Справа № 212/3341/24
У Х В А Л А

01 квітня 2024 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі клопотання слідчого СВ ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_4 , внесене в кримінальному провадженні № 0001804 від 30.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

29 березня 2024 року до слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання, у якому слідчий СВ ВП №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 просить накласти арешт на вилучені в ході огляду предмета 27.03.2024 року в період часу з 23:15 години до 23:50 години, на блокпосту Першотравенський автодорога М 30 1089 кілометр, речові доказі, а саме автомобіль Volkswagen Transporter VIN-код НОМЕР_1 н НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 ; ключі від вище вказаного автомобіля, з позбавленням права на їх відчуження, розпорядження, користування, також визначити зберігання вище вказаних речових доказів на території ВП №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою вул. Шурупова 7.

В обґрунтування клопотання зазначає, що СВ ВП №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001804 від 30 грудня 2023 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 1 КК України.

Так, 27.03.2024 в період часу з 23:15 години до 23:50 години було проведено огляд предмета на блокпосту Першотравенський автодорога М 30, 1089 кілометр, в ході проведення огляду предмету було виявлено та вилучено автомобіль Volkswagen Transporter VIN-код НОМЕР_1 н НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 ; ключі від вище вказаного автомобіля.

Вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому з метою їх збереження вважає за необхідне накласти на них арешт.

Слідчий ОСОБА_3 , прокурор ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, слідчий подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, просив його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленою про розгляд клопотання про арешт майна, в судове засідання не з`явилася, її неприбуття в судове засідання відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ст. 107 КПК України у зв`язку з неприбуттям в судове засідання учасників справи, участь яких не є обов`язковою, фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувальних технічних засобів не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши письмові матеріали, надані в обґрунтування клопотання, дійшов висновку про його часткове задоволення з таких підстав.

Згідно з витягом відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України були внесені до ЄРДР 30.12.2023 за № 0001804 на підставі заяви ОСОБА_5 про те, що в лютому 2022 року невстановлена особа шахрайським шляхом, знаходячись по АДРЕСА_1 , заволоділа автомобілем Volkswagen Transporter д/н НОМЕР_2 , 2000 р.в., білого кольору, VIN-код НОМЕР_4 .

27 березня 2024 року в період часу з 23.15 години до 23.50 години на блок посту Першотравенського автодороги М 30 1089 км, у присутності понятих, слідчим проведено огляд автомобіля Volkswagen Transporter д/н НОМЕР_2 , свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 , ключі від автомобіля, які були вилучені та у подальшому постановою слідчого від 27.03.2024 визнані речовими доказами.

В ході досудового розслідування слідчим були допитані свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які надали покази щодо обставин перебування у їх володіння зазначеного автомобіля.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, зокрема, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Слідчий суддя, на даній стадії кримінального провадження, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Звертаючись до суду з клопотанням про арешт вказаного майна, слідчий зазначив, що метою такого заходу кримінального провадження є збереження речових доказів.

Встановивши вище зазначені обставини слідчий суддя вважає, що надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно з метою збереження доказів.

Таким чином, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання слідчого та застосувати захід забезпечення кримінального провадження, а саме арешт вилученого 27.03.2024 під час огляду предмету майна, зазначеного у клопотанні, з позбавленням права на відчуження, розпорядження та/або користування вищевказаним майном.

Що стосується клопотання слідчого в частині визначення місця зберігання даних речових доказів, слідчий суддя звертає увагу на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженим Постановою КМУ від 19 листопада 2012 року № 1104 (далі Порядок № 1104), не передбачено, що під час досудового розслідування місце зберігання речового доказу визначається рішенням слідчого судді.

Із зазначеного можна зробити висновок, що під час досудового розслідування зберігання речових доказів, наданих стороні обвинувачення, покладається на зазначену сторону, а отже, оскільки діючим законодавством не передбачено звернення слідчого, дізнавача чи прокурора до слідчого судді з клопотанням про визначення місця зберігання речового доказу, правові підстави для задоволення клопотання в цій частині відсутні.

Керуючись ст. 170-173, 309, 372, 392 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт, з метою збереження речових доказів, на автомобіль Volkswagen Transporter VIN (код) НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 , ключі від вказаного автомобіля, які були вилучені в ході огляду предмету 227 березня 2024 року, з забороною відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1