Справа № 447/2455/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/265/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 27.02.2023 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Волгодонськ Ростовської області, російської федерації, українця, громадянина України, неодруженого, з повною середньою освітою, непрацюючого, який має на утриманні двох дітей, раніше судимого 04.10.2019 Миколаївським районним судом Львівської області за ч.1 ст. 310 КК України, до покарання у виді штрафу, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченогоу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 310 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

встановила:

Обвинувачений подав апеляційну скаргу на вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 27.02.2023, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених :

- ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

- ч. 2 ст. 310 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

- ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

У відповідності до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахується з часу набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_6 в користь держави витрати за залучення експерта у розмірі 4740,05 грн.

Скасовано арешт майна, що був накладений згідно ухвал слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 31.07.2020, 03.08.2020 та 06.08.2020.

Вирішено питання з речовим доказом в порядку ст. 100 КПК України.

Апелянт просить змінити оскаржуваний вирок в частині призначення йому покарання та застосувати ст. 75 КК України звільнивши від відбування покарання з призначенням іспитового строку.

Апелянт, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності його вини та правильності кваліфікації дій, вважає, що вирок суду є надто суворий і таким що не відповідає принципу покарання для виправлення винного.

Апелянт звертає увагу на пом`якшуючі вину обставини це щиросердне розкаяння, активне сприяння слідству у розкритті злочинів. Дуже пожалкував про скоєне, навчений наріканням оточуючих людей. У засіданні виявив щиросердне розкаяння. Відбув покарання за вироком Миколаївського районного суду від 11.03.2021 у вигляді 4 років позбавлення волі з призначенням іспитового строку 2 роки без жодних правопорушень. Тим самим довів, що може виправитися. За час відбуття покарання у апелянта помер батько від коронавірусу, мати залишилася одна і він є інвалідом по здоров`ю, потребує лікування та догляду, а тим більше під час війни. Апелянт наголосив, що є батьком 2 малолітніх дітей, 2008, 2010 р.н., і хоча з ними не проживає але підтримує відносини, сплачує аліменти, їх мати може в будь-який момент бути позбавленою батьківства оскільки мала попередження. У зв`язку із зазначеним просить не позбавляти його волі.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 , 25.07.2020, близько 01:00 год., маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), із корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, повторно, за допомогою фомки зірвав навісний замок підвального приміщення, що по АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_9 , проник у вищевказане приміщення, звідки таємно викрав електричний перфоратор торговельної марки «Протон» моделі «ПЄ-900/П» зеленого кольору, вартістю 465,00 грн, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_6 , вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану із проникненням у інше приміщення, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім цього, ОСОБА_6 , 25.07.2020, близько 03:00 год., маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), із корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, повторно, за допомогою фомки зірвав навісний замок підвального приміщення, що по АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проник у вищевказане приміщення, звідки таємно викрав велосипед марки «FORMULA» синього кольору, вартістю 1840,00 грн., завдавши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_6 , вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану із проникненням у інше приміщення, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім того, ОСОБА_6 , 29.07.2020 у близько 15:00 год., маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), із корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, повторно, перебуваючи поблизу будинку, що по АДРЕСА_3 , таємно викрав велосипед торговельної марки «MERCURY» моделі «AERO TUBING», який належить ОСОБА_11 , вартістю 4590,00 грн., завдавши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_6 , вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім цього, ОСОБА_6 , в середині травня 2020 року у невстановлений досудовим розслідування точний час у приміщенні квартири за місцем свого проживаня, що за адресою: АДРЕСА_1 незаконно посіяв у 8 горщиках декілька зерен, з метою доведення їх до стадії дозрівання та подальшого використання для власних потреб, тобто придатності для виготовлення наркотичних засобів, в порушення вимог Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і зловживанню ними» від 15.02.1995 , реалізуючи свій злочинний намір, умисно та незаконно здійснював догляд за вказаними рослинами конопель шляхом їх систематичного прополювання та поливання.

В подальшому, 30.07.2019 під час проведення огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками Новороздільського ВП Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області у 8 горщиках на підвіконнику кімнати кухні виявлено та вилучено 16 (шістнадцять) рослин конопель, які мають анатомо-морфологічні ознаки, характерні для рослин коноплі, містять тетрапдроканабінол і відносяться до рослин роду коноплі.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив незаконний посів та незаконне вирощування конопель, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 310 КК України.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , підтриману захисником адвокатом ОСОБА_8 , про задоволення апеляційних вимог обвинуваченого, міркування прокурора, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку суду кримінальних правопорушень відповідають фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Суд першої інстанції вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2, 3 ст. 185, ч.2 ст. 310 КК України, як вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану із проникненням у інше приміщення, таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно та вчинення незаконного посіву та незаконне вирощування конопель, тобто вчинення кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до положень ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів; більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів; у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Крім того слід звернути увагу на висновки з приводу пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах Souring v. UK, Shvydka v. Ukraine, Tammer v. Estonia, - за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають були відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження.

Що ж стосується виду та розміру призначеного обвинуваченому покарання за скоєння злочину, то таке, на думку колегії суддів, призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України, є вірним і обґрунтованим.

При цьому судом першої інстанції було детально проаналізовано поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 , та враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, як і є нетяжним та тяжкими злочинами, дані які характеризують особу обвинуваченого, а саме характеристику з місця проживання обвинуваченого № 409 від 07.09.2020, згідно якої ОСОБА_6 громадський порядок не порушує, участі в громадському житті міста не бере, скарг від сусідів і мешканців міста на ОСОБА_6 не надходило; вимогу про судимість; довідку про не перебування на обліку у лікаря-психіатра; враховано його вік, сімейний стан, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставини, які обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення повторно.

Беручи до уваги кількість епізодів злочинної діяльності та те, що обвинувачений раніше судимий, відбувши покарання у виді штрафу, за вироком суду від 04.10.2019, на шлях виправлення не став та вже у липні 2020 року вчинив кримінальні правопорушенні зазначені в оскаржуваному вироку, суд не вважав за доцільне призначити йому покарання із застосуванням іспитового строку за ст. 75 КК України, а дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження учинення нових кримінальних правопорушень можливі лише з призначенням покарання у виді позбавлення волі.

З наданої суду апеляційної інстанції відповіді, на запит з Стрийського районного відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області Стрийського районного відділу №1, вбачається, що ОСОБА_6 з 25.11.2021 перебував на обліку в центрі пробації на підставі вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 11.03.2021, яким призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі та звільнено від відбування покарання з випробуванням, згідно ст. 75 КК України, строком 2 роки. Однак 05.09.2023 з обліку був знятий на підставі ухвали Львівського апеляційного суду від 12.04.2022, якою вирок від 11.03.2021 був скасований та справа направлена на новий судовий розгляд. Протягом іспитового строку умови передбачені ст. 76 КК України не порушував.

В сулі апеляційної інстанції прокурор ОСОБА_7 зазначив, що рішення суду про відбуття ОСОБА_6 іспитового строку по вироку суду першої інстанції винесеного 11.03.2021 немає,

Апеляційні вимоги обвинуваченого правильність вироку суду першої інстанції не спростовують. Обвинуваченим не наведено переконливих, обґрунтованих доводів для призначення йому покарання не пов`язаного з позбавленням волі. Наявність у обвинуваченого на утриманні хворої матері та 2 малолітніх дітей, щирого розкаяння та сприяння слідству у розкритті злочинів не спростовують факту вчинення обвинуваченим двох тяжких злочинів, а також не можуть належно слугувати підставою для застосування до ОСОБА_6 вимог ст. 75 КК України.

З врахуванням вказаного вище колегії суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_12 покарання у виді позбавлення волі відповідає вимогам ст.65 КК України, підстав для його пом`якшення або призначення більш суворого покарання суд апеляційної інстанції не вбачає.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження в суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів,-

постановила :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 27.02.2023 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 310 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий:

Судді: