ДОВГИНЦІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа №211/1072/24
Провадження № 1-кп/211/339/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 р. Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

за участю прокурора- стажиста - ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу кримінальне провадження №0000010 за обвинуваченням: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українець, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працюючий, одружений, який має на утриманні малолітню доньку - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 18.01.2024 року приблизно о 10 год. 20 хв. рухався за кермом тролейбуса КП «Міський тролейбус» інв №670 на ділянці автодороги, а саме на кільці автомобільного вокзалу, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Довгинцівський район, проспект Гагаріна, йому почав сигналити автомобіль марки Mercedes-Benz Sprinter, під керуванням водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після чого, під час одночасної зупинки транспортних засобів, ОСОБА_5 підійшов до тролейбуса зі сторони водійського вікна. Потім, під час спілкування між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виник словесний конфлікт.

Одразу після цього, ОСОБА_5 перебуваючи за вищевказаною адресою, діючи умисно, з мотивів раніше виниклої особистої неприязні, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіянні ОСОБА_4 тілесних ушкоджень і бажаючи їх настання, правою рукою зжатою в кулак через відкрите водійське вікно наніс один удар ОСОБА_4 в область перенісся. Після чого, ОСОБА_4 вийшов з тролейбуса та обійшов його до передньої частини, куди підійшов ОСОБА_5 , який не припиняючи свої протиправні дії, стоячи обличчям до обличчя ОСОБА_4 , на відстані витягнутої руки, наніс один удар правою рукою зжатою в кулак в область правої надбрівної області ОСОБА_4 .

Внаслідок умисних суспільно-небезпечних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 заподіяні тілесні ушкодження, після яких у потерпілого були виявлені забійна рана правої надбрівної області, садна обличчя, лівої кисті, що підтверджуються даними огляду, медичних документів на його ім`я. Відповідно до висновку експерта №219 від 14.02.2024 року вказані тілесні ушкодження за характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шести діб, але не більше як три тижні (21 день).

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину визнав повністю, та пояснив, що він 18.01.2024 року керував автомобілем Мерседес Спринтер, на кільці автовокзалу сталась конфліктна ситуація з водієм тролейбуса, де він не стримався та вдарив його спочатку коли той знаходився за кермом, а потім коли вийшов на вулицю. В скоєному розкаюється, просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що він 18.01.2024 року керував тролейбусом. Їхав в Депо, почув сигнал і крик. Обвинувачений почав кричати, що я не пропустив його, він вдарив, а коли вийшов з тролейбусу та запитав обвинуваченого за що, він вдарив ще раз. Від чого він впав, його піднімали сторонні люди.

Суд, враховуючи, що обвинувачений визнала себе винуватим у повному обсязі, щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення та вказані обставини ніким не оспорюються, а його свідчення дають достатні підстави не сумніватися у добровільності позиції, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, вважає необхідним визнати недоцільним дослідження доказів, що маються у кримінальному провадженні, щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежити обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням письмових доказів та документів, що характеризують його особу, експертизу.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто у скоєнні кримінального правопорушенні, ч.2 ст.125 КК України.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд виходить із положень ст.65 КК України та враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та особу обвинуваченого, яка повністю визнав себе винним та щиро покаявся в скоєному, раніше не судимий, одружений, на утриманні малолітня донька, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не знаходиться.

Обвинувачений ОСОБА_5 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України та є осудним.

Обставиною, що пом`якшує покарання у відповідності до ст.. 66 КК України є щире каяття. Обставин, передбачених ст. 67 КК України, що б обтяжували покарання судом не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді штрафу. Таке покарання на думку суду є справедливим, та у розумінні ст.50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід не обирався. Речові докази відсутні. Судові витрати відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення вироку.

Суддя: ОСОБА_1