Справа № 461/2313/24
Провадження № 1-кс/461/2052/24
УХВАЛА

02.04.2024 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000017 від 16.01.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з вказаним клопотанням, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 , діючи умисно, тобто передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок вчинення кримінального правопорушення вступив у попередню змову із ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , узгодивши єдиний спільний злочинний план дій, спрямований на вимагання чужого майна, а саме грошових коштів ОСОБА_8 , поєднаного із погрозами заподіяння шкоди його життю та здоров`ю та спричинення останньому тілесних ушкоджень в умовах воєнного стану.

Так, 12.12.2023 у вечірній час доби, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , перебуваючи біля приміщення гуртожитку Вищого професійного училища № 8 м. Стрия, що за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення та з єдиним спільним попередньо узгодженим злочинним планом, реалізовуючи спільний злочинний умисел на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами ОСОБА_8 , під`їхали за місцем проживання останнього та із застосуванням погроз змусили присісти потерпілого у автомобіль марки «Volvo S90», білого кольору з номерним знаком « НОМЕР_1 », який перебуває в користуванні ОСОБА_5 , та в грубій формі висловили ОСОБА_8 протиправну вимогу про негайну передачу їм грошових коштів в сумі 10000 (десять тисяч) гривень під приводом наявності у останнього боргових зобов`язань, за нібито нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, висловлюючи при цьому в нецензурній формі погрози про застосування насильства до нього, в тому числі із застосуванням зброї, які ОСОБА_8 сприйняв як реальні, усвідомлюючи можливість заподіяння вказаними особами шкоди для його життя та здоров`я, після чого за вказівкою останніх пішов до банкомату, який знаходився неподалік та знявши грошові кошти в сумі 10000 (десять тисяч) гривень вернувся до вищевказаного автомобіля та за їх вимогою передав вказані грошові кошти ОСОБА_5 .

В подальшому, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення та з єдиним спільним попередньо узгодженим злочинним планом, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами ОСОБА_8 , 21.02.2024 приблизно о 21:00 год., перебуваючи біля приміщення гуртожитку Вищого професійного училища № 8 м. Стрия, що за адресою: АДРЕСА_1 , з метою залякування потерпілого та на підтвердження своїх злочинних намірів нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_8 , а саме ОСОБА_6 наніс ОСОБА_8 кулаком лівої руки декілька ударів в область правого вуха, а ОСОБА_4 в цей час наносив хаотичні численні удари по ногах потерпілого, таким чином намагаючись повалити на землю потерпілого, та в грубій формі чинячи психологічний тиск, при цьому зазначаючи, що над ними стоїть дуже вагома людина в злочинному світі, висловили ОСОБА_8 протиправну вимогу про передачу їм грошових коштів під приводом наявності у останнього боргових зобов`язань, за нібито нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, висловлюючи при цьому в нецензурній формі погрози про застосування насильства до нього, які ОСОБА_8 сприйняв як реальні, усвідомлюючи можливість заподіяння вказаними особами шкоди для його життя та здоров`я.

В подальшому, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення та з єдиним спільним попередньо узгодженим злочинним планом, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами ОСОБА_8 , 22.02.2024 приблизно о 15:00 год., перебуваючи біля приміщення ТЦ «Фуршет», що за адресою: АДРЕСА_2 , та в грубій формі чинячи психологічний тиск, висловили ОСОБА_8 протиправну вимогу про передачу їм грошових коштів під приводом наявності у останнього боргових зобов`язань, за нібито нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, висловлюючи при цьому в нецензурній формі погрози про застосування насильства до нього, які ОСОБА_8 сприйняв як реальні, усвідомлюючи можливість заподіяння вказаними особами шкоди для його життя та здоров`я.

В подальшому, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення та з єдиним спільним попередньо узгодженим злочинним планом, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами ОСОБА_8 , 23.02.2024 приблизно о 12:00 год., під`їхали на АДРЕСА_3 , де попередньо призначили зустріч ОСОБА_8 та із застосуванням погроз змусили присісти потерпілого у автомобіль марки «Volvo S90», білого кольору з номерним знаком « НОМЕР_1 », який перебуває в користуванні ОСОБА_5 , та чинячи психологічний тиск в грубій формі висловили ОСОБА_8 протиправну вимогу про негайну передачу їм грошових коштів під приводом наявності у останнього боргових зобов`язань, за нібито нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, висловлюючи при цьому в нецензурній формі погрози про застосування насильства до нього насильства і з метою залякування потерпілого та на підтвердження своїх злочинних намірів, зачинивши двері вказаного автомобіля із середини, почавши на ньому рух, при цьому зазначивши, що завезуть потерпілого в невідомому напрямку, і все рівно заберіть у потерпілого його майно, які ОСОБА_8 сприйняв як реальні, усвідомлюючи можливість заподіяння вказаними особами шкоди для його життя та здоров`я, після чого за вказівкою останніх зі свого карткового рахунку «ПУМБ» перерахував на картковий рахунок «МоноБанк» № НОМЕР_2 , який перебуває в користуванні ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 1800 (одна тисяча вісімсот) гривень, після чого за вказівкою останніх, потерпілий разом із ОСОБА_4 пішов за місцем свого проживання, а саме в приміщення гуртожитку Вищого професійного училища № 8 м. Стрия, що за адресою: АДРЕСА_1 , де ще взяв 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень, та разом із ОСОБА_4 вернувся на АДРЕСА_3 , де їх очікували ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та за вказівкою останніх сів у вищевказаний автомобіль та передав за вказівкою ОСОБА_5 дані грошові кошти ОСОБА_4 . В подальшому, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел вищевказані особи висловили вимогу ОСОБА_8 про передачу їм до кінця місяця 3500 (три тисячі п`ятсот гривень), а в наступні 2 місяці по 10000 (десять тисяч) гривень, щомісячно, висловлюючи при цьому в нецензурній формі погрози про застосування насильства до нього, які ОСОБА_8 сприйняв як реальні, усвідомлюючи можливість заподіяння вказаними особами шкоди для його життя та здоров`я.

В подальшому, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення та з єдиним спільним попередньо узгодженим злочинним планом, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами ОСОБА_8 , 28.02.2024 приблизно о 15:00 год., перебуваючи на АДРЕСА_3 , де попередньо призначили зустріч ОСОБА_8 висловили ОСОБА_8 протиправну вимогу про негайну передачу їм грошових коштів під приводом наявності у останнього боргових зобов`язань, за нібито нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, висловлюючи при цьому в нецензурній формі погрози про застосування насильства до нього насильства і з метою залякування потерпілого, які ОСОБА_8 сприйняв як реальні, усвідомлюючи можливість заподіяння вказаними особами шкоди для його життя та здоров`я, отримали від останнього грошові кошти в сумі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень

З метою продовження реалізації спільного злочинного ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення та з єдиним спільним попередньо узгодженим злочинним планом, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами ОСОБА_8 під надуманим приводом наявності зазначених вище боргових зобов`язань, за нібито нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , 20.03.2024 приблизно о 14 год. 35 хв. перебуваючи по АДРЕСА_4 , де попередньо призначили зустріч ОСОБА_8 та отримали від останнього попередньо обумовлену грошові кошти у сумі 20000 (двадцять тисяч) гривень, після чого протиправна діяльність ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , була припинена правоохоронними органами.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ) на праві спільної сумісної власності належить 1/2 частки квартири, площею 30,3 м.кв., яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 .

Слідчий вказує, що з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, існує необхідність у вжитті заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту нерухомого майна, яке належить підозрюваному на праві спільної часткової власності.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просить розглядати клопотання без його участі.

З метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за можливе в порядку ч.2 ст.170 КПК України, проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУ Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000017 від 16.01.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 189 КК України.

21 березня 2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вимаганні, тобто у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.3 ст. 369 КК України, кримінально протиправними вважаються надання службовій особі, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, яке є тяжким злочином у розумінні ст. 12 КК України, санкцією якого передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років з конфіскацією майна.

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються (ч. 1 ст. 59 КК України).

Кримінальний закон не встановлює прямого співвідношення чи обмеження обсягу конфіскації майна як виду покарання із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Покарання у виді конфіскації майна, як і будь-яке інше покарання, встановлюється вироком суду. Оскільки на цьому етапі кримінальне провадження ще не розглянуто судом по суті та вирок не постановлений, слідчий суддя не має змоги передбачити ні сам факт його постановлення, ні можливий обсяг конфіскації майна як виду покарання, вказані події на цьому етапі повинні розглядатися лише як вірогідні.

Тобто, у випадку визнання винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, суд може призначити йому покарання у виді конфіскації майна, тому на переконання слідчого судді слідчий довів необхідність арешту майна підозрюваного з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

Слідчим суддею встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ) на праві спільної сумісної власності належить 1/2 частки квартири, площею 30,3 м.кв., яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 .

Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя враховує, що вказані критерії є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Вирішуючи питання щодо способу арешту майна, який підлягає застосуванню, слідчий суддя враховує конкретні обставини провадження, а також пропорційність втручання в права та інтереси власника майна.

Згідно із ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема, заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно (ч. 5 ст. 173 КПК України).

Слідчий суддя вважає доведеним існування достатніх підстав вважати, що не накладення арешту на нерухоме майно, зазначене слідчим у клопотанні, може призвести до його можливого відчуження на користь третіх осіб або настання інших наслідків, у зв`язку з чим не буде досягнута дієвість даного кримінального провадження.

Тому, враховуючи доведеність слідчим наявності ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що накладення арешту на нерухоме майно виправдає у цьому випадку ступінь втручання у право власності ОСОБА_4 Негативних наслідків та обмежень застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає доведеним, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки сприятимуть досягненню мети щодо забезпечення конфіскації майна як виду покарання, таке втручання у право на власність є пропорційним, тому клопотання слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити повністю.

Накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ), а саме на:

-1/2 частки квартири, площею 30,3 м.кв., яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 , яка на праві спільної часткової власності належить останньому.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1