ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/542/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/141/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали провадження №11-сс/817/141/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 17 квітня 2024 року про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 17 квітня 2024 року клопотання задоволено прокурора та продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15 червня 2024 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу, задовольнити відвід слідчого судді ОСОБА_1 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції за участю слідчого судді ОСОБА_8 . Зазначає, що слідчий суддя ОСОБА_1 не мав права розглядати подане строною обвинувачення клопотання з тих підстав, що прокурором 17 квітня 2024 року було подане аналогічне клопотання до Кременецького районного суду Тернопільської області та визначено головуючу суддю ОСОБА_8 , що, на його думку, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Також просить постановити ухвалу, якою визнати належну особу ОСОБА_9 потерпілим у кримінальному провадженні №0000097 від 18.02.2024.

Мотивує скаргу тим, що прокурором порушено строки на подання клопотання про продовження строку тримання під вартою, які визначені ст. 199 КПК України.

Зазначає, що потерпілим у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_9 , а не ОСОБА_10 , яка немає частки у ФОП ОСОБА_11 .

Звертає увагу на порушення строку дії ухвали про обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки строк його перебування під вартою перевищив дві доби посилаючись на те, що у відповідності до вимог ст. 197 КПК України строк тримання під вартою не може перевищувати 60 діб, а тому враховуючи те, що його затримали 18 лютого 2024 року о 16 год. 40 хв., вважає що строк дії попередньої ухвали закінчився 18 квітня 2024 року.

Посилається на те, що ризики наведені прокурором в клопотанні є необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними доказами, що свідчить про їх відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого, який підтримав подану апеляційну скаргу з мотивів у ній викладених, прокурора, який щодо задоволення апеляційної скарги заперечив, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000097 від 18.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, який введено відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у скоєнні якого оголошено підозру ОСОБА_7 ..

20.02.2024 щодо ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб.

15.04.2024 обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні №0000097, внесеному до ЄРДР 18.02.2024, щодо обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України направлено до Кременецького районного суду Тернопільської області для розгляду по суті.

Як встановлено слідчим суддею, не зменшилися та продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та/або суду, що зумовлений тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення, та який у відповідності до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, та суворості порання, яке загрожує йому у випадку визнання винним, а саме позбавлення волі на строк до 8 років; незаконного впливу на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, який стверджується тим, що ОСОБА_7 безпосередньо знайомий із свідками, які є жителями м. Кременець, тому, перебуваючи на волі, він може незаконно впливати на даних осіб, чинити відповідний тиск, шляхом погрози схиляти свідків до дачі неправдивих показань, відмови від участі у кримінальному провадженні або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що може негативно вплинути на хід судового розгляду; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, оскільки ОСОБА_7 , який є раніше судимою особою, не працює, немає постійного заробітку, тому з метою забезпечити себе матеріально може продовжувати вчиняти подібні кримінальні правопорушення.

При цьому, колегія суддів зауважує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності ухилитися від суду, не виконати його процесуальні рішення, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, що, на думку колегії суддів, доведено прокурором у судовому засіданні з огляду на обставини кримінального провадження та особу ОСОБА_7 , тому відсутні підстави вважати, що наведені у клопотанні про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики є необґрунтованими чи неконкретними.

Таким чином, колегія суддів вважає, що з урахуванням існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у слідчого судді існували підстави для продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, оскільки інший запобіжний захід не забезпечить виконання покладених на нього обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні прокурора ризикам.

Перевіряючи твердження апелянта про те, що клопотання про продовження строків тримання під вартою прокурором було подано з порушенням строку, визначеного ч.1 ст.199 КПК України, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 1 статті 199 КПК України встановлено строк подачі прокурором, слідчим за погодженням з прокурором клопотання про продовження строку тримання під вартою - не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Проте, встановлений ст.199 КПК України процесуальний строк, за своєю юридичною природою, відноситься до строку виконання обов`язку. Закінчення строку виконання обов`язку не спричиняє його припинення. Обов`язкова дія повинна бути виконана і після закінчення строку, крім випадків коли виконання обов`язку призведе до порушення процесуальних прав учасників провадження.

Оскільки, строки встановлені ст. 199 КПК України є строками виконання обов`язку, а, отже не можуть бути поновлені, зокрема п`ятиденний строк на звернення з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, тому, що він носить виключно процедурний (організаційно-забезпечувальний) характер і ч. 5 ст. 199 КПК не пов`язує обов`язок слідчого судді відмовити у продовженні строку тримання під вартою у зв`язку з його недотриманням, так само, як і строк розгляду клопотання слідчим суддею, - тому його поновлення призведе до порушення гарантованих Конституцією прав підозрюваного, обвинуваченого.

Такі висновки повністю узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 263/15845/2019 від 08 квітня 2020 року.

Отже, недотримання прокурором строків подання до суду клопотання про продовження запобіжного заходу не є підставою для відмови у задоволенні такого клопотання чи його повернення.

Твердження апелянта про порушення визначеного законом 60 денного строку тримання його під вартою, визначеного попредньою ухвалою про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не призвело до порушення прав ОСОБА_7 оскільки щодо нього було продовжено строк тримання під вартою оскаржуваною ухвалою на 2 дні раніше - 17 квітня 2024 року , тобто в межах визначеного КПК граничного строку - на протязі 60 діб з моменту його затримання.

Доводи апелянта щодо відсутності у слідчого судді ОСОБА_1 права розглядати подане стороною обвинувачення клопотання з тих підстав, що прокурором 17 квітня 2024 року було подане аналогічне клопотання до Кременецького районного суду Тернопільської області та визначено головуючу суддю ОСОБА_8 , не заслуговують на увагу оскільки, як вбачається із Протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 17 квітня 2024 року, слідчим суддею визначено ОСОБА_1 , який і розглядав дану справу.

Отже, підстав для скасування оскаржуваної ухвали щодо ОСОБА_7 немає, в зв`язку з чим в задоволенні поданої обвинуваченим апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

Постановила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 17 квітня 2024 року про продовження щодо ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді