Справа № 204/1967/24
Провадження № 1-кс/204/532/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 березня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю адвоката ОСОБА_4

за участю підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Дніпропетровськ, громадянина України, раніше не судимого, маючого на утриманні неповнолітнього сина, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 161 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

5 березня 2024 року до суду надійшло клопотання Начальника 1-го відділення слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що Слідчим відділом Управління СБ України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000499 від 21.07.2023 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 161 КК України, та за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України. 24 лютого 2022 року на виконання злочинного наказу політичного керівництва РФ, військовослужбовці збройних сил та інших воєнізованих формувань РФ, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій, Київській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, інші об`єкти цивільного сектору соціального забезпечення, та здійснили застосування оперативно-тактичних ракет (включаючи застосування засобів ведення війни, заборонених міжнародним правом) по позиціям ЗС України та об`єктах цивільної інфраструктури, що призвело до тяжких наслідків. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , використовуючи власний обліковий запис « ОСОБА_9 » ( ІНФОРМАЦІЯ_5 соціальної мережі «Facebook» (www.facebook.com), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , використовуючи власний обліковий запис « ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 )» ( ІНФОРМАЦІЯ_6 соціальної мережі «Facebook» ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , використовуючи власний обліковий запис ОСОБА_12 » (https://www.facebook.com/vitalina.vitalina.370) соціальної мережі «Facebook» ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), здійснювали розповсюдження матеріалів в глобальній мережі Інтернет, виправдовувалась, визнавалась правомірною, заперечувалась збройна агресія Російської Федерації проти України, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України. Так, 13 липня 2023 року о 12 год. 07 хв., ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з групою осіб, будучи проросійськи налаштованою особою, яка має вкрай негативне ставлення до державної влади та Збройних сил України, використовуючи засоби масової інформації, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в 2014 році, виправдовування, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, глорифікація осіб, задіяних в збройній агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, використовуючи обліковий запис « ОСОБА_9 » ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) соціальної мережі «Facebook» ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), який є в публічному доступі для необмеженого кола осіб, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , розмістив на вказаній власній сторінці в соціальний мережі відеоматеріал тривалістю 23 хв. 43 сек. під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_8 », який було розповсюджено також ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , використовуючи власні облікові записи в соціальній мережі «Facebook» (www.facebook.com). Відповідно до висновку експерта ЗЕС ІСТЕ СБУ в УСБУ у Дніпропетровській області № 290 від 11.08.2023, у висловлюваннях ОСОБА_5 на відеоматеріалі, який був розповсюджений останнім на власному обліковому записі « ОСОБА_9 » ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) в соціальній мережі «Facebook» ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), міститься висловлювання з виправдовування, заперечення збройної агресії Російської Федерації, а також, відповідно до висновку експерта ЗЕС ІСТЕ СБУ в УСБУ у Дніпропетровській області № 417 від 30.11.2023, у висловлюваннях ОСОБА_5 на відеоматеріалі, який був розповсюджений останнім на власному обліковому записі « ОСОБА_9 » ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) в соціальній мережі «Facebook» (www.facebook.com), міститься висловлювання, які за своїм змістом є такими, що створюють узагальнений негативний образ осіб єврейської національності, розпалюють національно-релігійну ворожнечу стосовно осіб єврейської національності (юдеїв). Також, відповідно до висновку експерта ЗЕС ІСТЕ СБУ в УСБУ у Дніпропетровській № 324 від 15.09.2023 в поширеному ОСОБА_7 відеозаписі під назвою 10000000_94204_392505668_n.mp4» в соціальній мережі «Facebook» (www.facebook.com) з використанням власного облікового запису « ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 )» ( ІНФОРМАЦІЯ_6 в соціальній мережі «Facebook» ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), міститься висловлювання з виправдовуванням, запереченням збройної агресії Російської Федерації, а також відповідно до висновку судової експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів № 25 від 25.01.2024 ЗЕС ІСТЕ СБУ в УСБУ у Дніпропетровській області підтверджено факт використання ОСОБА_7 наявного на його мобільному телефоні «OnePlus_9R» та мобільному телефоні «OnePlus», програмного забезпечення «Facebook», версії 445.0.0.34.118, а також те, що останнім здійснювався авторизований доступ до облікового запису « ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 )» ( ІНФОРМАЦІЯ_6 Окрім цього підтверджено факт використання ОСОБА_7 наявного на його системному блоці марки «Logic Power» та ноутбукі марки «Dell», встановленого програмного забезпечення, за допомогою якого здійснювався доступ до облікового запису « ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 )» (https://www.facebook.com/turionpavel) соціальної мережі «Facebook» ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ). Також, відповідно до висновку експерта ЗЕС ІСТЕ СБУ в УСБУ у Дніпропетровській № № 322 від 05.09.2023 в поширеному ОСОБА_8 відеозаписі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_10 » в соціальній мережі «Facebook» ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) з використанням власного облікового запису « ОСОБА_12 » ( ІНФОРМАЦІЯ_11 ) в соціальній мережі «Facebook» ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), міститься висловлювання з виправдовуванням, запереченням збройної агресії Російської Федерації, а також відповідно но висновку судової експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів № 19 від 22.01.2024 ЗЕС ІСТЕ СБУ в УСБУ у Дніпропетровській області підтверджено факт використання ОСОБА_8 наявного на її мобільному телефоні «Redmi» програмного забезпечення «Facebook», версії 332.0.0.232.111, а також те, що здійснювався останньою авторизованого доступу до облікового запису « ОСОБА_12 » ( ІНФОРМАЦІЯ_11 ). В подальшому, 09.01.2024 громадянину України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 161 КК України, та в той же день слідчим суддею Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09.03.2024. 30.01.2024 громадянину України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України та 31.01.2024 слідчим суддею Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09.03.2024. 13.02.2024 громадянці України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України та 29.02.2024 слідчим суддею Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09.03.2024. Слід зазначити, що 04.03.2024 на підставі постанови заступником керівника Дніпропетровської обласної прокуратури продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000499 від 21.07.2023 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 161 КК України, та за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, строком до 09.04.2024. Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 161 КК України, а також ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України. Підозра ОСОБА_5 у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 161 КК України, у повній мірі обґрунтовується зібраними в ході проведення досудового розслідування доказами, зокрема: витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000499 від 21.07.2023; повідомленнями про підозру ОСОБА_5 про вчинення кримінальних правопорушень від 09.01.2024; протокол обшуку за місцем фактичного мешкання ОСОБА_5 від 09.01.2024; протоколом огляду соціальної мережі «Facebook» від 25.07.2023; протоколом огляду глобальної мережі «Інтернет» від 14.11.2023; висновком експерта ЗЕС ІСТУ СБУ в УСБУ у Дніпропетровській області № 290 від 11.08.2023; висновком експерта ЗЕС ІСТУ СБУ в УСБУ у Дніпропетровській області № 417 від 30.11.2023; відповідями на доручення з ГВЗНД Управління СБ України у Дніпропетровській області; іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності. Разом із тим, з метою закінчення досудового розслідування необхідно: отримати всі висновки експертиз з ЗЕС ІСТЕ СБУ в УСБУ у Дніпропетровській області; провести детальні огляди висновків комп`ютерно технічної експертизи; встановити додаткових свідків, які обізнані про вчинення протиправної діяльності підозрюваних; провести слідчі експерименти; отримати висновки експертиз з Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України; провести тимчасові доступи до речей і документі; провести детальний огляд матеріалів тимчасових доступів; провести судово-психологічні експертизи з підозрюваними; направити ряд доручень до оперативних підрозділів; встановити інших осіб, які причетні до вчинення даних кримінальних правопорушень, прийнявши по них відповідні процесуальні рішення; після отримання висновків усіх судових експертиз вирішити питання про повідомлення про підозру у нових епізодах; повідомити сторону захисту про закінчення досудового розслідування; ознайомити сторону захисту з матеріалами кримінального провадження; скласти та вручити обвинувальний акт; виконати інші слідчі дії, необхідність у яких виникне в ході виконання вище перелічених слідчих дій. Результати проведення зазначених слідчих (розшукових) дій, судових експертиз та заходів мають важливе значення для судового розгляду кримінального провадження та для виконання яких потрібен час не менше трьох місяців. Обставинами, що перешкоджали здійсненню вищевказаних слідчих (розшукових) дій та заходів, є виняткова складність кримінального провадження, а саме: кількість підозрюваних, великий обсяг проведення необхідних слідчих (розшукових) дій та прийняття процесуальних рішень; тривалість проведення огляду вилучених у ході обшуків речей, комп`ютерної та мобільної техніки; велика кількість експертиз; складність та тривалість окремих експертиз; великий обсяг інформації, отриманої під час здійснення досудового розслідування, котрий необхідно перевірити, проаналізувати та прийняти відповідні процесуальні рішення з метою об`єктивного та неупередженого досудового розслідування, введення воєнного стану на території України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 необхідно продовжити з наступних підстав: Відповідно до пунктів 1-4 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам. Необхідність продовження стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також тим, що інший, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вищезазначеним ризикам. Переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Враховуючи матеріальне становище ОСОБА_5 , існує ризик того, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 може виїхати за межі країни або іншим чином переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, що у подальшому, у разі визнання його судом винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, унеможливить притягнення останнього до встановленої законом кримінальної відповідальності. Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Тобто, підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі може знищити, сховати або спотворити будь-які речі (чорнові записи, комп`ютерну техніку, мобільні термінали) про які невідомо органу досудового розслідування. Незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Так, хоча органом досудового розслідування на даний час виконано значний обсяг слідчих дій, завдяки яким вдалось затримати правопорушника, на даний час по кримінальному провадженню встановлюються інші особи, які причетні до скоєння вказаного злочину, у зв`язку з чим, ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може повідомити зазначених осіб про її переслідування правоохоронними органами, а вказані особи можуть знищити або сховати предмети злочинної діяльності, які мають доказове значення для провадження, уникати спілкування з органом досудового розслідування шляхом переховування не тимчасово непідконтрольних Україні територіях. Наведені обставини свідчать про можливість незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному проваджені, шляхом застосування до останніх методів залякування. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Отримавши матеріали обґрунтування кримінального провадження та перебуваючи на волі існує ризик, що ОСОБА_5 може розголосити відомості досудового розслідування, що в подальшому перешкоджатиме проведенню досудового розслідування у кримінальному провадженні, виконанню необхідних слідчих та розшукових дій. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення обґрунтовується фактом того, що підозрюваний має стійкі та сформовані проросійські погляди та не підтримує діючу владу на території України. Так, обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення ОСОБА_5 незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень. При цьому, застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_5 з правом внесення застави у розмірі 1500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 4 542 000 гривень, не є доцільним та можливим, оскільки обставини злочину, у вчиненні якого останній об`єктивно підозрюється, свідчать про нехтування ним встановленими чинним законодавством України, гарантіями захисту прав і свобод людини та зневажливе відношення до загальнолюдських цінностей і дають підстави вважати, що аналогічним чином він, у разі обрання інших запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, віднесеться до вимог та обмежень запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, та зможе перешкоджати виконанню процесуальних рішень, взагалі не виконувати покладених на неї обов`язків, переховувати від слідства і суду, продовжити злочину діяльність, здійснити незаконний вплив на підозрюваних та свідків. Оцінюючи в сукупності викладене, варто прийти до висновку, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку ОСОБА_5 та відповідно до ст. 199 КПК України, йому необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 відповідає суспільному інтересу, так як кримінальне правопорушення створило в очах громадян негативне враження безладдя, безкарності за вчинення тяжкого кримінального правопорушення. Вказані обставини у сукупності свідчать про необхідність продовження підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу лише у вигляді тримання під вартою, з правом внесення застави у розмірі 1500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 4 542 000 гривень, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать повною мірою виконання ним обов`язків підозрюваного, передбачених законодавством. Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

5 березня 2024 року від представника підозрюваного до суду надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу відносно його підзахисного з тримання під вартою на особисте зобов`язання, оскільки ризики жодним чином не обґрунтовані. Так, ризик переховування від слідства та суду відсутній, бо підозрюваний має постійне місце проживання та реєстрації, працює підприємцем, має на утриманні неповнолітню дитину та страждає на цукровий діабет. Вказані обставини також спростовують доводи органу досудового розслідування щодо наявності ризиків впливу на свідків з метою зміни їх показів, та можливості знищити, сховати якусь із речей, що має значення для встановлення важливих обставин правопорушення. Ризик вчинити нове кримінальне правопорушення або ж продовжити вчиняти злочин, в якому він підозрюється, також нічим не підтверджений. Крім того, органом досудового розслідування не вірно кваліфіковано дії ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 436-2 КК України, оскільки його висловлювання розміщені на відеоматеріалі, що був розповсюджений ним у власному обліковому записі в соціальній мережі «Фейсбук» не можуть вважатися такими, що поширені за допомогою засобів масової інформації, а відтак кваліфікація таких дій, саме за ч. 3 ст. 436-2 КК України є очевидно невірною та завідомо завищеною до більш тяжкого кримінального правопорушення, а соціальна мережа Фейсбук не можу вважатися засобом масової інформації у розумні діючого законодавства. Тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 не може слугувати окремою та єдиною підставою для довготривалого застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого та продовження йому строку тримання під вартою, оскільки справа повністю сфальсифікована та немає жодного обґрунтування. Він не має наміру переховуватися від слідства, оскільки має постійне проживання, тому просив закрити справу.

У судовому засіданні захисник підозрюваного підтримав клопотання про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання, просив його задовольнити з раніше зазначених підстав та з врахуванням того, що органом досудового розслідування жодним чином не обґрунтовано необхідність застосування найсуворішого запобіжного заходу. Також, з приводу клопотання слідства про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначив, що воно не має належного обґрунтування, ризики надумані слідством, підозра необгрунтована, кваліфікація правопорушення за ч. 3 ст. 436-2 КК України є помилковою, оскільки кваліфікуючим ознаком частини 3 є поширення матеріалів з використанням засобів масової інформації, які підозрюваний не використовував.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження строку тримання під вартою, просив його задовольнити, а клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання залишити без задоволення, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти існуючим наразі ризикам.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подане клопотання та надані слідчим матеріали, якими обґрунтовується необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , та клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, суд приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 161 КК України, і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2024 року, підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 9 березня 2024 року, з визначенням застави у розмірі 1500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно складає 4 542 000,00 (чотири мільйона п`ятсот сорок дві тисячі) гривень.

Постановою заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_13 від 4 березня 2024 року, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000499 від 21 липня 2023 року, продовжено до трьох місяців, тобто до 9 квітня 2024 року.

У клопотанні слідчим та прокурором у судовому засіданні зазначено, що подальше утримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою виправдовується існуючими на даний час ризиками, передбаченими п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Однак, у судовому засіданні було встановлено наявність лише двох ризиків, які полягають в тому, що підозрюваний ОСОБА_5 , дійсно, враховуючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує в разі визнання його винним у вчиненні даних кримінальних правопорушень, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також продовжити вчиняти свою протиправну діяльність.

Факт існування ризиків, що підозрюваний ОСОБА_5 може сховати або знищити будь-яку з речей, що має значення для даного провадження; незаконно впливати на свідків та потерпілого, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у судовому засіданні не було належним чином підтверджено прокурором.

Частиною 5 ст. 9 КПК України, визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, при розгляді даного клопотання, суд враховує той факт, що на даний час в Україні введено військовий стан та тривають активні бойові дії, що в свою чергу збільшує ризик втечі (переховування) підозрюваного настільки, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти даному ризику.

У судовому засіданні прокурором було повністю обґрунтовано той факт, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти ризикам, встановленим у судовому засіданні.

Що стосується посилань захисника підозрюваного на необґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, то варто зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи критерії обґрунтованості підозри викладені у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кавала проти Туреччини» (заява №28749/18) для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий не потрібно, щоб поліція отримала достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення або для арешту, або під час перебування заявника під вартою.

Метою затримання є подальше розслідування кримінального провадження шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Виходячи з наданих доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що додані до матеріалів клопотання докази у їх сукупності, дають всі підстави стверджувати про вірогідну причетність підозрюваного до вчинення названого кримінального правопорушення.

Зважаючи на усталену практику Європейського суду з прав людини, де у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», зазначено термін «Обгрунтована підозра», який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпьелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A? N182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У зв`язку з викладеним, доводи захисника підозрюваного про необґрунтовану підозру є безпідставними.

Крім того, з приводу посилань захисника на те, що дії ОСОБА_5 , які виразились у розповсюдженні в соціальній мережі Facebook на власному обліковому записі, відеоматеріалу з його висловлюваннями, не можуть підпадати під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, як це було кваліфіковано органом досудового розслідуванням, оскільки соціальна мережа Facebook не є засобом масової інформації, у розумінні п. 30 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про медіа», суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 30 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про медіа», на який посилається захисник, визначено, що медіа (засіб масової інформації) - засіб поширення масової інформації у будь-якій формі, який періодично чи регулярно виходить у світ під редакційним контролем та постійною назвою як індивідуалізуючою ознакою.

Натомість, зі загально доступного джерела інформації судом встановлено, що засіб масової інформації (ЗМІ) - це різновид медіа, орієнтований на одночасне передавання інформації великим групам людей, який охоплює засоби передавання, зберігання та відтворення інформації, такі як преса (газети, журнали, книжки), радіо, телебачення, інтернет, кінематограф, звукозаписи та відеозаписи, відеотекст, телетекст, рекламні щити та панелі, мультимедійні центри.

Засоби масової інформації забезпечують представникам різних суспільних груп можливість публічно виражати свої думки, знаходити та об`єднувати однодумців, чітко формулювати та представляти в громадській думці свої інтереси.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про інформацію», масовою інформацією є інформація, що поширюється з метою її доведення до необмеженого кола осіб.

Згідно із п. 54) ст. 2 Законом України «Про електронні телекомунікації», мережа Інтернет (Інтернет) - глобальна електронна комунікаційна мережа, що призначена для передачі даних та складається з фізично та логічно взаємоз`єднаних окремих електронних комунікаційних мереж, взаємодія яких базується на використанні єдиного адресного простору та на використанні інтернет-протоколів, визначених міжнародними стандартами.

Таким чином, інформація, яка поширюється через мережу Інтернет, орієнтована на необмежене коло осіб, відповідно є масовою інформацією. При цьому інтернет-видання (вебсайт) є засобом, призначеним для публічного поширення друкованої або аудіовізуальної інформації, тобто є засобом масової інформації.

У свою чергу мережа «Facebook», де підозрюваний ОСОБА_5 розміщував своїх дописи, є загальновідомою соціальною мережею в інтернет просторі, а тому публікація відповідних дописів була розрахована на необмежене коло осіб.

Враховуючи, що соціальна мережа «Facebook» діє в інтернет-просторі, а інформація на сторінках її користувачів є загальнодоступною (за винятком випадків коли власник сторінки обмежив доступ до неї), то ця соціальна мережа, на думку суду, є засобом, за допомогою якого така інформація поширюється серед необмеженого/невизначеного кола осіб, що в даному випадку підтверджує факт використання засобів масової інформації.

Дана позиція узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 23 листопада 2023 року (справа № 595/359/21, провадження № 51-5402км23).

При цьому, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, з`ясовувати наявність складу кримінального правопорушення в діях підозрюваного, правильність кваліфікації цих дій, оцінювати докази у справі з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним тяжкого кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання та реєстрації, а також враховуючи, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, та продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність підстав для продовження підозрюваному строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 9 квітня 2024 року, з альтернативним правом внесення застави.

Разом з тим, суд приходить до висновку, що вид застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає зміні на даному етапі та за наведеного обґрунтування, на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, про що клопотала сторона захисту.

Також, суд вважає за доцільне змінити розмір альтернативного запобіжного заходу, зменшивши суму застави з 4 542 000 гривень до 2 000 000 гривень, оскільки, на переконання слідчого судді, визначений розмір застави в такій сумі, зможе в достатній мірі гарантувати та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 34, 81, 110, 131-132, 176-178, 183, 184, 199, 219, 294, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 з тримання під вартою на особисте зобов`язання відмовити.

Клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 161 КК України задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, а саме до 9 квітня 2024 року, зменшивши розмір застави до 2 000 000 (двух мільйонів) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали у національній грошовій одиниці на депозитний рахунок з наступними реквізитами: отримувач ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, код отримувача (ЄДРПОУ) 26239738, МФО 820172, р/р UA0017442 в ГУДКСУ у м. Київ.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до СВ УСБУ в Дніпропетровській області, та до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади у разі наявності свій паспорт (паспорти), що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвалу направити до СВ УСБУ в Дніпропетровській області - для виконання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1