ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 598/562/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/70/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю - прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Збаразького районного суду Тернопільської області від 29 лютого 2024 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчого судді клопотання заступника начальника СВ відділення поліції №4 (м.Збараж) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області капітана поліції ОСОБА_9 , за погодженням прокурора Збаразького відділу Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000020 від 13 січня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 та ч.2 ст.345 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 27 квітня 2024 року включно, без визначення застави.

Задовольняючи клопотання заступника начальника СВ ВП №4 (м.Збараж) слідчий суддя виходив з того, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що сторона обвинувачення в повному обсязі довели суду необхідність тимчасового обмеження права підозрюваного ОСОБА_7 на свободу. За встановлених обставин слідчий суддя прийшов до висновку про наявність підстав вважати пред`явлену ОСОБА_7 підозру обґрунтованою, а також про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Збаразького районного суду Тернопільської області від 29 лютого 2024 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю за адресою: АДРЕСА_1 . У разі неможливості застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, встановити розмір застави.

Свої вимоги мотивує тим, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження ризиків, зазначених в ухвалі слідчого судді.

Також вказує, що застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд мав визначити розмір застави.

Адвокат звертає увагу на позитивну характеристику ОСОБА_7 за останнім місцем роботи, постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає разом із мамою ОСОБА_10 , що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків.

Вважає, що судом першої інстанції не було враховано практику ЄСПЛ.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення підозрюваного та доводи його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та просить залишити її без змін, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Викладені в оскарженій ухвалі висновки слідчого судді про доведеність обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.2 ст.345 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється.

Таким чином відповідно до ч.1 ст.404 КПК України ухвала слідчого судді в цій частині не підлягає перевірці апеляційним судом.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, наведені в клопотанні заступника начальника СВ ВП №4 (м.Збараж) підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею були ретельно перевірені.

Зі змісту оскарженої ухвали видно, що задовольняючи клопотання заступника начальника СВ ВП №4 (м.Збараж) про застосування цього запобіжного заходу слідчий суддя, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, передбачених ст.177 КПК України, обставин, передбачених ст.178 КПК України, мотивувавши своє рішення наявністю зазначених в клопотанні ризиків, обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, та прийшов до обґрунтованого висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить запобігання наявним ризикам.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії», Суд зазначив: «Серйозність обвинувачення може слугувати для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Апеляційний суд погоджується із висновками слідчого судді і звертає увагу на те, що в зазначеному кримінальному провадженні існує доведений стороною обвинувачення ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_7 може вдатись до спроб переховування від органу досудового розслідування та суду, оскільки він обгрунтовано підозрюється у кількох тяжких умисних злочинах, які вчинені під час іспитового строку визначеного вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 27 листопада 2023 року.

Відповідно до ч.3 ст.78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

При цьому, в такому випадку повторне застосування ст.75 КК України і звільнення особи від відбування покарання з іспитовим строком неможливе.

Вказана обставина в сукупності з тяжкістю покарання та відомостями про особу підозрюваного ОСОБА_7 підтверджують існування та високий ступінь ризику ухилення ним від виконання процесуальних обов`язків.

Також, з матеріалів провадження видно, що ОСОБА_7 , якому інкримінується незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечних психотропних речовин, під час проведення слідчої дії (обшуку) почав видаляти з власного мобільного телефону інформацію, яка знаходиться у ньому, усвідомлюючи те, що працівниками поліції вилучатиметься цей мобільний телефон і дана інформація матиме істотне значення для з`ясування обставин кримінального правопорушення. Таким чином, підозрюваний почав перешкоджати працівникам поліції, що підтверджує існування ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема можливе знищення або приховування доказів у цьому кримінальному провадженні, які на даному початковому етапі досудового розслідування ще не віднайдені слідством, але відомі підозрюваному.

Окрім того, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що стороною обвинувачення також доведено існування в зазначеному кримінальному провадженні ризику передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме незаконного впливу на потерпілого, свідків та експертів, оскільки на даний час вони опитані лише на стадії досудового розслідування, а доказове значення в кримінальному провадженні з огляду на вимоги ст.ст.23,95 КПК будуть мати лише їх показання під час безпосереднього допиту в судовому засіданні під час розгляду обвинувачення по суті.

Також, враховуючи те, що ОСОБА_7 об`єктивно підозрюється у вчиненні кількох тяжких умисних кримінальних правопорушень невдовзі після засудження його вироком Збаразького районного суду від 17 листопада 2023 року за ч.2 ст.309 КК України, колегія суддів вважає, що зазначені обставини свідчать також про стійкість протиправної поведінки підозрюваного, а отже вказують на існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема вчинення іншого кримінального правопорушення.

З урахуванням тяжкості та кількості інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, а також даних про його особу в сукупності, є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому слідчий суддя обґрунтовано застосував ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Висновки слідчого судді належним чином мотивовані, в оскарженій ухвалі наведені обґрунтовані підстави для застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та належним чином мотивував своє рішення про відсутність підстав для застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, оскільки вони не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, вимоги апеляційної скарги захисника, який заперечує доведеність передбачених ст.177 КПК України ризиків та одночасно просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в цій частині є суперечливими оскільки за змістом ст.194 КПК України будь-який запобіжний захід може бути застосований лише за наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із наведених ризиків.

Також, на переконання колегії суддів за встановлених обставин доводи захисника про наявність позитивної характеристики за місцем роботи та постійного місця проживання не можуть слугувати достатнім стримуючим фактором для забезпечення його належної процесуальної поведінки, а тому обрання ОСОБА_7 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою не зможе попередити ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

Тому, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави для скасування оскаржуваної ухвали, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

На переконання колегії суддів, в даному випадку рішення слідчого судді не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, на яку посилається в своїй апеляційній скарзі захисник.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

На думку апеляційного суду, виходячи зі змісту оголошеної ОСОБА_7 підозри, в тому числі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про наявність підстав для застосування обмежень, які передбачені нормою п. 1 ч. 4 ст. 183 КК України щодо права суду не визначати розміру застави оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства до працівника правоохоронного органу. Крім того, відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд враховує окрім сукупності встановлених ризиків, що передбачені ст.177 КПК, також визначені п.п.6,8,10 ст.178 КПК відомості про особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_7 , який має непогашену судимість за вчинення злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів обгрунтовано підозрюється у вчинені аналогічних умисних злочинів, в тому числі тяжкого.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що викладені в апеляційній скарзі захисника доводи про незаконність застосованого відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу є необґрунтованими, а тому підстави для скасування ухвали слідчого відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Збаразького районного суду Тернопільської області від 29 лютого 2024 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді