703/5655/23
1-кп/703/261/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла кримінальне провадження від 03.04.2023 під №0000153 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Козіївка Краснокутського району Харківської області, громадянина України, із вищою освітою, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , одруженого, має на утриманні малолітніх дітей 2010 та 2023 р.н., учасника бойових дій, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «капітан», проходячи військову службу за контрактом на посаді заступника командира роти забезпечення з озброєння батальйону матеріального забезпечення вказаної військової частини, діючи з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від її проходження, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 23.09.2022 близько 23 год. 00 хв. самовільно, в умовах воєнного стану залишив розташування військової частини НОМЕР_2 , яка тимчасово дислокувалася за адресою: АДРЕСА_2 та направився до м. Черкаси, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього, поки 07.10.2022 усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, повернувся до розташування військової частини НОМЕР_2 , яка тимчасово дислокувалася за адресою: АДРЕСА_2 .

Указані дії обвинуваченого ОСОБА_4 судом кваліфіковані за ч. 5 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини, вчинене військовослужбовцем в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Надав суду показання, повністю підтвердивши обставини вчинення кримінального правопорушення, які зазначені в обвинувальному акті. Вказав, що у 2022 році проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді заступника командира роти з місцем дислокації в АДРЕСА_2 . Дійсно, 23 вересня 2022 року залишив військову частину, а 7 жовтня 2022 року добровільно повернувся у військову частину. Залишення військової частини пов`язано із сімейними обставинами. Зазначив, що має бажання продовжити службу та виконувати завдання по захисту Батьківщини. Свою поведінку засуджує.

Ураховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, а саме, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судовий розгляд у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, окрім даних, що характеризують обвинуваченого.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд при призначенні покарання бере до уваги: характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України класифікується як тяжкий злочин, обставини вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та усвідомив неправомірність своїх дій, розкаявся у вчиненому, виявляв щирий жаль з приводу вчиненого; відсутність тяжких наслідків від вчиненого правопорушення, особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимий, за місцем проходження військової служби характеризується посередньо, на диспансерних обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Як обставини, що пом`якшують покарання, відповідно до положень ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до положень ст. 67 КК України, органом досудового розслідування та судом не встановлено.

Суд не вбачає підстав для застосування при призначенні ОСОБА_4 покарання положень ст.69, 69-1 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч.2 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

За таких обставин суд призначає ОСОБА_4 основне покарання у межах санкції ч.5 ст.407 КК України (у редакції, що була чинною на час вчинення кримінального правопорушення) у виді позбавлення волі і вважає, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом із цим, з урахування особи обвинуваченого, який бажає продовжити проходження військової служби, його належної процесуальної поведінки як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду кримінального провадження, наявності обставин, що пом`якшують покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування основного покарання із встановленням іспитового строку, відповідно до ст.75 КК України (у редакції, що була чинною на час вчинення кримінального правопорушення), та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

У відповідно до ч.4 ст.76 КК України та ч.1 ст.163 КВК України, нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.

Згідно п.1 розділу ІІІ наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Порядку здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням» від 17 вересня 2020 року №337, командир (начальник) військової частини (установи) є відповідальним за здійснення організації контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до п.4 розділу ІV наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Порядку здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням» від 17 вересня 2020 року №337, у разі звільнення військовослужбовця, звільненого від відбування покарання з випробуванням, з військової служби до закінчення іспитового строку командир (начальник) військової частини (установи) через національного оператора поштового зв`язку України надсилає до уповноваженого органу з питань пробації, який територіально знаходиться за місцем постановки військовослужбовця на військовий облік, наказ про звільнення військовослужбовця з військової служби та його особову справу для здійснення подальшого нагляду. Уповноважений орган з питань пробації, у триденний строк після отримання особової справи військовослужбовця, звільненого від відбування покарання з випробуванням, надсилає письмове повідомлення про її отримання та поставлення військовослужбовця на облік.

Ураховуючи, що суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування основного покарання із встановленням іспитового строку, відповідно до ст.75 КК України, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, та приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 є військовослужбовцем, суд вважає за необхідне контроль за його поведінкою у період іспитового строку покласти на командира (начальника) військової частини (установи), в якій обвинувачений проходить або у подальшому проходитиме військову службу, а у разі його звільнення з військової служби до спливу іспитового строку нагляд за його поведінкою протягом іспитового строку має бути покладений на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Запобіжний захід під час досудового розслідування та судового розгляду до обвинуваченого не застосовувався. Підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили судом не встановлено.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Цивільного позову не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 349, 369-371, 374 КПК України, ст.12, 65, 66, 67, 75, 76, ч.5 ст.407 КК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України (у редакції, що була чинною на час вчинення кримінального правопорушення) ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 у період іспитового строку наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч.4 ст.76 КК України, ч.1 ст.163 КВК України та наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Порядку здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням» від 17.09.2020 року №337 контроль за поведінкою ОСОБА_4 у період іспитового строку покласти на командира (начальника) військової частини (установи), в якій останній проходить/проходитиме військову службу.

У разі звільнення ОСОБА_4 з військової служби до спливу іспитового строку нагляд за його поведінкою протягом іспитового строку покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Відповідно до ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити, що вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку в день його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1