Провадження № 1-кп/761/2364/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження № 620 231 001 300 008 08 від 30.05.2023, № 620 231 001 300 011 70 від 03.07.2023, у яких

гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Богуслав Київської області, громадянин України, українець, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , зареєстрований та мешкає за адресою - АДРЕСА_1 , не судимий,

обвинувачується за ч. 5 ст. 407 КК України,

у с т а н о в и в :

Шевченківським районним судом м. Києва розглядається кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 407 КК України.

Строк дії застосованого до обвинуваченого рішенням суду від 19.12.2023 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає 16.02.2024, однак завершити судовий розгляд кримінального провадження до цієї дати не є можливим.

У зв`язку з цим судом відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України поставлено на обговорення сторін судового провадження питання доцільності продовження застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор наполягав на продовженні строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, оскільки вважав актуальними ризики переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Захисник та обвинувачений заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили застосувати більш м`який запобіжний захід.

Суд, заслухавши думки учасників, дослідивши наявні у суду матеріали, дійшов висновку про таке.

У силу ч. 3 ст. 331 КПК за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

За наслідками розгляду цього питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Під час досудового розслідування відповідно до ст. 194 КПК у разі вирішення питання продовження строку дії запобіжного заходу має бути встановлено, чи є обґрунтованою підозра; чи наявні достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст. 177 КПК ризиків, на які вказує прокурор; чи може запобігти існуючим ризикам застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Однак, враховуючи, що відповідно до Глави 28 КПК судовий розгляд кримінального провадження здійснюється з метою встановлення, чи доведена поза розумним сумнівом вина особи у зазначених прокурором в обвинувальному акті злочинних діях, оцінка обґрунтованості підозри на цій стадії провадження виключається.

З наведеного витікає, що вирішуючи доцільність подальшого утримання особи під вартою, суд має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки цієї особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Прокурор зазначив, що у цьому кримінальному провадженні існують ризики вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на переховування від суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

У силу ст. 9 КПК суд під час розгляду кримінального провадження зобов`язаний керуватися рішеннями ЄСПЛ.

Як зазначив ЄСПЛ у рішенні по справі «Бекчієв проти Молдови», ризик переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання має оцінюватись також з урахуванням характеру людини, її моральних принципів, місця проживання, місця роботи, статків, сімейних стосунків, відносин з державою, у якій його переслідували в межах закону.

Отже, суд, оцінивши вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має зробити висновок щодо значного ступеню небезпеки позапроцесуальних дій цієї особи.

Тяжкість покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років, яке загрожує ОСОБА_5 у разі доведення його винуватості, свідчить про високу ймовірність вчинення останнім дій, спрямованих на переховування від суду.

Також, характер інкримінованого обвинуваченому злочину, пов`язаного з тимчасовим ухиленням від військової служби в умовах воєнного стану, свідчить про наявність достатніх підстав для критичної оцінки моральних якостей ОСОБА_5 та підтверджує високу ймовірність свідомої позапроцесуальної поведінки останнього.

Крім того, враховуючи, що обвинувачений не має вагомих стримуючих факторів, які б могли зупинити його від вчинення дій з метою переховування та вчинення іншого кримінального правопорушення, суд вважає, що наведені вище ризики є актуальними.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що встановлені вище обставини існування ризиків є достатніми для продовження ОСОБА_5 строку дії застосованого до нього запобіжного заходу.

При цьому відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення та обставини, передбачені ст. 177 КПК України, суд не визначає ОСОБА_5 розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 407 КК.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити дію застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 12 квітня 2024 року включно без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена упродовж п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1