Справа № 127/3158/17
Провадження №11-кп/801/171/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції)

та його захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 14 листопада 2023 року , яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Вінниці, громадянин України, з середньою освітою, одружений, на утриманні має неповнолітню дитину, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України з призначенням у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 13.09.2017 до 11.04.2018 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задоволено частково, стягнуто із засудженого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 15 365 (п`ятнадцять тисяч триста шістдесят п`ять) грн. 36 коп. та моральну шкоду в сумі 200 000 (двісті тисяч) грн.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення Вінницьким НДЕКЦ МВС України судової молекулярно-генетичної експертизи № 841 від 07.02.2017 в сумі 9923 (дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять три) грн. 25 коп.та вирішено долю речових доказів,

в с т а н о в и в :

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він 09.10.2016 близько 21 години, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_3 , на ґрунті неприязних відносин вчинив словесну сварку з власником вищевказаного будинку ОСОБА_10 . Після того, як не бажаючи продовжувати їхню розмову, ОСОБА_10 зайшов у свій будинок, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_10 .

Реалізуючи згаданий умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і маючи намір на протиправне спричинення смерті ОСОБА_10 , ОСОБА_7 взяв належну йому сокиру та направився до помешкання ОСОБА_10 .

Далі, діючи з прямим умислом, з метою протиправного спричинення смерті ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у виді смерті іншої людини та бажаючи їх настання, знаходячись перед вхідними дверима до будинку потерпілого, ОСОБА_7 , постукав у двері та коли ОСОБА_10 відчинив двері, ОСОБА_7 , тримаючи у руках сокиру і спрямовуючи травмуючу дію в місце розташування життєво важливих органів, а саме голову, усвідомлюючи можливість заподіяння смерті ОСОБА_10 та бажаючи її настання, умисно раптово і неочікувано для потерпілого, завдав останньому гострою частиною цієї сокири один удар в область голови, однак завдяки реакції ОСОБА_10 , який по інерції відхилився, удар прийшовся в нижню частину щелепи потерпілого. Від вказаного удару сокирою ОСОБА_10 отримав відкритий перелом нижньої щелепи, після чого впав і втратив свідомість.

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті потерпілому, ОСОБА_7 , бажаючи настання смерті ОСОБА_10 , тією ж сокирою наніс ще два удари в шию лежачого ОСОБА_10 , який не чинив опору, тим самим вчинивши усі дії, які вважав необхідними для заподіяння ОСОБА_10 смерті.

В цей час ОСОБА_11 , яка являлася очевидцем злочинних дій ОСОБА_7 , сприймаючи небезпеку для життя чоловіка реальною, відразу після нанесення ОСОБА_10 ударів, почала голосно кричати, гукаючи на допомогу.

Водночас, ОСОБА_7 , вважаючи, що виконав усі дії, необхідні для заподіяння смерті ОСОБА_10 , відійшов від потерпілого та місця вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_7 виконав всі дії, які вважав за необхідні для завершення свого умислу, спрямованого на умисне протиправне заподіяння смерті до кінця, однак смерть ОСОБА_10 не настала лише внаслідок обставин, що не залежали від волі обвинуваченого, а саме завдяки реакції ОСОБА_10 , який в момент удару сокирою відхилився та удар прийшовся в нижню частину щелепи потерпілого.

Згідно з висновком експерта ВОБ СМЕ №1832/1952 від 30.12.2016 у потерпілого ОСОБА_10 виявлено наступні тілесні ушкодження: відкритий багатоуламковий перелом нижньої щелепи та альвеолярного паростка верхньої щелепи зліва, наскрізна рублена рана нижньої губи з переходом на підборіддя і підборідну ділянку справа, перелом коронок 2-го зліва на верхній щелепі і 5-го зуба зліва на нижній щелепі, багатоуламкові переломи коренів і коронок 1-го зуба зліва, 1-го, 2-го, 3-го, 4-го, 5-го, 6-го зубів справа на нижній щелепі, дві колото-різані рани шиї. Названі вище тілесні ушкодження утворились від дії предмету, що має рублячі та колюче-ріжучі властивості. Характер, кількість, локалізація, та морфологічні особливості вищезазначених тілесних ушкоджень свідчать про не менш ніж три травматичні дії (одна - в ділянку щелеп; дві - в ділянку передньої поверхні шиї зліва) за будь-якої послідовності. За ступенем тяжкості вказані тілесні ушкодження поділяються на наступні: відкритий багатоуламковий перелом нижньої щелепи та верхньої щелепи зліва, переломи коронок 2-го зліва на верхній щелепі і 5-го зуба зліва на нижній щелепі, багатоуламкові переломи коренів і коронок 1-го зуба зліва, 1-го, 2-го, 3-го, 4-го, 5-го, 6-го зубів справа на нижній щелепі - до середньої тяжкості, оскільки за своїм характером спричинили тривалий (більше 21 дня) розлад здоров`я; дві колото-різані рани шиї - до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (понад 6, але не більше 21 дня) розлад здоров`я.

На місці загоєння вищевказаних ран обличчя і передньої поверхні шиї у ОСОБА_10 наявні рубці, які являються невиправними, оскільки, з часом, без хірургічного втручання вираженість їх значно не зменшиться.

Згідно висновку ВОБ СМЕ № 460 від 26.08.2022 у ОСОБА_10 було виявлено тілесні ушкодження: відкритий багатоуламковий перелом нижньої щелепи та альвеолярного паростка верхньої щелепи зліва, наскрізна рублена рана нижньої губи з переходом на підборіддя і підборідну ділянку справа, перелом коронок 2-го зліва на верхній щелепі і 5-го зуба зліва на нижній щелепі, багатоуламкові переломи коренів і коронок 1-го зуба зліва, 1-го, 2-го, 3-го, 4-го, 5-го, 6-го зубів справа на нижній щелепі, дві колото-різані рани шиї. Дані тілесні ушкодження у ОСОБА_10 не являлися небезпечними в момент заподіяння і не супроводжувалися загрозливими для життя явищами, утворились від дії предмету, що має рублячі та колюче-ріжучі властивості, по давності утворення відповідають строку, вказаному в ухвалі про призначення експертизи - 09.10.2016. На теперішній час у ОСОБА_10 на обличчі наявний рубець та порушення міміки обличчя (лівий кут рота дещо опущений, асиметрія носогубних складок знаходиться в причинному зв`язку з вищевказаною наскрізною рубленою раною обличчя нижньої губи з переходом на підборіддя і підборідну ділянку справа) і являються непоправними, так як з часом під дією нейрохірургічних засобів вираженість їх значно не зміниться.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , не оспорюючи кваліфікацію дій ОСОБА_7 та доведеність його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, просить скасувати вирок у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а також в частині зарахування терміну попереднього ув`язнення у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Прокурор наполягає на ухваленні нового вироку, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді 10 років позбавлення волі; доповнити мотивувальну частину вироку вказівкою про визнання обтяжуючої покарання ОСОБА_7 обставини вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, доповнити резолютивну частину вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 14 листопада 2023 року вказівкою про зарахування ОСОБА_7 на підставі ч.5 ст. 72 КК України строку попереднього ув`язнення з 14 листопада 2023 року по день набрання вироком законної сили в редакції Закону №838-VIII із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що обставина вчинення обвинуваченим злочину у стані алкогольного сп`яніння підтверджена показаннями потерпілого та свідками під час судового розгляду, також сам обвинувачений повідомив, що в той день випив склянку вина.

Крім того, ОСОБА_7 вини у вчиненому злочині не визнав, як і цивільного позову, завдану шкоду потерпілому не відшкодував, у вчиненому не розкаявся, вибачення у потерпілого не попросив, що свідчить про неможливість його виправлення і перевиховання без призначення покарання, пов`язаного з реальним позбавлення волі на більш тривалий строк.

Також прокурор зазначає, що судом першої інстанції залишилось поза увагою те, що, оскільки ОСОБА_7 у вказаному кримінальному провадженні обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою 14.11.2023 вироком суду та строк попереднього ув`язнення підлягав зарахуванню на підставі ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить змінити вирок суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та перекваліфікувати дії ОСОБА_12 з ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України на ч.1 ст. 122 КК та ч.2 ст. 125 КК України, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України призначити покарання у виді 1 року позбавлення волі, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України призначити покарання у виді 1 року обмеження волі, звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України та закрити кримінальне провадження за ч.2 ст. 125 КК України на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Строк відбування покарання ОСОБА_12 рахувати з дня набрання вироком законної сили. На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 13.09.2017 до 11.04.2018 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково, стягнути із засудженого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 15 365 грн. 36 коп. та моральну шкоду в сумі 30 000 грн.

Апеляційні вимоги мотивує тим, що суд взяв до уваги тільки докази, надані органом обвинувачення. Так судом не звернуто уваги на те, що у протоколі огляду місця події зазначено, що на ганку будинку виявлені сліди бурого кольору, схожі на кров, судом в мотивувальній частині вироку не надано відповіді, звідки взялась там кров потерпілого.

Також виявлені на топорищі сліди клітин потерпілого та обвинуваченого підтверджують покази ОСОБА_7 про те, що потерпілий намагався вирвати у нього з рук сокиру.

Висновок судово-імунологічної експертизи не надав відповіді, кому саме належить кров на килимку, на якому ніби-то лежав ОСОБА_10 .

Судом у вироку не зазначено, чому він надає перевагу версії органу державного обвинувачення та потерпілого і вважає дві колото-різані рани шиї як рубані, які наніс потерпілому в область шиї ОСОБА_7 , коли потерпілий ніби-то лежав без свідомості.

Посилання суду на покази свідків, які, за виключенням трьох поліцейських є близькими родичами потерпілого і знаходяться з ОСОБА_7 у неприязних стосунках та є зацікавленими особами та особисто не бачили нічого є конкретного.

Зазначає, що ОСОБА_7 спрямував свою волю на запобігання настанню суспільно небезпечного наслідку, що свідчить про добровільну відмову від вчинення злочину.

Також зазначає, що неправильно визначена судом першої інстанції форма вини обвинуваченого, оскільки він мав на меті лише відігнати від себе потерпілого та врятувати своє здоров`я та життя і не мав умислу на вбивство.

Потерпілий протягом багатьох років займається боксом і обвинувачений знаходився у стані необхідної оборони та захищав своє життя.

Ушкодження, отримані потерпілим не являлись небезпечними для життя в момент спричинення, не супроводжувались загрозливими для життя явищами.

Також не погоджується з розміром моральної шкоди, зважаючи на агресивну поведінку потерпілого та вважає достатньою суму 30 000 грн, також звертає увагу на наявність у ОСОБА_7 хронічної венозної недостатності та покарання у виді позбавлення волі погіршить його здоров`я та створить загрозу його життю.

Також захисник зазначає, що на утриманні ОСОБА_7 є малолітня донька ОСОБА_13 , 2020 року народження, яка потребує постійної присутності одного з батьків біля неї, а до поміщення в СІЗО він постійно знаходився з дитиною та доглядав її.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали свою апеляційну скаргу, заперечивши проти задоволення апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні в частині призначення суворішого покарання та визнання обтяжуючої покарання обставини, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та заперечив проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони захисту задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга сторони обвинувачення підлягає частковому задоволенню.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дослідивши в судовому засіданні зібрані докази, які були оцінені судом у сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у закінченому замаху на умисне вбивство, його дії за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України судом кваліфіковано вірно.

У процесі вивчення матеріалів кримінального провадження не було виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів, які б викликали сумніви у їх достовірності. Всі докази, на яких ґрунтується обвинувачення, відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував факту нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, однак не визнав, що діяв з умислом на вчинення вбивства останнього, пояснивши, що він захищався від дій ОСОБА_10 .

Проте, така версія ОСОБА_7 спростовується поясненнями потерпілого та свідків, допитаних в судовому засіданні суду першої інстанції та письмовими доказами, а саме:

витягом з ЄРДР № 0008154;

протоколом проведення слідчого експерименту від 04.11.2016 з відеозаписом до нього, який оглянуто в ході судового провадження. Слідчий експеримент проведено на подвір`ї за адресою: АДРЕСА_1 , за участю свідка ОСОБА_11 та інших осіб, в присутності понятих, який проведений з метою перевірки та уточнення відомостей, наданих свідком ОСОБА_11 під час допиту. В ході слідчого експерименту ОСОБА_11 без будь-якого психологічного чи фізичного тиску з боку працівників поліції детально вказала на місце, час та обставини скоєння замаху на вбивство її чоловіка ОСОБА_10 та обставини, які відбувались 09.10.2016 у вечірній час в дворі будинку АДРЕСА_3 ;

протоколом проведення слідчого експерименту від 04.11.2016 з відеозаписом до нього. Слідчий експеримент проведено на подвір`ї за адресою: АДРЕСА_1 , за участю потерпілого ОСОБА_10 та інших осіб, в присутності понятих, який проведений з метою перевірки та уточнення відомостей, наданих потерпілим ОСОБА_10 під час допиту. В ході слідчого експерименту ОСОБА_10 без будь-якого психологічного чи фізичного тиску з боку працівників поліції детально вказав на місце, час та обставини скоєння замаху на його вбивство та обставини, які відбувались 09.10.2016 у вечірній час в дворі будинку АДРЕСА_3 ;

протоколом проведення слідчого експерименту від 04.11.2016 з відеозаписом до нього, який оглянуто в ході судового провадження. Слідчий експеримент проведено на подвір`ї за адресою: АДРЕСА_1 , за участю свідка ОСОБА_14 та інших осіб, в присутності понятих, який проведений з метою перевірки та уточнення відомостей, наданих свідком ОСОБА_14 під час допиту. В ході слідчого експерименту ОСОБА_14 без будь-якого психологічного чи фізичного тиску з боку працівників поліції детально вказала на місце, час та обставини скоєння замаху на вбивство ОСОБА_10 та обставини, які відбувались 09.10.2016 у вечірній час в дворі будинку АДРЕСА_3 ;

протоколом огляду місця події від 09.10.2016 з ілюстративною таблицею до нього відповідно до якого, в присутності понятих, за участю співвласника ОСОБА_11 та спеціаліста проведено огляд подвір`я будинку АДРЕСА_1 . В ході огляду встановлено, що на вказаному подвір`ї знаходиться три будинки: АДРЕСА_4 . Також встановлено місце розташування будинків і їх прибудинкових територій. Під час огляду виявлено та вилучено: змив РБК з порогу будинку АДРЕСА_3 , фрагмент тканевої доріжки зі слідами РБК, сокира;

висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № 841 від 07.02ю2017 згідно якої, в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_10 (об`єкт 1) та ОСОБА_7 (об`єкт 2), які наведені в таблиці результатів дослідження. На поверхні дерев`яної рукояті сокири (об`єкт 3) виявлені клітини з ядрами, слідів крові не виявлено. В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки клітин, виявлених на поверхні топорища сокири (об`єкт 3), які є змішаними, належать більше, ніж одній особі, містять генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_10 (об`єкт 1) і ОСОБА_7 (об`єкт 2) та наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, що додається до висновку експерта). На поверхні леза металевої частини сокири (об`єкти 4, 5) виявлені сліди крові людини та клітини з ядрами. В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки слідів крові та клітин, виявлених на поверхні леза сокири (об`єкти 4, 5), які збігаються між собою і з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_10 (об`єкт 1) і не збігаються з генетичними ознаками ОСОБА_7 (об`єкт 2), які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, що додається до висновку експерта). Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові ОСОБА_10 та в об`єктах №№ 4, 5 складає 2,72054х10-23. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 49,0 септильйонів (1,49 х 1022) осіб. Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_7 виключається;

протоколом огляду предмету від 09.02.2017 згідно якого, слідчий СВ Лівобережного ВП ВВП ГУНП у Вінницькій області в приміщенні службового кабінету № 207 Лівобережного ВП ВВП ГУНП у Вінницькій області, провів огляд сокири з дерев`яною ручкою, яка виявлена та вилучена 09.10.2016 під час огляду місця події за адресою АДРЕСА_1 та яка відповідно висновку експерта від 07.02.2017 являється знаряддям злочину. За наслідками проведеного огляду вищезазначену сокиру упаковано до поліетиленового мішку;

висновком судово-медичної експертизи № 1616 від 12.10.2016 12.10.2016, проведеної на підставі постанови слідчого ВВП ГУНП у Вінницькій області від 10.10.2016, згідно якої, у ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження синці на голові, тулубі, правому плечі, обмежений крововилив під кон`юктиву правого ока, синець і садно в ділянці лівого плечового суглобу, садна на правій кисті. Вказані ушкодження у ОСОБА_7 належать до легких тілесних ушкоджень, виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), давністю утворення, можливо, в строк, вказаний в постанові про призначення експертизи 09.10.2016;

висновком судово-імунологічної експертизи № 375 від 22.11.2016 19.12.2016 згідно якої, кров потерпілого ОСОБА_10 відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А. Кров ОСОБА_7 відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А. На ватному тампоні зі змивом речовини (об`єкт № 1) та на фрагменті килимового покриття (об`єкт № 2), вилученими під час огляду місця події та представленими для дослідження, знайдено кров людини групи В з ізогемаглютинином анти-А. Таким чином кров, у вказаних об`єктах, може походити від будь-якої людини з групою крові В з ізогемаглютинином анти-А, і походження її, як від потерпілого ОСОБА_10 , так і від ОСОБА_7 не виключається;

висновком судово-медичної експертизи № 1832/1952 від 21.11.2016 30.12.2016 відповідно до якої, у ОСОБА_10 були виявлені тілесні ушкодження: відкритий багатоуламковий перелом нижньої щелепи та альвеолярного паростка верхньої щелепи зліва, наскрізна рублена рана нижньої губи з переходом на підборіддя і підпідборідну ділянку справа, переломи коронок 2-го зліва на верхній щелепі і 5-го зуба зліва на нижній щелепі, багатоуламкові переломи коренів і коронок 1-го зуба зліва, 1-го, 2-го, 3-го, 4-го, 5-го, 6-го зубів справа на нижній щелепі; дві колото-різані рани шиї. Дані ушкодження у ОСОБА_10 по давності утворення відповідають строку, вказаному у постанові про призначення експертизи - 09.10.2016, не являлись небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, за ступенем тяжкості належать: відкритий багатоуламковий перелом нижньої щелепи та альвеолярного паростка верхньої щелепи зліва, наскрізна рублена рана нижньої губи з переходом на підборіддя і підпідборідну ділянку справа, переломи коронок 2-го зліва на верхній щелепі і 5-го зуба зліва на нижній щелепі, багатоуламкові переломи коренів і коронок 1-го зуба зліва, 1-го, 2-го, 3-го, 4-го, 5-го, 6-го зубів справа на нижній щелепі до середньої тяжкості, оскільки за своїм характером спричинили тривалий (більше 21 дня) розлад здоров`я (п. 2.2.1 «в» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України 17.01.1995); дві колото-різані рани шиї до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (понад 6 днів, але не більше 21 дня) розлад здоров`я (п. 2.3.3 «Правил судово- медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», 1995 р.). На теперішній час на місці загоєння вказаних вище ран обличчя і передньої поверхні шиї у ОСОБА_10 наявні рубці, які являються невиправними, оскільки, з часом без хірургічного втручання вираженість їх значно не зменшиться. Названі вище тілесні ушкодження у ОСОБА_10 утворились від дії предмету (ів), що має рублячі та колюче-ріжучі властивості. Характер, кількість, локалізація та морфологічні особливості вищезазначених тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 свідчать про не менш, ніж три травматичні дії (одна в ділянку щелеп; дві - в ділянку передньої поверхні шиї зліва) за будь-якої послідовності, що за механізмом утворення: допускає можливість виникнення за обставин, зазначених в матеріалах кримінального провадження у показах ОСОБА_10 (протокол допиту від 14.10.2016, протокол проведення слідчого експерименту від 04.11.2016) і у показах ОСОБА_11 (протокол допиту від 13.10.2016, протокол проведення слідчого експерименту від 04.11.2016), тобто могли утворитись від ударів лезом сокири у названі місця локалізації ушкоджень на обличчі та шиї; вказує на малу ймовірність виникнення за обставин, відображених у показах ОСОБА_7 (протокол допиту від 16.11.2016), оскільки в цих показах відображено не три, а дві травматичні дії у місця локалізації ушкоджень;

протоколом огляду предмету від 09.12.2017 згідно якого, слідчий СВ Лівобережного ВП ВВП ГУНП у Вінницькій області в приміщенні службового кабінету № 207 Лівобережного ВП ВВП ГУНП у Вінницькій області, провів огляд фотокарток наданих свідком ОСОБА_15 для приєднання до матеріалів кримінального провадження. За наслідками проведеного огляду вищевказані три фотокартки з зображенням ОСОБА_10 , сокири та ОСОБА_7 приклеєно до аркушів паперу білого кольору та опечатано печатками для довідок;

випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 23751 від 09.10.2016 відповідно до якої, ОСОБА_10 поставлено діагноз: рублена рана шиї, верхньої та нижньої щелепи. Перелом нижньої щелепи. Травматичний шок І ст.;

випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 11217 від 18.10.2016 на ім`я ОСОБА_10 ;

висновком судово-медичної експертизи № 460 від 30.06.2022 26.08.2022 відповідно до якої, у ОСОБА_10 було виявлено тілесні ушкодження: відкритий багатоуламковий перелом нижньої щелепи та альвеолярного паростка верхньої щелепи зліва, наскрізна рублена рана нижньої губи з переходом на підборіддя і підпідборідну ділянку справа, переломи коронок 2-го зліва на верхній щелепі і 5-го зуба зліва на нижній щелепі, багатоуламкові переломи коренів і коронок 1-го зуба зліва, 1-го, 2-го, 3-го, 4-го, 5-го, 6-го зубів справа на нижній щелепі; дві колото-різані рани шиї. Дані тілесні ушкодження у ОСОБА_10 не являлись небезпечними для життя в момент заподіяння і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, утворились від дії предмету(ів), що має рублячі та колюче-ріжучі властивості, по давності утворення відповідають строку, вказаному в ухвалі про призначення експертизи - 09.10.2016. На теперішній час у ОСОБА_10 на обличчі наявний рубець та деформація - порушення міміки обличчя (лівий кут рота дещо опущений, асиметрія носо-губних складок), які знаходиться в причинному зв`язку з вищевказаною наскрізною рубленою раною обличчя (нижньої губи з переходом на підборіддя і підпідборідну ділянку справа) і являються невиправними, так як з часом під дією нехірургічних засобів вираженість їх значно не зменшиться. Якщо слідством чи судом вказані вище зміни на обличчі у ОСОБА_10 будуть визнані такими, що знівечили обличчя, то вказані вище тілесні ушкодження на обличчі можуть бути розцінені як тяжкі тілесні ушкодження (згідно п. 2.1.8. названих «Правил», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.95).

З пояснень потерпілого ОСОБА_10 , які від давав під час судового розгляду, вбачається, що був словесний конфлікт між ним та ОСОБА_7 , після чого потерпілий повернувся додому. Через 15 хвилин ОСОБА_7 постукав у двері його будинку і коли він відчинив двері, обвинувачений накинувся на нього з сокирою.

Свідок ОСОБА_11 була очевидцем події, бачила, як обвинувачений вдарив ОСОБА_10 сокирою по підборіддю, від чого чоловік впав та втратив свідомість.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що особисто не бачила, як обвинувачений рубав потерпілого, 09.10.2016 приблизно в 21:00-21:30 год. до неї забігла - ОСОБА_11 і почала кричати, що ОСОБА_16 зарубав ОСОБА_10 . Вона вибігла на двір і побачила, що ОСОБА_17 лежить біля вхідних дверей весь в крові без свідомості, а Коробочка ОСОБА_18 стоїть з сокирою коло нього. На її запитання що це тут відбулось, ОСОБА_16 відповів, що зарубав ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_19 не бачила самої події, розповіла про присутній конфлікт між ОСОБА_7 та її матір`ю, пізніше вдень до них додому зайшов ОСОБА_20 та попросив зарядний пристрій до телефону. Під вечір вона збиралася їхати по своїх справах та згадала, що їй потрібно забрати у ОСОБА_21 зарядний пристрій, який вона йому давала вранці. Вона пішла в гараж до Коробочки, щоб забрати зарядку. Там стояв ОСОБА_16 в нетверезому стані та почав піднімати її на руки, мацаючи за інтимні місця. Вона закричала і сказала, що б він так не робив більше, ОСОБА_16 її відпустив. Вона забрала зарядку та пішла додому. По дорозі вона зустріла батька та розповіла йому про поведінку ОСОБА_22 . Батько зробив ОСОБА_23 зауваження, але ОСОБА_24 почав казати батьку, що хоче з ним битися, однак батько сказав, що не буде битися з ним. Після повернення додому близько опівночі вона побачила, що в бабусі та в Коробочки ОСОБА_18 горіло світло, і запідозрила щось неладне. Також побачила, що поріг облитий водою, батька вдома не було, була тільки мама, бабуся та тітка і мама розповіла їй що сталось, а саме те, що ОСОБА_7 прийшов до них додому і хотів вбити її батька.

Пояснення даних свідків є послідовними та узгоджуються між собою. Вважати їх неправдивими підстав немає, зважаючи також на те, що вони попереджувались судом про кримінальну відповідальність про завідомо неправдиві показання.

Також судом були допитані свідки:

ОСОБА_25 , яка приїхала на виклик про те, що по вул. Д. Нечая особа нанесла тілесні ушкодження сокирою. Коли вони приїхали на виклик, там вже було два екіпажа поліції. Підозрюваний вже був затриманий, а потерпілого вже забрала швидка. Підозрюваний вів себе спокійно, все розповідав, розповідав вірші. Біля криниці була сокира зі слідами крові. На підозрюваному тілесних ушкоджень не бачила та він не скаржився на стан здоров`я.

ОСОБА_26 та ОСОБА_15 , які пояснили, що 09.10.2016 було отримано виклик, за декілька хвилин вони приїхали на місце події, до них вибігла жінка, яка кричала і дуже нервувала. Вони забігли в двір, побачили особу який сидів біля колодязя. Поруч лежала сокира. В дверях стояв чоловік (потерпілий) з розбитим обличчям. Обвинувачений і потерпілий перебували на одному подвір`ї. В потерпілого було дуже розрізане лице. Підозрюваного було одразу затримано, виявлено сокиру біля колодязя. Пізніше приїхав ще один екіпаж на допомогу та оперативно-слідча група. Підозрюваний не заперечував, що це він наніс тілесні ушкодження потерпілому.

ОСОБА_27 , який суду пояснив, що обвинувачений являється його рідним братом, перебуває з ним в хороших відносинах, а потерпілий його сусід. Що відбувалось протягом дня на подвір`ї він не бачив, оскільки працював у гаражі. Приблизно о 19:00 год. Він зайшов в будинок і побачив там ОСОБА_28 з ОСОБА_29 . Між ними виникла суперечка з лайкою і ОСОБА_17 почав бити ОСОБА_30 по голові кулаками. ОСОБА_16 впав, а Копайгородський взяв стілець, на якому сидів, і почав ним бити ОСОБА_7 , поки він не почав захищати брата і відтягувати Копайгородського. Потім ОСОБА_17 вийшов з будинку і пішов у невідомому йому напрямку. Далі він, був у будинку, приводив брата до тями і сказав йому, щоб той сьогодні вдома не ночував, пішов десь до товаришів, оскільки ОСОБА_17 перебуває в дуже агресивному стані. Він не пам`ятає чи були у брата якісь тілесні ушкодження. Про те що брата затримала поліція, він дізнався зранку наступного дня, із телефонного дзвінка ОСОБА_31 .

Доводи сторони захисту, які зводяться до незгоди з кваліфікацією дій обвинуваченого були предметом детального аналізу суду першої інстанції і обґрунтовано визнані безпідставними. З цими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 115 КК України, вбивством належить вважати умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Згідно ч. 2 ст. 15 КК України, замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 КК України, умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Під час кваліфікації злочинів проти життя і здоров`я особи питання про наявність чи відсутність умислу на вбивство необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного й потерпілого, що передувала події, їхні стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу на те, що замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією та становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення й наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, за наявності цілі досягнення суспільно - небезпечного результату.

Про наявність прямого умислу можуть свідчити конкретні діяння винної особи, які завідомо для нього мали потягти за собою смерть потерпілого і не призвели до бажаного наслідку лише в силу обставин, які не залежали від його волі.

Відповідно до частини першої статті 15 КК України та положень пунктів 4, 22 Постанови Пленуму Верховного суду України від 07 лютого 2003 року №2 « Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння( дії або бездіяльності) безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Встановлені під час судового розгляду щодо ОСОБА_7 обставини кримінального правопорушення, зокрема, те, що він після сварки з потерпілим пішов до свого домоволодіння, взяв сокиру та повернувся задля реалізації умислу на спричинення смерті, постукав у зачинені двері до помешкання потерпілого та дочекавшись, коли він їх відчинив, наніс три удари сокирою в голову та шию і лише після втручання сторонніх осіб ОСОБА_7 припинив свої злочинні дії. Отже, такі дії обвинуваченого переконливо свідчать про прямий умисел на заподіяння смерті потерпілому.

Колегія суддів звертає увагу, що якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання, то йдеться про вчинення нею відповідних діянь із прямим умислом.

Той факт, що в результаті злочинних дій обвинуваченого потерпілому були заподіяні тілесні ушкодження середньої та легкої тяжкості, за обставин цього кримінального провадження не спростовує того, що ОСОБА_7 діяв з прямим умислом на заподіяння смерті потерпілого.

У протоколі огляду місця події зазначено, що на ганку будинку виявлені сліди бурого кольору, проте експертиза з приводу зазнначених слідів та їх утворення не проводилась.

Виявлені на топорищі сліди клітин потерпілого та обвинуваченого не підтверджують покази ОСОБА_7 про те, що потерпілий намагався вирвати у нього з рук сокиру, оскільки потерпілий, ухиляючись від першого удару обвинуваченого зміг зачепити топорище знаряддя вчинення злочину.

Висновок судово-імунологічної експертизи не надав відповіді, кому саме належить кров на килимку, на якому ніби-то лежав ОСОБА_10 , оскільки ця обставина експертами не досліджувалась.

У зв`язку з тим, що суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_7 з ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 на ч.1 ст. 122 та ч.2 ст. 125 КК України, тому відхиляє дані доводи захисника.

Що стосується покарання, призначеного обвинуваченому, то колегія суддів враховує наступне.

Згідно норм ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочини, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України в межах санкції статті, за якою його засуджено, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, згідно довідки з КЗ ВОНД «Соціотерепія» ОСОБА_7 на диспансерному наркологічному обліку в даній установі не перебуває, згідно довідки з ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 за даними архіву лікарні та картотеки диспансерного відділення не значиться, згідно висновку судово психіатричної експертизи № 2 від 12.01.2017, в період вчинення інкримінованого йому діяння ОСОБА_7 на хронічне психічне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, в теперішній час ОСОБА_7 на хронічне психічне захворювання не страждає, перебуває поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання відсутні.

Колегія суддів зазначає, що підстав для врахування обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння немає, оскільки огляд на стан сп`яніння обвинуваченому не проводився, а показання свідків з цього приводу є суперечливими.

Інформацією незадовільного стану здоров`я обвинуваченого суд апеляційної інстанції не володіє.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, і це покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим через суворість, враховуючи, що даний злочин вчинено відносно життя, що є найвищою цінністю в державі та є необхідним й достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження нових злочинів.

Доводи прокурора про м`якість призначеного покарання та висунуті у зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги колегія суддів вважає безпідставними з огляду на вищевикладене.

Щодо зменшення суми моральної шкоди, стягнутої судом з обвинуваченого на користь потерпілого, про що наполягає сторона захисту в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає ці вимоги безпідставними, оскільки судом першої інстанції обґрунтовано задоволено позов на суму 200 000 гривень, врахувавши негативні наслідки, які отримав потерпілий від злочинних дій обвинуваченого, зокрема, погіршився його стан здоров`я, нормальна життєдіяльність та звичний гармонійний стиль життя.

Посилання в апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні про зарахування обвинуваченому у строк покарання строку попереднього ув`язнення 14.11.2023 по день набрання вироком законної сили заслуговують на увагу.

Так, згідно п.2 ч.4 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку, з-поміж іншого, зазначається рішення про залік досудового тримання під вартою.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII у разі засудження особи до покарання у виді позбавлення волі, судом провадиться зарахування строку попереднього ув`язнення у межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України суд зарахував ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 13.09.2017 по 11.04.2018 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Разом з тим, з резолютивної частини вироку від 14.11.2023 вбачається, що ОСОБА_7 засуджено на 8 років позбавлення волі та до набрання вироком законної сили обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою та строк відбування покарання ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Отже, обвинуваченому необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення з 14 листопада 2023 року по день набрання вироком законної сили в редакції Закону №838-VIII із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 14 листопада 2023 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Доповнити резолютивну частину вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 14 листопада 2023 року вказівкою про зарахування ОСОБА_7 на підставі ч.5 ст. 72 КК України строку попереднього ув`язнення з 14 листопада 2023 року по день набрання вироком законної сили в редакції Закону №838-VIII із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 - у той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4