Справа № 127/3296/24
Провадження №11-кп/801/648/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001843, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 26.03.2024, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, неодруженого, учасника бойових дій, військовослужбовця - начальника медичної служби, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді з застосовуванням ст. 69 КК України у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 62 КК України замінено ОСОБА_6 призначене покарання у виді двох років позбавлення волі на два роки тримання в дисциплінарному батальйоні.

На підставі ст. 72 КК України зараховано в строк покарання ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 14.12.2023 до 22.12.2023 включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання в дисциплінарному батальйоні.

Строк покарання ОСОБА_6 вирішено рахувати з дня прибуття до дисциплінарного батальйону на виконання вироку суду.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_6 у виді застави залишено без змін.

Після набрання вироком законної сили, заставу в сумі 53680 гривень внесену ОСОБА_9 згідно квитанції №4186-2394-1626-0248 від 21.12.2023 постановлено повернути заставодавцю ОСОБА_9 .

Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами.

Судом першої інстанції встановлено, що Капітан медичної служби ОСОБА_6 призначений відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № НОМЕР_2 від 03.06.2023, призначений наказом начальника Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 (по особовому складу) від 16.05.2023 № 95 на посаду начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 3 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», ст. ст. 6, 12, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», наказу Міністерства охорони здоров?я України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», маючи умисел на незаконне придбання психотропних речовин без мети збуту, 11.12.2023 у вечірню пору доби, за допомогою чат-боту телеграм-каналу, замовив особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, обіг якої заборонено.

В подальшому, 14.12.2023, приблизно о 12:30 год, ОСОБА_6 , продовжуючи свій кримінально-протиправний умисел, придбав, шляхом отримання у поштоматі № 35435 «Нова Пошта», що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , пересланий йому полімерний пакет з вмістом особливо небезпечної психотропної речовини - PVP масою 39,1598 г, який розпочав зберігати при собі без мети збуту.

Цього ж дня, близько 13:00 год, неподалік місця розташування поштомату № 35435 «Нова Пошта», що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 був затриманий працівниками ВКП Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області та в ході проведення особистого обшуку у останнього було виявлено та вилучено особливо небезпечну психотропну речовину - PVP масою 39,1598 г, яку він незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

Такі дії ОСОБА_6 судом кваліфіковано за ч. 3 ст. 309 КК України як незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у особливо великих розмірах.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , посилаючись на суворість призначеного покарання, просить змінити вирок, замінивши покарання у виді двох років позбавлення волі, яке на підставі ч. 1 ст. 62 КК України замінено на два роки тримання в дисциплінарному батальйоні, на штраф розміром 10000 (десять тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Захисник вказує на можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції останнього від суспільства з огляду на ряд даних, які позитивно його характеризують.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ обвинуваченого та захисника на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши та перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги захисника підлягають задоволенню.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 309 КК України ґрунтуються на зібраних у справі доказах, достовірність і достатність яких не ставиться під сумнів сторонами та ніким із учасників судового розгляду не оскаржується.

Перевіряючи доводи апеляційної захисника щодо невідповідності призначеного ОСОБА_6 покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, колегія суддів знаходить їх обґрунтованими.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, що регламентовані ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Згідно ч. 3 ст. 65 КК України підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 цього Кодексу.

Положеннями ч. 1 ст. 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Врахувавши наявність двох пом`якшуючих обставин, а саме щирого каяття і активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення та дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_6 , який до відповідальності притягується вперше, раніше не судимий, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування ч. 1 ст. 69 КК України, призначивши біль м`яке покарання, ніж передбачено законом.

При цьому, обравши покарання у виді позбавлення волі строком на два роки, яке на підставі ч. 1 ст. 62 КК України замінено на два роки тримання в дисциплінарному батальйоні, суд не в повній мірі врахував особу обвинуваченого.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 раніше не судимий, винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, щиро розкаявся, пройшов лікування від наркоманії, проживає з батьками пенсіонерами, проходить військову службу у лавах Збройних Сил України, є учасником бойових дій з 2015 року, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_3 , під час несення служби був нагороджений грамотою за зразкову військову службу, професіоналізм, майстерність та особистий внесок у захист України, її територіальної цілісності та недоторканості, а також був нагороджений пам`ятним знаком «Патріот України» та почесною відзнакою «Учасник бойових дій», з часу вчинення вказаного злочину обвинувачений не притягувався до відповідальності.

Надавши оцінку зазначеним відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що призначене ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 309 КК України, не відповідає вимогам ст. 65 КК України та за своїм видом та розміром є несправедливим по відношенню до нього.

Обвинувачений ОСОБА_6 усвідомив неправомірний характер своїх дій, зобов`язався в подальшому не порушувати закон, останній не ставить небезпеки для оточуючих, апеляційний суд вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

В судовому засіданні ОСОБА_6 повідомив, що буде продовжувати військову службу у лавах Збройних сил України для подальшого забезпечення обороноздатності країни.

ОСОБА_6 є начальником медичної служби і його бойовий досвід та знання будуть корисними у обороноздатності країни у військовий час.

На переконання колегії суддів, зазначені обставини свідчать про можливість пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 та призначення покарання не пов`язаного з обмеженням його свободи.

За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе призначити покарання у виді штрафу, яке буде достатнім для досягнення мети покарання.

Керуючись ст.ст. 403, 404, 405, 407 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 26.03.2024 щодо ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, змінити.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 309 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3