Справа № 161/7761/24 Провадження №11-сс/802/221/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника

власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 квітня 2024 року про накладення арешту на майно (кримінальне провадження № 0000081),

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 квітня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, яке вилучене під час обшуку 19 квітня 2024 року у ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон iPhone XR, серійний номер НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , без сім картки та мобільний телефон Samsung Galaxy A10 SM-A105F/DS, серійний номер НОМЕР_4 , ІМЕІ: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 , з сім карткою НОМЕР_7 .

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що матеріалами провадження доведено наявність обґрунтованих підстав для накладення арешту на вищевказані предмети, які є доказами в кримінальному провадженні, також це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.ст.98, 167 КПК України, а тому є необхідність у їх збереженні шляхом накладення арешту.

Не погодившись з ухвалою, представник власника майна оскаржує її з мотивів незаконності, необґрунтованості та невідповідності вимогам КПК України. Вважає, що слідчим суддею допущено порушення основоположних засад кримінального процесу, як доступ до правосуддя, право на захист, рівність, недоторканість права власності, оскільки судом не було повідомлена власника майна про розгляд клопотання слідчого про арешт майна. Крім того, слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі не наведено обґрунтованості необхідності арешту майна та не доведено ймовірності приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, адже майно вилучене в ході огляду місця події не є предметом вчинення злочину.

Враховуючи вказане вище, апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого про арешт майна.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, пояснення представника власника майна, який апеляцію підтримував, просив скасувати ухвалу слідчого судді, прокурора, яка заперечила доводи апеляційної скарги і просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, пояснення слідчого, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Зі змісту ч.1 ст.170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За положеннями ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

При цьому, розгляд такого клопотання без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, відповідно до вимог ч.2 ст.172 КПК України, можливе лише щодо майна, яке не було тимчасово вилученим і, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Нормами ч.2 ст.134 КПК України визначено, що суд здійснює судовий виклик учасників кримінального провадження, участь яких у судовому провадженні є обов`язковою.

Дані вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання про накладення арешту на майно, слідчим суддею дотримані не були.

З матеріалів провадження вбачається, що власник майна ОСОБА_8 , ні його представник не були жодним чином повідомлені про час та місце розгляду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, який відбувся 23 квітня 2024 року, оскільки в матеріалах провадження відсутні будь-які відомості про те, що їх було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду клопотання слідчого.

Будь-яких даних щодо необхідності розгляду зазначеного клопотання без виклику власника майна або його представника для забезпечення арешту майна, відповідно до вимог ч.2 ст.172 КПК України, органом досудового розслідування слідчому судді надано не було, та у клопотанні не зазначено (а.п.1-2).

Таким чином, слідчий суддя не повідомивши власника майна про час, дату та місце розгляду справи і, при цьому 23 квітня 2024 року розглянувши клопотання про арешт майна без його участі чи участі його представника, позбавив власника майна можливості висловити свою думку з приводу поданого клопотання, чим порушив вимоги ст.172 КПК України.

Допущені слідчим суддею порушення вимог кримінального процесуального закону ст.172 КПК України, на думку апеляційного суду є істотними в розумінні ст.412 КПК України, а відтак і підставою для скасування судового рішення на підставі положень п.3 ч.1 ст.409 КПК України.

У разі якщо встановлено порушення, передбачені п.п.2, 3, 4, 5, 6, 7 ч.2 ст.412 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду та призначає новий розгляд у суді першої інстанції відповідно до ст.415 КПК України.

Зважаючи на те, що розгляд клопотання про арешт майна проведений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, в апеляційній скарзі ставиться питання про її скасування, то ухвала слідчого судді від 23 квітня 2024 року підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для розгляду та надання оцінки доводам представника власника майна щодо відсутності обґрунтування та доказів того, що тимчасово вилучене майно має значення для кримінального провадження, оскільки за результатами нового судового розгляду клопотання про арешт майна, на підставі аналізу всіх обставин та врахування вимог закону, слідчий суддя зобов`язаний, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, врахувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна, а також можливість його використання як доказу в кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 квітня 2024 року про накладення арешту на майно скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд клопотання старшого слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді