Справа № 444/247/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/411/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Жовківського районного суду Львівської області від 27 лютого 2024 року,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Добросин, Жовківського району, Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.2 ст. 286 КК України до трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ст. 75 КК України, обвинуваченого ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, та покладено передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішено питання із заходами забезпечення кримінального провадження, речовими доказами, процесуальними витратами та цивільний позов.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 перебуваючи на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії - оператора (безпілотних авіаційних комплексів) відділення повітряної розвідки та протидії безпілотним повітряним суднам відділу прикордонної служби «Рава-Руська» 7 прикордонного загону ДПС України, 15 липня 2023 року, близько 23:00 год., керуючи технічно справним механічним транспортним засобом, автомобілем марки «Volkswagen Golf», н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , чорного кольору, який належить ОСОБА_6 та рухаючись ним по АДРЕСА_2 у напрямку з с. Липник, Львівського району, Львівської області до с. Старе Село, Львівського району, Львівської області на ділянці цієї вулиці з координатами на карті НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , яка в цьому місці є дорогою із двостороннім рухом, тобто має по одній смузі для руху в кожному напрямку, а саме: одна - в напрямку до с. Липник, Львівського району, Львівської області (зустрічний напрямок) та одна - до с. Старе Село, Львівського району, Львівської області, не розділена між собою дорожньою розміткою, діючи необережно, із кримінальною протиправною самовпевненістю, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, порушив вимоги, п.п. 1.2, 12.1, Правил дорожнього руху, ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», а саме не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не урахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, як наслідок допустив втрату керованості автомобіля марки «Volkswagen Golf», н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який перейшов в стан заносу, за межі проїзної частини.

Вказані порушення правил безпеки дорожнього руху привели до виїзду автомобіля за межі проїзної частини на праве узбіччя з подальшим наїздом на бетонну конструкцію моста, внаслідок чого пасажиру автомобіля марки «Volkswagen Golf», н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_9 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження у вигляді тупої відкритої черепно-мозкової травми, уламкового перелому стінок лівого фронтального синусу (фронтальної кістки), з наявним вдавленням кісткового фрагменту в напрямку порожнини синусу; переходом лінії фрактури на півнячий гребінь, решітчасту пластинку, на верхню стінку правої частки клиновидної кістки; фрактура медіальної та нижньої стінок лівої очниці; фрактура передньолатеральної стінки лівого верхньощелепового синусу.

Порушення вимог п.п.1.2, 12.1 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_6 знаходиться у прямому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали - спричиненням потерпілому ОСОБА_9 тяжкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що заподіяло потерпілому ОСОБА_9 тяжке тілесне ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 не оспорює висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації дій останнього, однак вважає, що вирок суду підлягає зміні, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його суворість.

Наголошує, що в ході розгляду справи, в судових дебатах, прокурор не просив призначити додаткове покарання.

Вважає, що сам факт добровільної активної участі обвинуваченого ОСОБА_6 немобілізаційного віку, і який несе службу на сході України у бойових діях, є достатньою підставою для незастосування додаткового покарання.

Також акцентує, що обвинувачений ОСОБА_6 займає посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії оператора (безпілотних авіаційних комплексів) відділення повітряної розвідки та протидії безпілотним суднам. Вказана військова спеціальність передбачає обов`язкову наявність права на керування транспортними засобами, для забезпечення мобільності пересування групи.

Зазначає, що застосування додаткового покарання позбавить обвинуваченого ОСОБА_6 можливості використовувати свою спеціальність в ході проведення воєнних дій.

На переконання сторони захисту, пом`якшуючі покарання обставини, які істотно зменшують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, з урахуванням обставин, які виключно позитивно характеризують особу обвинуваченого, а також ступінь суспільної небезпеки, наслідки вчиненого необережного злочину, надають підстави для зміни оскаржуваного вироку.

Просить змінити вирок Жовківського районного суду Львівської області від 27 лютого 2024 року, залишивши без змін призначене обвинуваченому ОСОБА_6 основне покарання, без призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

В решті вирок суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про заперечення апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 та залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення з наступних підстав.

Вина ОСОБА_6 за обставин, викладених у вироку є доведеною і ґрунтується на доказах, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніхто у судовому засіданні не оспорював. За цих обставин, за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження, слухання справи у суді першої інстанції відбувалось у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. Наслідки такого порядку розгляду учасникам судового провадження було роз`яснено у встановленому законом порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України.

Відтак, колегія суддів вважає, що відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, відсутні апеляційні підстави піддавати сумніву правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин кримінального провадження та правову кваліфікацію.

Як вбачається з апеляційної скарги, сторона захисту не погоджується із вироком суду лише в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Так, згідно вимог ст.ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначення покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 КК України, законодавцем віднесено до кримінальних правопорушень проти безпеки руху.

Санкція частини другої вищезазначеної статті, окрім основного покарання, надає суду можливість як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи.

Отже, вказане положення закону України про кримінальну відповідальність носить альтернативний характер.

Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.п.20, 21 постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 року, при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а і характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, а також обставини, які пом`якшують, обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку при призначенні покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Питання про доцільність призначення додаткового покарання вирішується з урахуванням обставин справи, даних про особу винного та інших обставин, які суд при вирішенні такого питання визнає необхідними для постановлення законного, справедливого та достатнього покарання.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що призначаючи ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, районний суд не в повній мірі врахував документально підтверджені дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є особою молодого віку, військовослужбовець, займає посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії оператора (безпілотних авіаційних комплексів) відділення повітряної розвідки та протидії безпілотним суднам (зі змісту апеляційної скарги, на даний час проходить службу на сході України, що підтвердив в суді апеляційної інстанції і прокурор), на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває.

Таким чином, оцінивши в сукупності обставини справи, колегія суддів, у даному конкретному випадку, вважає за доцільне, в умовах воєнного стану, з огляду на здобуту військову спеціальність, з метою забезпечення ефективної можливості обвинуваченому ОСОБА_6 виконувати бойові та службові завдання, не застосовувати до останнього додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, а тому вирок в цій частині підлягає зміні.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування вироку суду, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задоволити.

Вирок Жовківського районного суду Львівської області від 27 лютого 2024 року відносно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання змінити.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частин вироку покликання про призначення ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на один рік.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4