Справа № 182/2548/23
Провадження № 1-кп/0182/171/2024
У Х В А Л А

Іменем України

03.04.2024 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні на стадії судового розгляду в залі суду в місті Нікополь Дніпропетровської області в режимі відеоконференції клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжних заходів у кримінальному провадженні з обвинувальним актом №0000396 від 05.04.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

в с т а н о в и в:

1.У провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває вказане кримінальне провадження.

2.Прокурором заявлені клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк два місяці відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , кожного окремо, оскільки ризики передбачені ст.177 КПК продовжують існувати, а саме ризики: переховування від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки останні обвинувачуються у скоєнні корисливого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, вони повною мірою усвідомлюють невідворотність покарання і настання для них передбачених законом обмежень їх прав та свобод. Вважає, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених. Крім того, обвинувачені неодноразово судимі за вчинення корисливих злочинів, мають не зняту та непогашену судимість у встановленому законом порядку.

3.Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки все повернуто потерпілому, томупросив змінити запобіжний захід у вигляді триманні під вартою на домашній арешт

4.Захисник - адвокат ОСОБА_6 підтримала позицію свого підзахисного, заперечила проти клопотання прокурора та просила змінити запобіжний захід на домашній арешт, вважає клопотання необґрунтованим та недоведеним, також послалась на практику ЄСПЛ.

5.Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти заявленого клопотання та просив змінити запобіжний захід на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 , зазначивши, що в нього не працює рука та був інсульт. Крім того, послався на відсутність доказів вчинення злочину.

6.Захисник ОСОБА_7 підтримав позицію свого підзахисного та просив змінити обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, оскільки вважає клопотання необґрунтованим та недоведеним, пославшись на практику ЄСПЛ, на відсутність доказів ризиків та на відсутність доказів застосування саме тримання під вартою.

7.Прокурор щодо заявленого стороною захисту клопотання про зміну запобіжного заходу заперечив та підтримав раніше заявлене клопотання.

8.Вислухавши думку сторін кримінального провадження суд враховує таке.

9.Щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , кожного окремо, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави, який продовжувався. Строк дії запобіжного заходу спливає 06 квітня 2024 року включно.

10.Згідно з вимогами ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

11.Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

12.Кримінальне процесуальне законодавство України не дає визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, в силу приписів ч.5 ст.9 КПК України, суд враховує практику Європейського суду з прав людини під час вирішення питання щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 та ОСОБА_3 кримінальних правопорушень.

13.З точки зору такої практики Європейського суду з прав людини, обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що обґрунтовують засудження особи, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачень (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

14.У даному випадку суд дійшов висновку про те, що повідомлена ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, не є вочевидь не обґрунтованою.

15.Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

16.Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

17.Зокрема, доказами на обґрунтування ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від суду, є те, що ОСОБА_4 , ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, покарання за який передбачено позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, відсутність міцних соціальних зв`язків (за час розгляду справи ніхто з родичів не цікавився долею обвинувачених та не звертався із заявами до суду про взяття обвинувачених на поруки).

18.Суд також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти.

19.На наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення, вказує те, що ОСОБА_4 , ОСОБА_3 офіційно не працевлаштовані, постійних джерел доходів не мають, на утриманні нікого не мають, неодноразово судимі за вчинення корисливих злочинів.

20.Враховуючи обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 , ОСОБА_3 підозри у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у кримінальних правопорушень, у вчиненні яких вони обвинувачуються, вік та стан здоров`я обвинувачених, міцність соціальних зв`язків, відомості, які характеризують особу обвинувачених, а також встановлену наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_3 можуть переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд приходить до висновку про неможливість запобігання вказаним ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому вважає необхідність у продовженні застосованого щодо останніх запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованою.

21.Будь-яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості їх подальшого тримання під вартою до суду не надходило.

22.Таким чином, враховуючи наведене суд вважає, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинувачених під час розгляду справи, тому приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню та обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_3 необхідно продовжити строк тримання під вартою на строк не більше ніж на два місяці, а в задоволенні клопотань сторони захисту відмовити.

23.Враховуючи всі обставини справи, суд не вбачає підстав, для зміни розміру застави.

Керуючись статтями 179, 182, 183, 194, 331, 369-372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

1.Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.

2.У задоволенні клопотання сторони захисту відмовити.

3.Продовжити щодо ОСОБА_3 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою не більш ніж на два місяці, до 02 червня 2024 року включно, із можливістю внесення застави у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 коп.

4.Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

5.У задоволенні клопотання сторони захисту відмовити.

6.Продовжити щодо ОСОБА_4 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою не більш ніж на два місяці, до 02 червня 2024 року включно, із можливістю внесення застави у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 коп.

7.У разі внесення застави у розмірі визначеному ухвалою суду ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , кожного окремо, з дня внесення застави, вважати особами стосовно яких обрано запобіжний захід у виді застави і відповідно до вимог ч.5 ст.194 КПК України покладаються такі обов`язки:

- прибувати до суду у визначений час;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

8.Визначити термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, - два місяці з моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави.

9.Роз`яснити обвинуваченим та заставодавцю, кожному окремо, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачені, кожний окремо, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава може бути звернута в дохід держави.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали оголошено 05.04.2024.

Суддя: ОСОБА_1