідно до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів та їх аналогів» від 22 грудня 2006 року зі змінами та доповненнями та «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року, із змінами до Постанови «Про внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» від 26.12.2014 року № 712 - метамфетамін (таблиця №2, список №2) віднесено до психотропної речовини, обіг якої обмежено.

Умисні дії ОСОБА_7 виразились у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини, з метою збуту, а також у збуті психотропної речовини.

19.02.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Слідчий суддя відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановив та виходив з того, що матеріали кримінального провадження, на які посилались прокурор та слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру оголошену ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Також при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, та сама по собі тяжкість інкримінованих правопорушень не може бути підставою для обрання запобіжного заходу, але при цьому з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, про що викладено правову позицію в рішенні ЄСПЛ "Летельє проти Франції".

Слідчим суддею взято до уваги, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, постійно проживає за зареєстрованим місцем проживання, має у місті Дніпро родичів, а тому для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, слідчий суддя вважав, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для попередження ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризики, передбачені п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України під час розгляду клопотання слідчого слідчим суддею не знайшли свого підтвердження.

Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками слідчого судді.

При розгляді апеляційної скарги, виконуючи вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування до нього такого запобіжного заходу про який йдеться у клопотанні слідчого.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, в контексті практики Європейського суду з прав людини наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин (рішення від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

На думку колегії суддів апеляційного суду відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою, відтак висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри відповідає закону та фактичним обставинами кримінального провадження.

На даному етапі провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. А тому, з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді суду першої інстанції були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрювану з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відповідно, до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 176 КПК України є домашній арешт.

Зі змісту ст. 181 КПК України слідує, що домашній арешт, як вид запобіжного заходу, може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.

На думку колегії суддів, з урахуванням віку та стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_7 , особи останнього, який має постійне місце проживання, характер вчинення кримінального правопорушення, отже обраний слідчим суддею підозрюваній запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, в сукупності з обов`язками, передбаченими ч. 5 ст. 194 КПК України, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та не буде порушувати його права, передбачені ст. 43 Конституції України. Також доводи апеляційної скарги прокурора правильності цього висновку не спростовують.

У відповідності до п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз.

Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені в апеляційній скарзі доводи і підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, відтак ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 194, 196 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2024 року, про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3