КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/3942/2024 Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 4 ст. 296 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 03 травня 2024 року щодо ОСОБА_6 , -

У С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 травня 2024 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 01 липня 2024 року включно.

В апеляційній скарзі з доповненнями ОСОБА_6 просить скасувати вказану ухвалу. Постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги обвинувачений вказує про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, однобічність розгляду клопотання прокурора.

На думку апелянта, клопотання прокурора не містить доказів наявності ризиків, на які посилається прокурор. Протягом судового розгляду кримінального провадження, йому постійно продовжують строк тримання під вартою, а прокурор лише змінює дату подачі клопотання, однак його зміст є незмінним. Навіть закінчивши судове слідство, прокурор все одно вказує про те, що апелянт може впливати на свідків. Тому необґрунтованими, на думку обвинуваченого, є мотиви суду першої інстанції про можливість незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні та можливість вчинення інших кримінальних правопорушень.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши надані судом першої інстанції матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час судового розгляду суд відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Як убачається з матеріалів, наданих судом першої інстанції, судом розглянуто клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою та клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт. Судом заслухано думку сторін кримінального провадження, вивчено матеріали судового провадження.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції дотримано вимоги кримінального процесуального закону в ході розгляду вказаного питання.

Судом враховано те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. Всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, судом ретельно проаналізовані дані про особу обвинуваченого та обґрунтовано встановлено наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Так, судом першої інстанції враховано обставини скоєння інкримінованого ОСОБА_6 злочину, покарання, яке може бути призначене, за умови визнання його винним, що, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування та саме по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду.

Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» (п. 80), в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Окрім того, серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти.

За наведених обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що тяжкість можливого покарання може спонукати обвинуваченого переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, судом враховано і дані про особу обвинуваченого, який перебуваючи в умовах тримання під вартою, вчинив інші діяння, які органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 296; ст. 345 КК України. Така поведінка ОСОБА_6 обґрунтовано свідчить про наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.

Враховуючи стадію судового розгляду вказаного кримінального провадження, колегія суддів погоджується з обґрунтованістю ризику незаконного впливу ОСОБА_6 на свідків, які ще не були допитані судом. Крім того, на даний час також відсутні дані про зменшення або зникнення ризиків, доведених прокурором під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому. Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів також не вбачає.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 03 травня 2024 року. Тому апеляційна скарга обвинуваченого підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 407, ст. 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 03 травня 2024 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до01 липня 2024 року включно, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і :

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4