УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року

м. Київ

справа № 554/7288/22

провадження № 51-1410 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Полтавського апеляційного суду від 14 лютого 2024 року щодо нього,

установив:

Відповідно до відомостей із Єдиного державного реєстру судових рішень, вироком Полтавського апеляційного суду від 14 лютого 2024 року, за результатами розгляду апеляційної скарги прокурора, скасовано вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 21 червня 2023 року в частині призначеного покарання та ухвалено у цій частині своє рішення, яким призначено ОСОБА_4 покарання по кожному з обвинувачень окремо, із застосуванням ст. 70 КК України та обрана остаточна міра покарання на підставі ст. 71 КК України. В іншій частині вирок залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд рішення суду апеляційної інстанції у касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу засудженого слід залишити без руху, встановивши йому строк для усунення недоліків, з огляду на таке.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України, касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.

Такі вимоги мають узгоджуватися із приписами ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Проте у поданій касаційній скарзі відсутнє належне формулювання вимог засудженого із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції за наслідками розгляду даної скарги, яке б узгоджувалося із повноваженнями суду касаційної інстанції у відповідності до вимог ст. 436 КПК України.

Як убачається із змісту касаційної скарги, не погоджуючись із вироком суду апеляційної інстанції через суворість призначеного покарання, засуджений порушує питання про його скасування.

Однак, формулюючи вимоги, засуджений вказує у прохальній частині наслідки перегляду оскаржуваного судового рішення, які не узгоджуються з повноваженнями касаційного суду, оскільки просить суд касаційної інстанції, скасувавши вирок апеляційного суду, залишити без зміни вирок суду першої інстанції.

Зазначені вимоги засудженого не відповідають положенням ст. 436 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 427 КПК України, до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.

Проте засуджений не долучив до касаційної скарги копій оскаржуваних судових рішень.

Тому наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою засудженого.

Враховуючи наведе, колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що касаційну скаргу засудженого слід залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених недоліків.

При повторному зверненні до суду касаційної інстанції засудженим має бути підтверджено, що не пропущено цей строк.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Полтавського апеляційного суду від 14 лютого 2024 рокущодо останнього залишити без руху, надавши останньому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_5 ОСОБА_3