ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6740/24
провадження № 1-кп/753/1392/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2024 р.

Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні ЄРДР за № 0000027 від 08.02.2024 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , несудимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

встановив:

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на даний час.

ОСОБА_3 07 лютого 2024 року, приблизно о 20 год. 57 хв., перебуваючи на станції метро «Осокорки» КП «Київський метрополітен» побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_7 , який будучи одягнений в шапку чорного кольору марки «calvin klein» направлявся до виходу зі станції. ОСОБА_3 реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у виді спричинення майнової шкоди власнику і бажаючи їх настання, під впливом корисливого мотиву та з метою особистого збагачення, підійшов до потерпілого ОСОБА_7 зі спини та шляхом ривка відкрито заволодів шапкою чорного кольору марки «calvin klein», що належить потерпілому.

Після чого ОСОБА_3 вибіг зі станції метро «Осокорки» та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдавши ОСОБА_7 матеріального збитку на суму 516 грн. 25 коп.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим повністю у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаявся та суду показав, що 7 лютого 2024 року перебуваючи на станції метро Осокорки, побачив потерпілого, підбіг до нього, зірвав з голови шапку та втік. Шкоду завдану ОСОБА_7 відшкодував у сумі 5000 гривень. Просив його суворо не карати, оскільки з 16 років він проживав в неповній сім`ї, а у 2021 році у нього помер батько. Зараз він проживає з бабусею та прабабусею, яких змушений підтримувати матеріально неофіційно працюючи на станції забезпечення безпеки і обслуговування швидкісних трамваїв. Враховуючи те, що йому лише 22 роки, просив суд дати йому можливість нормального життя, оскільки хибність свого необдуманого вчинку він цілком усвідомив.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідають фактичним обставинам справи, ним не оспорюються, а також є логічними, послідовними та не викликають у суду сумніву щодо їх щирості.

Дослідження інших доказів щодо тих обставин матеріалів кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , які ніким не оспорюються, судом за згодою учасників судового провадження та на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним. Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції не має, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненого в умовах воєнного стану та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 186 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-68 КК України і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує типову ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке кримінальний закон відносить до тяжкого злочину проти власності, дані про особу обвинуваченого, позицію потерпілого, обставини, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений ще під час досудового розслідування визнав свою винуватість, що й підтвердив під час судового розгляду, розкаюючись у вчиненому та відповідно до п. 2 ч. 1 вказаної статті добровільне відшкодування завданого збитку, яке підтверджується заявою потерпілого.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий і вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку (22 р.) без стійких ціннісних орієнтирів, що зумовлено відсутністю життєвого досвіду та вадами виховання.

Має постійне місце проживання у м. Києві, проживає разом з бабусею ОСОБА_8 , 1954 р.н., яка є інвалідом третьої групи та прабабусею ОСОБА_9 , 1931 р.н., не офіційно працевлаштований, за місцем роботи та проживання характеризується виключно позитивно, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

На переконання суду, такі дані свідчать про позитивну передкримінальну поведінку та належну інтеграцію в суспільство.

З урахуванням наведених даних про особу обвинуваченого, невеликої вартості викраденого майна, кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає за можливе за ч. 4 ст. 186 КК України призначити ОСОБА_3 покарання з урахуванням приписів ч. 1 ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції означеної статті.

Разом з цим, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , критично оцінює свою злочинну поведінку, відсутність обставин, які обтяжують покарання, інтегрований в суспільство, що підтверджується наявністю місця проживання і зайнятості, відсутність претензій у потерпілого, суд, вважає, що тяжкість вчиненого кримінального правопорушення є нижчою від типової, а тому на підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільняє обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, однак із встановленням максимального іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Саме таке покарання буде пропорційними (в контексті п. 38 рішення у справі «Ізмайлов проти Росії»), необхідним, справедливим і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів, а також відповідатиме принципу індивідуалізації кримінального покарання.

Обґрунтовуючи дане рішення суд виходить з того, що правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у Рішенні № 15-рп/2004, в якому, зокрема, зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

На думку суду, обраний вид та міра покарання є домірними вчиненому злочину та перебувають у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою обвинуваченого.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України, а процесуальні витрати необхідно стягнути з обвинуваченого згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Зобов`язати ОСОБА_3 відповідно до ч. 1, 3 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Після набрання вироком законної сили речові докази у кримінальному провадженні: шапка чорного кольору марки «calvin klein» - залишити у власності потерпілого ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1514 гривень 56 копійок витрат на залучення експерта.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 395 КПК України, до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору, захиснику та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1