Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1938/24
Номер провадження 1-в/711/49/24
УХВАЛА

09 квітня 2024 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Черкаський СІЗО» ОСОБА_4 ,

засудженої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси клопотання засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ладижинка, Уманського району, Черкаської області, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, має на утриманні 3 неповнолітніх дітей, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , раніше судимої, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:

Засуджена ОСОБА_5 звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, мотивуючи його наступним. Вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16.03.2023 року вона засуджена за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 4 місяців позбавлення волі. Вже відбула 2/3 частини визначеного їй покарання. Просить звільнити її від відбування призначеного покарання умовно-достроково.

В судовому засіданні засуджена ОСОБА_5 підтримала своє клопотання та просила суд його задовольнити. Крім того, зазначила, що має трьох дітей 11, 13, 15 років, які проживають з її матір`ю. Додала, що зверталась до адміністрації установи з заявою, щоб дозволили їй працювати. Але в установі СІЗО немає ніякого виробництва.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що засуджена відбула 2/3 частини призначеного покарання. Але на даний час засуджена не відбуває покарання згідно вироку, а тимчасово залишена в установі на час перегляду Черкаським апеляційним судом вироку суду відносно неї, тому адміністрація СІЗО до теперішнього часу не відправила засуджену для відбування покарання до Качанівської ВК-54. Крім того, в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» не проводилась із засудженою соціально-виховна робота, вона не залучалась до праці. Зауважила, що відбуття 2/3 частини призначеного покарання не є безумовною підставою для звільнення особи умовно-достроково. Вважає, що вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від покарання засудженої є передчасним, тому просить відмовити в задоволенні клопотання.

Представник ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що засуджена ОСОБА_5 засуджена вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16.03.2023 за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 4 місяців позбавлення волі. Переведена в установу СІЗО з Качанівської ВК-54, характеризується позитивно, має 6 заохочень. Заходи соціально-виховної роботи із засудженою не проводились, оскільки вона тимчасово залишена в СІЗО. Просила вирішити питання звільнення засудженої від відбування покарання умовно-достроково на розсуд суду.

Вислухавши засуджену ОСОБА_5 , представника ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», думку прокурора ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи та особову справу засудженої, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з вимогами ч.1 та п.1 ч.2 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених, зокрема пунктом 2 частини першої статті 537 цього Кодексу

Згідно ч.2 ст.50 КК України кримінальне покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п.2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі;.

Таким чином, підстава умовно-дострокового звільнення від відбування покарання складається з двох обов`язкових елементів:

- доведення засудженим свого виправлення через сумлінну поведінку і ставлення до праці (ч.2 ст.81 КК)

- фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому строку покарання (ч.3 ст.81 КК).

Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів.

Положеннями ч.1 ст.6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання; виконанням покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; придбанням спеціальності; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, від уживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор; неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.

Ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільно корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; внесенням раціоналізаторських пропозицій і винахідницьких відкриттів; відсутністю відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин і порушень трудової дисципліни; виконанням норм виробітку; ставленням до майна, знарядь виробництва; прагненням придбати спеціальність або підвищити кваліфікацію; відсутністю трудових порушень; суворим додержанням правил охорони праці і правил техніки безпеки та ін.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженої, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримана 04.11.2019 року згідно вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України. Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 05.09.2019 року вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29.05.2019 року залишено без змін.

13.02.2020 року ОСОБА_5 вибула для подальшого відбування покарання до Качанівської ВК-54 Харківської області. Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.10.2020 року ОСОБА_5 етаповано до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» для розгляду кримінальної справи по її обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16.03.2023 року ОСОБА_5 засуджена за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 (п`яти) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі. Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29.11.2023 року вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16.03.2023 залишений без змін. Вирок набрав законної сили 29.11.2023 року.

Згідно характеристики від 05.04.2024, засуджена ОСОБА_5 прибула в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» 11.12.2020 року, за час перебування в установі характеризується позитивно, мала 2 стягнення, але згідно п.14 ст. 134 КВК України визнана такою, що не має стягнень, також має 6 заохочень за зразкове виконання обов`язків чергової по камері. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктна. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Постійно утримує в чистоті спальне місце, завжди має охайний зовнішній вигляд. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки. На профілактичному обліку в установі як особа, що схильна до самогубства чи самоушкодження, не перебуває. Соціальні зв`язки з рідними підтримує шляхом отримання посилок та передач.

Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення суди повинні перевіряти сумлінну поведінку і ставлення до праці засудженого протягом усього строку відбування покарання, аджевисновки про виправлення особи слід робити не лише за період, який безпосередньо передує моменту, коли строк добігає кінця, після чого можливе дострокове звільнення, а за весь час відбування покарання або принаймні впродовж значної частини цього строку.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

При вирішенні клопотання, суд виходить з того, що застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого особи є правом, а не обов`язком суду.

Факт підтримання рівних взаємовідносин з іншими засудженими, адекватність реагування на критику в свою адресу та дотримання правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом не є достатньою правовою підставою для безумовного застосування положень ст.81 КК України та звільнення засудженої від подальшого відбування покарання умовно-достроково.

Разом із тим, суд враховує, що засуджена ОСОБА_5 має 3 неповнолітніх дітей, неодноразово засуджена за умисні злочини, соціально-виховна робота відповідно до ст. 123 КВК України із засудженою не проводилась. Відсутність стягнень можливо розцінювати, як те, що засуджена стала на шлях виправлення, але вона має лише два заохочення за останні два роки, що свідчить про її пасивну поведінку, не бажання приймати активну участь у суспільному житті і сумлінно виконувати громадські доручення, підвищувати свій загальноосвітній рівень.

Встановлені дані свідчать про те, що засуджена хоча і стала на шлях виправлення, але не виправилася раніше визначеного їй вироком суду строку, і до неї в даний час неможливо застосувати інститут умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537, 539, 369-372 КПК України, ч.3 ст.154 Кримінально-виконавчого кодексу України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подання через Придніпровський районний суд міста Черкаси апеляційної скарги протягом семи днів з дня проголошення ухвали, а для осіб, які не викликались в судове засідання - з дня отримання ними копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлений та проголошений 11.04.2024 року о 16.30 год.

Суддя: ОСОБА_1