НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

15 квітня 2024 року Справа № 314/50/15-к

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Любимівка Каховського району Херсонської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, є пенсіонером, має вищу освіту, одружений, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

встановив:

Згідно з обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.09.2014 за № 0001431, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України, за таких обставин:

«19.09.2014 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись на території свого двору, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відстрілювання пацюків, які знаходились на території його палісаднику, за допомогою своєї пневматичної гвинтівки калібру 4,5 мм, «MODEL 82 SHANGHAI», свідомо оцінюючи ситуацію та усвідомлюючи, що від його дій можуть постраждати сторонні особи, здійснив постріл в бік дороги, де в той час проходила неповнолітня ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в зв`язку з чим, куля потрапила в область її лівого колінного суглобу, тим самим спричинивши тілесне ушкодження, у вигляді кульового поранення в області лівого колінного суглобу, яке згідно з висновком експерта № 4067 від 20.10.2014 року, кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, яке не є небезпечним для життя в момент спричинення, але таке, що потягло за собою тривалий розлад здоров`я, більш ніж 21 день. Таким чином, ОСОБА_4 спричинив неповнолітній ОСОБА_5 необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження, у формі злочинної самовпевненості, оскільки він передбачав можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, у вигляді кульового поранення в області лівого колінного суглобу ОСОБА_5 , від здійсненого пострілу, але легковажно розраховував на їх відвернення».

Зазначені дії ОСОБА_4 під час досудового розслідування були кваліфіковані за ст. 128 КК України як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, заперечив свою вину у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, проти звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження заперечив.

З огляду на невизнання обвинуваченим своєї вини, судом під час розгляду цієї справи було проведено дослідження всіх доказів, наданих стороною обвинувачення.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив суду, що він 19.09.2014, приблизно о 19 годині, знаходячись на території свого двору, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , побачив пацюків біля кущів на території свого подвір`я, та вирішив відігнати їх за допомогою пострілу з пневматичної гвинтівки. Обвинувачений стверджує, що перед пострілом він освітив територію в напрямку пострілу ліхтариком та переконався у відсутності людей. Після здійснення пострілу обвинувачений почув писк пацюка, а відтак продовжив займатися власними справами. За декілька днів обвинувачений дізнався від місцевих мешканців про те, що була поранена сусідська дівчинка, та вирішив самостійно звернутися до поліції з метою перевірки обставин події та з`ясування своєї причетності до неї. Обвинувачений вважає, що досудове розслідування було проведено неповно, оскільки не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між здійсненим ним пострілом з пневматичної гвинтівки та пораненням потерпілої. За твердженням обвинуваченого, він не міг влучити у потерпілу з того місця, де він здійснював постріл.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище ОСОБА_7 ) пояснила суду, що 19.09.2014, приблизно о 19 годині, вона верталася додому. Дорогою додому, неподалік від будинку обвинуваченого, потерпілій на зустріч вибігла собака, що налякала її, від чого потерпіла зупинилася. Через незначний проміжок часу потерпіла побачила світло ліхтарика, почула хлопок, відчула біль у нозі, та побігла додому щоб розповісти про все матері. Хто саме стріляв потерпіла не бачила, припускає, що це зробив обвинувачений.

У письмовій заяві від 22.09.2014 на ім`я начальника Вільнянського РВУМВС обвинувачений припускає, що може бути причетним до поранення потерпілої, при цьому не стверджує цього, а також не називає конкретної дати своїх дій, зазначаючи про 18 або 19 вересня 2014 року.

Відповідно до протоколу обшуку від 14.10.2014 у обвинуваченого було вилучено: гвинтівку калібру 4,5 мм «MODEL 82 SHANGHAI», ліхтарик, дві пластикові коробки з кульками.

Згідно з висновком експерта № 4068д від 20.10.2014 не виключено утворення у потерпілої ушкодження в області лівого колінного суглоба за обставин, повідомлених нею.

Згідно з висновком експерта № 437-ЗТ від 29.10.2014 слідів від зброї на кулі, вилученій 01.10.2014 в ході проведеного огляду у лікаря КУ ЗОКДЛ ЗОР ОСОБА_8 , яка 25.09.2014 в ході операції була видалена з лівого колінного суглоба потерпілої, придатних для ідентифікації, не виявлено, у зв`язку з чим не можливо відповісти на питання про те, чи стріляна дана куля зі зброї, вилученої у обвинуваченого. Водночас куля, яка 25.09.2014 в ході операції була видалена з лівого колінного суглоба потерпілої, має сліди у вигляді механічних пошкоджень від стороннього предмета, ймовірно медичного інструмента.

Проведені 18.12.2014 слідчі експерименти за участю обвинуваченого та потерпілої зводяться лише до отримання їх пояснень щодо обставин події 19.09.2014. Проте, відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення необхідних дослідів чи випробувань, а так само залучення спеціаліста, проведення вимірювань, складання плану чи схеми, що передбачено положеннями ст. 240 КПК України, під час зазначених слідчих експериментів не здійснювалося.

Згідно з висновком експерта від 11.10.2016 № 11-1/125 надана на дослідження пошкоджена куля сірого кольору, що в постанові слідчого про призначення експертизи поіменована як: «вилучена з лівого колінного суглобу неповнолітньої ОСОБА_5 » та надані на дослідження кулі сірого кольору, що в постанові слідчого про призначення експертизи поіменовані як: «вилучені у ОСОБА_4 » збігаються за якісним та відносним кількісним елементним складом матеріалу виготовлення. Виявлені сліди металізації в каналі ствола можуть вказувати на контактну взаємодію предмету-носія (з поверхні каналу ствола) зі стороннім металевим предметом, виготовленим зі сплаву на основі свинцю. Проте, однозначно встановити збіжність виявлених в каналі ствола слідів металізації та матеріалу виготовлення наданої на дослідження пошкодженої кулі неможливо з причин відсутності достатньої сукупності ідентифікаційних ознак.

Стороною обвинувачення, в порушення вимог ч. 3 ст. 23 КПК України, не було забезпечено присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Вирішуючи питання про наявність підстав для визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, суд виходить з такого.

Статтею 128 КК України передбачено відповідальність за необережне тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження.

За загальним правилом частини першої статті 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

Отже, показання обвинуваченого, надані ним під час досудового розслідування, зокрема при проведенні слідчого експерименту, суд не може покладати в основу вироку.

Обвинувачений у судовому засіданні стверджував про неможливість поранення ним потерпілої внаслідок здійснення пострілу з території його подвір`я, враховуючи повідомлене нею місце її перебування. Зазначене твердження обвинуваченого не було спростовано стороною обвинувачення шляхом призначення відповідної експертизи, зокрема не з`ясовано питання про те, з якого напрямку і з якої відстані було зроблено постріл. Відтворення обстановки і обставин події під час слідчого експерименту не проводилося. Безпосередніх свідків того, як обвинувачений здійснював постріл, немає. Зібрані у справі непрямі докази не є достатніми для встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями обвинуваченого та пораненням потерпілої, оскільки жоден з вищезазначених висновків експертів не дав однозначної відповіді про те, що куля, яка 25.09.2014 в ході операції була видалена з лівого колінного суглоба потерпілої, була стріляна саме з пневматичної гвинтівки обвинуваченого.

Отже, висунуте ОСОБА_4 обвинувачення є припущенням, що насамперед ґрунтується на заяві самого обвинуваченого до поліції від 22.09.2014, проте ця заява, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, не може бути покладена судом в обґрунтування вироку.

За правилами ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення (п. 3 ч. 1), обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення (ч. 3).

Згідно з ч. 7 ст. 284 КПК України, якщо обставина, передбачена пунктом 2 частини першої цієї статті (встановлена відсутність у діянні складу кримінального правопорушення), виявляється під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.

Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність стороною обвинувачення наявності у діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність виправдання ОСОБА_4 у пред`явленому обвинуваченні за ст. 128 КК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 підлягає залишенню без розгляду на підставі ч. 3 ст. 129 КПК України.

Документально підтверджені процесуальні витрати, що підлягають відшкодуванню, у справі відсутні.

Питання про долю речових доказів та документів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Клопотання про обрання, зміну чи скасування запобіжного заходу обвинуваченому під час судового розгляду не заявлялось.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 174, 371, 373 - 376, 393, 395, 532, КПК України, суд

ухвалив:

1. ОСОБА_4 у пред`явленому обвинуваченні за статтею 128 Кримінального кодексу України визнати невинуватим та виправдати за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

2. Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду.

3. Речові докази у справі:

- кулю, вилучену 01.10.2014 під час огляду предмета, - знищити;

- джинсові штани, вилучені 06.10.2014, - повернути потерпілій ОСОБА_6 ;

- ліхтарик, пневматичну гвинтівку, дві коробки з набоями, вилучені 14.10.2014 - повернути ОСОБА_4 .

4. Копію вироку після його проголошення негайно вручити учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1