Справа № 1-і/593/19/2024
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" червня 2024 р. Бережанський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Бережани клопотання прокурора в рамках кримінального провадження, внесеного 24 квітня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000106 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Переволока Бучацького району Тернопільської області, громадянина України, українця, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця, солдата військової частини НОМЕР_1 , не депутата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 8 листопада 2022 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.1 ст.190 КК України до 200 годин громадських робіт;

23 січня 2023 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.5 ст. 407, ч.4 ст.70 КК України до 1 року тримання у дисциплінарному батальйоні, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

На розгляді Бережанського районного суду Тернопільської області знаходиться кримінальне провадження, внесене 24 квітня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000106 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

18 червня 2024 року прокурор Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою, термін дії якого спливає 23 червня 2024 року, оскільки розгляд справи по вказаному провадженні ще не проведено, а змінювати обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою вважає недоцільним, бо інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть усунути ризики, які були передумовою для його обрання.

У своєму клопотанні прокурор зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що 24 квітня 2024 року, близько 12 години, ОСОБА_4 перебував у житловому будинку ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_2 , з якою спільно вживали алкогольні напої, після чого остання заснула. В свою чергу ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні однієї із кімнат вказаного вище будинку, помітив належну ОСОБА_6 сумку зеленого кольору, відкривши яку, виявив у середині грошові кошти різними купюрами. В цей момент у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме: сумки із грошовими коштами, що належали ОСОБА_6 ..

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, що був введений в Україні 24.02.2022року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, зокрема, строк дії воєнного стану продовжено Указом Президента України від 06.11.2023року , № 734/2023 з 05 годин 30 хвилин 14.02.2024 строком на 90 діб, ОСОБА_4 24.04.2024року, близько 12 години, перебуваючи в приміщенні кімнати будинку ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що остання після вживання алкогольних напоїв заснула і за його діями ніхто не спостерігає, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, таємно, викрав вживану сумку торгової марки «Maibul» вартістю 90 гривень 30 копійок, у якій знаходилися грошові кошти у сумі 3800 гривень та 100 Євро, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 24 квітня 2024року становить 4226 гривень 20 копійок.

Із викраденим майном ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину, отримавши реальну можливість розпорядитися викраденим на власний розсуд, і цими своїми діями заподіяв потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 8116 гривень 50 копійок.

Таким чином, органом досудового слідства ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненій в умовах воєнного стану.

07 червня 2024 року, з урахуванням положень ст.ст. 283, 291 КПК України, обвинувальний акт з додатками скеровано до Бережанського районного суду для розгляду по суті.

У поданому клопотанні прокурор зазначив, що зважаючи на те, що ОСОБА_4 раніше судимий та він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а тому в ході досудового розслідування ухвалою слідчого судді Бережанського районного суду від 26 квітня 2024 року йому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб до 23 червня 2024 року включно з правом внесення застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних громадян.

Щодо наявності обґрунтованої підозри чи обвинувачення, то положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри чи обвинувачення». В оцінці цього питання належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до частини 5 ст. 9 КПК України та ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра чи обвинувачення» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, найбільш вагомими з яких є:

- протокол від 24.04.2024року про прийняття заяви від ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення;

- протокол допиту потерпілої ОСОБА_6 від 24.04.2024 року, яким встановлено, що 24 квітня 2024 року, близько 12 години, її знайомий військовослужбовець ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем її проживання у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, таємно викрав у неї грошові кошти в розмірі 4000 гривень, 100 євро та сумку сірого кольору, в якій знаходився її паспорт громадянина України, чим спричинив їй матеріальну шкоду на суму близько 8000 гривень;

- протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 24 квітня 2024 року, який повідомив, що 21.04.2024 року, близько 10год.30 хв., до нього додому прийшов невідомий чоловік, одягнений у військову форму. Він представився ОСОБА_8 та мав при собі документи на прізвище ОСОБА_9 . Далі ОСОБА_10 попросив у нього дозволити йому пожити в нього декілька днів, оскільки на даний час в нього дуже скрутне матеріальне становище, на що він погодився. Надалі 23.04.2024 року він познайомив ОСОБА_11 із своєю сусідкою ОСОБА_6 , в якої ОСОБА_9 23.04.2024року залишився ночувати. Зранку ОСОБА_4 , зателефонував йому та попросив принести його зарядний пристрій і його військові штани, які він залишив в нього вдома. В подальшому, 24.04.2024року, близько 10години, він прийшов додому до Поглод ОСОБА_12 , де перебував ОСОБА_9 , та приніс останньому вказані речі. Перебуваючи в будинку ОСОБА_13 , він разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_6 розпивали алкогольні напої, після чого він пішов додому, залишивши ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в будинку. В подальшому цього ж дня, близько 13год., до нього додому прийшла ОСОБА_6 та повідомила, що ОСОБА_4 кудись зник, викравши у неї сумку з грошовими коштами;

- рапорт оперуповноваженого СКП ВП №1 (м. Бережани) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області, згідно якого 24.04.2024 року, о 19год.31 хв., за адресою: АДРЕСА_3 , працівниками поліції було затримано ОСОБА_4 , який при собі мав викрадену у ОСОБА_6 сумку з її документами та грошима;

- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 24 квітня 2024 року, в ході якого у ОСОБА_4 було вилучено полотняну сумку на плече кольору хакі з надписом на ній «MAIBUL», у якій знаходилися поліетиленовий пакет прозорого кольору з ксерокопією паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , три банківські картки Кредобанк, банківська картка АТ КБ «ПриватБанк», пластиковий електронний квиток -соціальна картка НОМЕР_2 видана на ім`я ОСОБА_6 , стартовий пакет мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_3 , європейська карта НОМЕР_4 , видана на ім`я Pohlod Ivanna, ідентифікаційний код картки платника податків ОСОБА_6 НОМЕР_5 , грошові кошти а саме: 6 купюр номіналом 500 гривень, 5 купюр номіналом 20 гривень, 1 купюра номіналом 10 гривень, 2 купюри номіналом 1 гривня;

- протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 25.04.2024 року, який повідомив, що 24.04.2024 року, близько 13год.30хв., він на своєму автомобілі марки «Форд» сірого кольору, їхав із с. Саранчуки в м. Бережани. По дорозі в село Саранчуки його зупинив ОСОБА_4 , який попросив підвести його в м. Бережани. Прибувши в м. Бережани, ОСОБА_4 запитав, де можна поміняти євро на гривні, після чого він відвіз його в обмінник, що знаходиться АДРЕСА_4 , в магазин «Дніпро -М». Обмінявши грошові кошти у вказаному обіннику, ОСОБА_4 попросив завести його на автостанцію в м. Бережани, де він його і залишив;

- протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 25.04.2024 року, який повідомив, що він працює в пункті обміну валют, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , та 24.04.2024 року, близько 14год.30 хв., до пункту обміну прийшов чоловік, одягнений у військову форму, якому він здійснив обмін валюти 100 євро однією купюрою на 4250 гривень;

- протокол огляду відеозаписів із камер зовнішнього відеоспостереження з Тернопільського відділення № 2 ТОВ «ФК «ТАЙГЕР ІНВЕСТ», яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , від 25.04.2024року, згідно якого встановлено, що 24.04.2024 року, о 14год.27хв., до магазину «Дніпро М-», в якому знаходиться вказаний пункт обміну валют, під`їздить автомобіль марки ''Форд'' сірого кольору, з якого виходить ОСОБА_4 , одягнений у військову форму та заходить у приміщення магазину «Дніпро М». Підійшовши до пункту обміну валют, ОСОБА_4 витягує із кишені своїх штанів гривні різними купюрами, серед яких витягує одну купюру номіналом 100 євро та здійснює її обмін на купюри гривні номіналом по 500 гривень та виходить із приміщення;

- протокол огляду відеозапису із камери відеоспостереження, що знаходиться на території автовокзалу за адресою: АДРЕСА_6 , згідно якого 24.04.2024 року у період з 14год.31хв. по 14год. 37хв., ОСОБА_4 , тримаючи при собі викрадену у ОСОБА_6 сумку, перебував на території автовокзалу за адресою: АДРЕСА_4 ;

- протокол слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 від 25 квітня 2024 року, в ході якого він відтворив обставини вчиненого ним злочину;

- протокол огляду предмета за участю підозрюваного ОСОБА_4 від 06 червня 2024року, в ході якого він підтвердив свою особу на відеозаписах, вилучених з камер зовнішнього відеоспостереження з Тернопільського відділення №2 ТОВ «ФК «ТАЙГЕР ІНВЕСТ», яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , та камери відеоспостереження, що знаходиться на території автовокзалу за адресою: АДРЕСА_6 .

Сукупність представлених доказів об`єктивно зв`язують обвинуваченого з певним злочином. На даному етапі вони, хоч і не можуть стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте дозволяють дійти висновку про виправданість висунення звинувачення. Саме такий підхід застосовує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях в справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою до застосування

ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 , вдалось дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності здійснення позапроцесуальних дій зазначеною особою.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам:

1)переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України). Існування вказаного ризику підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 , усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, зокрема, позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, може вчинити дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

2)незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України). Вказаний ризик підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 , з метою уникнення від кримінальної відповідальності, у будь-який спосіб може впливати на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні, у тому числі шляхом погроз або їх підкупу, взамін на дачу ними неповних або неправдивих показів чи їх зміни у даному кримінальному провадженні, що є важливим для досудового розслідування, так як останній обізнаний із їх анкетними даними та адресою місця проживання. Також об`єктивним є ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні і полягає у процедурі отримання свідчень від таких учасників кримінального процесу, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

У даній справі ризик впливу на потерпілу та свідків існує, так як кримінальне провадження перебуває на етапі, коли момент безпосереднього отримання судом свідчень від свідків і потерпілої та дослідження їх судом ще не настав.

3) вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст. 177 КПК України) вказаний ризик підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисно корисливих злочинів, що підтверджується вимогою про судимість, що свідчить про те, що підозрюваний ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, і може продовжувати свою злочинну діяльність, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У поданому суду клопотанні прокурор також зазначив, що вироком Тернопільського міськрайонного суду від 23 січня 2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, ОСОБА_4 було засуджено до покарання виді тримання у дисциплінарному батальйоні строком 1 (один) рік, однак останній на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний злочин.

Вищевикладене свідчить про те, що на даний час заявлені ризики не зменшились, а тому виправдовують подальше застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

А так як строк тримання під вартою у обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується 23 червня 2024 року, тому у зв`язку і закінченням строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 виникла необхідність у його продовженні, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить його належної процесуальної поведінки, ризики, визначені ст. 177 КПК України, які описані в ухвалі суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, надалі продовжують існувати.

З врахуванням вищенаведеного, з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого, зважаючи на те, що термін тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 23 червня 2024 року, а ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою обрання вказаного запобіжного заходу, продовжують існувати та забезпечити дотримання обвинуваченим виконання покладених на нього процесуальних обов`язків будь-яким іншим способом ніж тримання під вартою з метою запобіганню виникнення вищевказаних ризиків неможливо, тому посилаючись на норми КПК України, прокурор у своєму клопотанні просив продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене ним клопотання, просив його задоволити.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 із клопотанням прокурора не погодився та просив суд змінити обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_4 погодився із думкою свого захисника та просив змінити обраний йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Суд, вивчивши заявлені клопотання, прийшов до висновку, що запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, слід продовжити, а клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну обраного щодо підзахисного запобіжного заходу на більш м`який, яким являється цілодобовий домашній арешт, залишити без задоволення, виходячи із наступного.

Із оглянутих матеріалів справи встановлено, що 25 квітня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

А так як ОСОБА_4 вже раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних кримінальних правопорушень, однак він належних висновків не зробив, а знову вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжких, за яке передбачає покарання від п`яти до восьми років позбавлення волі та він з метою уникнення відповідальності за вчинене, може переховуватися від суду та перешкоджати встановленню істини по справі, тому враховуючи вищезазначене, 26 квітня 2024 року ухвалою слідчого судді Бережанського районного суду до нього було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 23червня 2024 року.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

А оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується 23 червня 2024 року, однак розгляд справи ще не проведено та наведені прокурором у клопотанні ризики є дійсними та триваючими, вони виключають на даний час зміну виду запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який і стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає перебуванню його у місцях попереднього ув`язнення та будь-яких даних про зменшення чи відсутності ризиків для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, судом не здобуто, тому суд вважає, що клопотання прокурора є підставним і таким, що підлягає до задоволення.

Суд також вважає, що продовження обвинуваченому обраного раніше запобіжного заходу у виді тримання під вартою не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя.

Крім цього, суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку, оскільки ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185КК України, яке у відповідності із ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років, він не має неповнолітніх дітей та інших осіб, щодо яких зобов`язаний був би здійснювати опіку чи піклування, а також не має постійного місця роботи, що свідчить про слабку міцність його соціальних зв`язків в місці його проживання та підтверджує той факт, що обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість вчиненого ним злочину та розмір покарання, яке йому загрожує, може переховуватися від суду та може незаконно впливати на потерпілу та свідків і таким чином перешкоджати розгляду кримінального провадження, тому враховуючи зазначене, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження обраного обвинуваченому такого виду запобіжного заходу є виправданим.

Суд, вирішуючи клопотання прокурора про продовження обраного раніше до обвинуваченого запобіжного заходу, також розглядав питання про можливість застосування до обвинуваченого альтернативних запобіжних заходів, як про це просив в судовому засіданні захисник обвинуваченого та, враховуючи наявні ризики та тяжкість вчиненого злочину, прийшов до висновку, що інші запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому вважає, що клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на більш м`який, яким являється цілодобовий домашній арешт, є безпідставне.

Суд, враховуючи обставини кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , а також наявність визначених національним законодавством підстав для його утримання під вартою, не вбачає протиріччя з європейською практикою розгляду подібної категорії справ, оскільки тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, який викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу ( рішення у справі Летельє проти Франції ).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 194, 197, 199, 201, 331, ч.2 ст. 369, ст.ст. 371, 372, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задоволити.

Продовжити дію запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Переволока Бучацького району Тернопільської області, у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб - до 21 серпня 2024 року.

Ухвала підлягає виконанню з моменту її проголошення та діє до 21 серпня 2024 року включно.

Клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт - залишити без задоволення.

Копії ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику і направити для виконання начальнику ДУ «Чортківська установа виконання покарань» (№ 26) за місцем утримання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Ухвала про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Відповідно до ч.2 ст. 376 КПК України повний текст ухвали складено та проголошено о 15год. 30хв. 22 червня 2024 року.

Головуюча суддя: