Справа № 646/3247/24
№ провадження 1-кп/646/692/2024
ВИРОК

іменем України

05.06.2024 року Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

та обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за № 0000038 від 09.01.2024 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, освіта повна загальна середня, не працюючого, не одруженого, судимого 17.05.2018 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України - іспитовий строк 1 рік, 01.11.2018 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, 05.10.2023 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, скасованого 18.04.2024 року в частині призначення покарання вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду та призначено 5 років позбавлення волі, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

20.12.2023 року, в період часу з 20 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв., більш точний час не встановлено, ОСОБА_4 , у період дії воєнного стану, який введено Указом Президента України від 24.02.2022 року за № 64/2022, пройшов на територію моторовагонного Депо Харків Акціонерного товариства «Українська Залізниця», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, шляхом проникнення у інше приміщення. ОСОБА_4 , переконавшись, що його дії є непоміченими, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, діючи повторно, проник до пасажирського вагону, що на той час перебував на ремонті, звідки здійснив викрадення 5 кг. провідникової продукції, відірвавши її за допомогою плоскогубців типу «кусачки», яка належить Акціонерному товариству «Українська Залізниця», на загальну суму 425 грн. 59 коп., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 25.12.2023 року, в період часу з 20 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв., більш точний час не встановлено, ОСОБА_4 , у період дії воєнного стану, який введено Указом Президента України від 24.02.2022 року за № 64/2022, пройшов на територію моторовагонного Депо Харків Акціонерного товариства «Українська Залізниця», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, шляхом проникнення у інше приміщення. ОСОБА_4 , переконавшись, що його дії є непоміченими, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, діючи повторно, проник до пасажирського вагону, що на той час перебував на ремонті, звідки здійснив викрадення 5 кг. провідникової продукції, відірвавши її за допомогою плоскогубців типу «кусачки», яка належить Акціонерному товариству «Українська Залізниця», на загальну суму 425 грн. 59 коп., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 06.01.2024 року, в період часу з 17 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., більш точний час не встановлено, ОСОБА_4 , у період дії воєнного стану, який введено Указом Президента України від 24.02.2022 року за № 64/2022, пройшов на територію моторовагонного Депо Харків Акціонерного товариства «Українська Залізниця», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, шляхом проникнення у сховище. ОСОБА_4 , переконавшись, що його дії є непоміченими, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, діючи повторно, проник до складського приміщення, звідки здійснив викрадення кущорізу FS-450 K, ТМ «Stihl», яка належить Акціонерному товариству «Українська Залізниця», вартістю 10032 грн. 00 коп., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду на вказану суму.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане із проникненням у інше приміщення, сховище, в умовах воєнного стану.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у фактично скоєному визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся. Фактичні обставини справи не оспорював, пояснив при цьому, що 20.12.2023 року, в період часу з 20 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв., він проходив по території депо АТ «Укрзалізниця», розташованого по пров. Саратовському, 6, направляючись додому. В цей час він вирішив вкрасти провід, для чого підійшов до пасажирського вагону, який перебував на ремонті. Проникнувши всередину, він, за допомогою плоскогубців, викрав провід, поклавши його у мішок, після чого вийшов з вагону та покинив територію депо.

Також 25.12.2023 року, в період часу з 20 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв., він проходив по території депо АТ «Укрзалізниця», розташованого по пров. Саратовському, 6, направляючись додому. Вирішивши вкрасти провід, він підійшов до пасажирського вагону, який перебував на ремонті. Проникнувши всередину, він, за допомогою плоскогубців, викрав провід, поклавши його у мішок, після чого вийшов з вагону та покинив територію депо.

Вагу викрадених проводів у розмірі по 5 кг. та вартість викраденого майна у розмірі по 425 грн. 59 коп. не оспорює.

Також 06.01.2024 року, в період часу з 17 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., він знов проходив по території вказаного депо АТ «Укрзалізниця», направляючись додому. Побачивши складське приміщення, він вирішив проникнути всередину та скоїти крадіжку. Проникнувши всередину, він викрав кущоріз, після чого вийшов зі складу та покинив територію депо. Вартість викраденого майна у розмірі 10032 грн. 00 коп. не оспорює.

Розумів, що вчиняє вказані крадіжки під час дії в Україні воєнного стану.

Пояснення ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених у вироку, беручи до уваги, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглядає справу у відповідності до ст. 349 КПК України.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів, суд як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що були вчинені кримінальні правопорушення, в яких обвинувачується ОСОБА_4 , кримінальні правопорушення були вчинені обвинуваченим, в діяннях обвинуваченого є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, а тому вина ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане із проникненням у інше приміщення, сховище, в умовах воєнного стану.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він судимий 17.05.2018 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України - іспитовий строк 1 рік, 01.11.2018 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, 05.10.2023 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, скасованого 18.04.2024 року в частині призначення покарання вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду та призначено 5 років позбавлення волі, освіта повна загальна середня, не працює, неодружений, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відсутні.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд керується ст. 65 КК України та практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання, принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що виправлення, перевиховання ОСОБА_4 та попередження нових кримінальних правопорушень можливо лише в умовах реального відбування покарання у виді позбавлення волі.

При цьому суд враховує, що попередні судові рішення - вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 05.10.2023 року в частині, нескасованій 18.04.2024 року вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду, яким призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, набрали законної сили та відповідно до вимог ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ч. 2 ст. 21 КПК України є обов`язковими до виконання на всій території України.

В силу ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання суд частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду від 18.04.2024 року, яким скасований вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 05.10.2023 року в частині призначення покарання.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року).

Строк відбування покарання ОСОБА_4 необхідно рахувати з 05.06.2024 року.

Цивільний позов не заявлявся.

Доля речових доказів вирішується у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Суд, відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України стягує з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів, за проведення судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-24/1198-ТВ від 26.01.2024 року у розмірі 1893 грн. 20 коп., судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-24/4623-ТВ від 20.02.2024 року у розмірі 757 грн. 28 коп., судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-24/4622-ТВ від 19.02.2024 року у розмірі 1514 грн. 56 коп., а всього 4165 грн. 04 коп.

Враховуючи, що на час ухвалення цього вироку, ОСОБА_4 фактично відбуває покарання за вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду від 18.04.2024 року, яким скасований вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 05.10.2023 року в частині призначення покарання, суд вважає недоцільним обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368, 370 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до вимог ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду від 18.04.2024 року, яким скасований вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 05.10.2023 року в частині призначення покарання, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 05.06.2024 року.

Речові докази 5 (п`ять) кілограм провідникової продукції, яка поміщена до поліпропіленового мішку білого кольору; 5 (п`ять) кілограм провідникової продукції, яка поміщена до поліпропіленового мішку білого кольору; кущорізу FS-450 K, ТМ «Stihl», передані на відповідальне зберігання представнику Акціонерного товариства «Українська Залізниця» вважати повернутим законному володільцю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів, за проведення судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-24/1198-ТВ від 26.01.2024 року у розмірі 1893 грн. 20 коп., судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-24/4623-ТВ від 20.02.2024 року у розмірі 757 грн. 28 коп., судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-24/4622-ТВ від 19.02.2024 року у розмірі 1514 грн. 56 коп., а всього стягнути 4165 (чотири тисячі сто шістдесят п`ять) грн. 04 коп.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий -