Номер провадження: 1-кп/336/594/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000217 від 04.08.2023 року по обвинуваченню: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.В`юнки Новоукраїнського району Кіровоградської області, громадянина України, одруженого, який отримав повну загальну середню освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проходить військову службу на посаді старшого навідника 1 мінометного взводу 2 мінометної батареї 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , раніше не засуджений,-

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

30 липня 2023 р., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , знаходячись в місці тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_2 , маючи умисел на незаконне придбання психотропної речовини у великих розмірах, без мети збуту, переслідуючи мету особистого подальшого вживання, попрохав невстановлену в ході досудового розслідування особу, замовити речовину «РVР».

Надалі, у той же день, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 зателефонував своєму знайомому на ім`я ОСОБА_6 (більш точних даних досудовим розслідуванням встановити не виявилося за можливе), який мешкає у місті Кропивницькому, та попрохав його замовити та надіслати йому особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «РVР», на що останній погодився та ОСОБА_5 , за допомогою платіжного терміналу «Ibox», здійснив два грошових перекази в розмірі 1500 гривень, відповідно на банківську картку, номер якої органом досудового розслідування не встановлено, який він дізнався в усній розмові з ОСОБА_6 , тим самим ОСОБА_5 вчинив дії спрямовані на придбання особливо небезпечної психотропної речовини , обіг якої заборонено - «РVР».

В подальшому, 02.08.2023 р. об 11.47 год., замовлення ОСОБА_5 , а саме коробка з зіп-пакунками в кількості 3 штук, в яких знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - «РVР», його знайомим на ім`я ОСОБА_6 було передано дружині ОСОБА_7 , яка не була обізнана про злочинні наміри свого чоловіка та яка доставила за адресою: АДРЕСА_3 ТОВ «Нова Пошта» та переслала поштове відправлення до поштового відділення № 58 ТОВ «Нова пошта» за адресою: м.Запоріжжя, вул.Чумаченка, 1.

03.08.2023 р., приблизно о 13.00 год., ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу направленого на незаконне придбання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - «РVР», забрав поштове відправлення у поштовому відділенні № 58 ТОВ «Нова Пошта» та направився до місця тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , однак був зупинений співробітниками поліції на стаціонарному блок-посту АДРЕСА_4 .

03.08.2023 р., в період часу з 15.52 год. до 16.05 год., в ході огляду місця події ОСОБА_5 , добровільно видав співробітникам поліції картонну коробку з зіп-пакетами в кількості 3 штук, в середині яких знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - «РVР», загальна маса якої складає 1,8007 г (в перерахунку на основу), що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я № 188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» є великим розміром.

Під час підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні надійшов до суду разом із угодою про визнання винуватості, яку укладено між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 .

Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

За умовами угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.309 КК України, останній у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України. Також, сторонами визначено узгоджене ними покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_5 за вчинене кримінальне правопорушення у виді штрафу розміром 2000 (дві тисячі) неоподатковуваних доходів громадян, а також отримана згода обвинуваченого на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Заслухавши думку прокурора, який вважав за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що вона відповідає вимогам КПК України та КК України; обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника, які наполягали на затвердженні угоди, вказавши, що вона укладена добровільно, наслідки укладення угоди, передбачені ч. 2 ст. 473, ч. 4 ст. 474 КПК України, їм роз`яснені та зрозумілі. Крім того, ОСОБА_5 зазначив, що повністю визнає вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, вказаному у висунутому обвинуваченні згідно з обвинувальним актом, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, у разі затвердження угоди.

Відповідно до ст.ст. 468-469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 , беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватими, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачених ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_5 незаконно придбав, зберігав та перевозив психотропні речовини у великих розмірах без мети збуту, а тому його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.309 КК України.

ОСОБА_5 слід призначити узгоджене сторонами покарання, при визначенні виду та розміру якого сторони, у відповідності до ст. 65 КК України, врахували тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання.

Так, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, як особа - раніше не судимий, військовослужбовець, виховує у родині трьох неповнолітніх дітей, обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття, повне визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину.

Отже, суд погоджується з висновком сторін про призначене покарання у виді штрафу, що буде необхідним і достатнім для досягнення мети виправлення ОСОБА_5 і попередження вчинення ним нових злочинів.

Таким чином, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, а тому, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для її затвердження.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

При вирішенні питання про стягнення з обвинуваченого судових витрат, суд вважає, що на підставі ст.ст.122, 124 КПК України, витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Керуючись ст.ст. 100, 314, 370-371, 373-374, 376, 394-395, 474-475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника-адвоката ОСОБА_4 , та прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_8 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.08.2023 за № 0000217.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні в сумі 1434,00 грн.

Речові докази:

фрагмент картону з наліпкої «Нова пошта» та PVP загальною масою 1,8007 г, передані на відповідальне зберігання до камери схову відділу поліції № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, знищити.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку, визначені ч. 2 ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя ОСОБА_1