Справа № 646/2193/24
№ провадження 1-кп/646/605/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2024 м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові матеріали кримінального провадження №0000003 від 03.01.2024за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця в/чА1126, солдата, навідника 1 парашутно-десантного відділення 2 парашутно-десантного взводу 6 парашутно-десатної роти 2 парашутно-десантного батальйону, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-19.05.2010 Комінтернівським районними судом м. Харків за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185, 70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим терміном 1 рік.

-26.04.2013 Фрунзенським районними судом м. Харків за ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст.185, 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим терміном 2 роки.

-31.08.2015 Октябрським районними судом м. Харків за ч. 2 ст. 153 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. Кримінальне провадження за ч.1 ст. 152 КК України закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення;

-31.01.2020 Октябрським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 395 КК України до арешту строком на 3 місяці;

-07.08.2020 Октябрським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 70,71 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 12 днів;

у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, -

встановив:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 229 від 11.11.2022 військовослужбовця за призовом солдата ОСОБА_4 , 11.11.2022 призначено на посаду навідника 1 парашутно-десантного відділення 2 парашутно-десантного взводу 6 парашутно-десатної роти 2 парашутно-десантного батальйону, вважається таким, що з 11.11.2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Проходячи військову службу на посаді навідника 1 парашутно-десантного відділення 2 парашутно-десантного взводу 6 парашутно-десантної роти 2 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Проте, навідника 1 парашутно-десантного відділення 2 парашутно-десантного взводу 6 парашутно-десантної роти 2 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та скоїв кримінальне правопорушення, що виразилось у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , будучи особою неодноразово судимою, за вчинення корисливих злочинів проти власності, на шлях виправлення і перевиховання не став та знову, повторно, вчинив умисне кримінальне правопорушення проти власності, за наступних обставин:

Так, ОСОБА_4 , 25.10.2023, перебуваючи поруч з будинком АДРЕСА_2 , реалізуючи раптово виниклий умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за чужий рахунок, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, під приводом тимчасового використання у особистих потребах з обов`язковим поверненням попросив у малознайомого ОСОБА_5 , належний останньому мобільний телефон марки ТМ «Хіаоmі» моделі «Redmi Al Black 2/32GB», який будучи введеним в оману, виходячи з помилкової впевненості в добросовісності дій ОСОБА_4 , не розуміючи злочинного умислу, добровільно передав ОСОБА_4 мобільний телефон марки ТМ «Хіаоmі» моделі «Redmi Al Black 2/32GB, вартістю 2462 (дві тисячі чотириста шістдесят дві) грн., для тимчасового використання у особистих потребах з обов`язком поверненням даного мобільного телефону ОСОБА_5 .

Далі, ОСОБА_4 , не маючи наміру повертати належний ОСОБА_5 мобільний телефон марки ТМ «Хіаоmі» моделі «Redmi Al Black 2/32GB», з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 2 462,00 грн.

ІІ. Позиція обвинуваченого щодо пред`явленого обвинувачення та висновки суду

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, фактичні обставини кримінального правопорушення (дата, час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину) та його правову кваліфікацію не оспорював.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 надав показання, аналогічні викладеним, свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу вчинення, про які зазначено в обвинувальному акті. Розкаюється у вчиненому та просить суд його суворо не карати.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у повному обсязі та не оспорює фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони встановлені в обвинувальному акті, суд, вислухавши думку прокурора та обвинуваченого, дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано в учасників судового провадження чи правильно вони розуміють зміст цих фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.

ІІІ. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

ІV. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також мотиви суду при призначенні покарання

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, не одружений, військовослужбовця в/чА1126, солдата, навідника 1 парашутно-десантного відділення 2 парашутно-десантного взводу 6 парашутно-десатної роти 2 парашутно-десантного батальйону, за місцем проходження служби характеризується задовільно, раніше судимий.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття.

Верховний Суд України у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к (провадження № 51-3612км18) вказав, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

Прокурор у судовому засіданні просив призначити обвинуваченому покарання за ч.2 ст. 190 КК України - у вигляді 2 років позбавлення волі та застосувати до обвинуваченого ст. 75, 76 Кримінального кодексу України з призначенням іспитового строку на 1 рік.

Вимогами ч. 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Згідно з ч.6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України та практику Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Так, у постанові ВСУ від 01 лютого 2018 року (справа № 634/609/15-к, провадження № 51-658 км17) зазначено, що підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи».

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким умисним злочином, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, його відношення до скоєного злочину та щире розкаяння, у зв`язку з чим суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч.2 ст. 190 КК України, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, даних про особу обвинуваченого, обставин вчинення злочину і ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд дійшов висновку про те, що його подальше перевиховання та попередження скоєння ним нових злочинів можливе без відбування покарання, у зв`язку із чим він може бути звільнений від відбування покарання на підставі ч. 1 ст. 75 КК України з випробуванням.

Суд також покладає на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст.76 КК України, які сприятимуть його виправленню.

Суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ст.ст. 69, 69-1 КК України.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні не обирався.

Питання доцільності зміни діючого запобіжного заходу на інший суд не розглядає з огляду на відсутність відповідних клопотань учасників процесу, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Відповідно до ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-24/1056-ТВ від 16.01.2024 у розмірі 1 514,56 грн.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376, 392 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем свого проживання;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації за місцем свого проживання про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-24/1056-ТВ від 16.01.2024 у розмірі 1 514,56 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_6