Справа№ 953/3805/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2024 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові в порядку спрощеного провадження за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000233 від 21.04.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 17.04.2013 Київським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

2) 05.08.2013 Київським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

3) 22.12.2014 Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

4) 10.12.2020 Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

5) 19.07.2023 Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

У С Т А Н О В И В:

20 квітня 2024 року близько 13 години 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкає раніше йому знайомий ОСОБА_4 , під час словесно конфлікту, який виник з приводу того, що ОСОБА_4 ображає свою матір, діючи з раптово виниклим умислом, спрямованим на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись у положенні стоячи обличчям до обличчя ОСОБА_4 , який сидів у цей час на лавці, наніс йому один дар кулаком правої руки в ділянку обличчя, а саме в ділянку верхньої губи, внаслідок чого ОСОБА_4 впав на землю обличчям вниз.

Після чого ОСОБА_3 , реалізуючи свій протиправний умисел, схопив ОСОБА_4 , який лежав на землі, за волосся та наніс йому ще один удар лівою руковою по голові. Потім ОСОБА_3 схопив ОСОБА_4 правою рукою за шию, однак ОСОБА_4 здійснив спробу вирватися та відійти від ОСОБА_3 , проте впав на землю, після чого ОСОБА_3 наніс йому декілька ударів правою та лівою рукою у верхню частину обличчя.

У результаті протиправних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_4 спричинені відповідно до висновку експерта № 09-568/2024 від 22 квітня 2024 року тілесні ушкодження: синці (усього 3) в проекції лівої надбрівної дуги у скроневого краю (1), в лівій щічній ділянці (1), в лівій тім`яно-потиличній ділянці голови (1); крововиливи (усього 3) на слизових оболонках верхньої і нижньої губ в проекції 23 зубу на верхній щелепі (1) з раною (1) на йото тлі, в проекції 33 та 43 зубів на нижній щелепі (по одному); садна (чисельні) по розгинальній поверхні правого передпліччя у верхній та середній третинах. За ступенем тяжкості зазначені тілесні ушкодження відповідно до п.2.3.2 «б», п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17 січня 1995 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додана заява потерпілого ОСОБА_4 щодо згоди зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням права апеляційного оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні. Цивільний позов не заявлений.

Також до обвинувального акту додана заява ОСОБА_3 щодо визнання ним своєї винуватості, згоди зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, складена та підписана у присутності захисника ОСОБА_5 , згідно з якою обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та погодився зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, викладеними в обвинувальному акті. ОСОБА_3 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, а також погодився на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

У вказаній заяві захисник ОСОБА_5 підтвердив добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального правопорушення (проступку) без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий у порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Дослідивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, повністю доведена.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше неодноразово судимий, неодружений, не працює, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, суд не встановив.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, обставини вчинення кримінального правопорушення, майновий стан обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, джерела доходу не має.

Суд, з урахуванням вищезазначених обставин, не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу та виправних робіт, оскільки останній не працює, доходу не має, що в подальшому може ускладнити виконання рішення суду, у зв`язку з чим, вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинувачуваного і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання у виді громадських робіт у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення. На думку суду, саме таке покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Положеннями ч. 1 ст. 71 КК України регламентовано, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Положеннями ч. 4 ст. 71 КК України встановлено, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до роз`яснень п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбуття основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальний проступок у даному провадженні ОСОБА_3 вчинив 20 квітня 2024 року, тобто після набрання вироком Київського районного суду м. Харкова від 19 липня 2023 року законної сили, тому при призначенні остаточного покарання ОСОБА_3 підлягає застосуванню ст. 71 КК України.

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 19 липня 2023 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі, яке на даний час невідбуте.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт.

З урахуванням викладеного, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 19 липня 2023 року, перевівши при складанні покарань відповідно до вимог ст. 72 КК України менш суворе покарання у виді громадських робіт в більш суворий вид позбавлення волі, виходячи із співвідношення: одному дню позбавленню волі відповідають вісім годин громадських робіт волі та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, вироком Київського районного суду м. Харкова від 19 липня 2023 року ОСОБА_3 в строк відбуття покарання зарахувано строк його попереднього ув`язнення 17 травня 2022 року по 09 січня 2023 року.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне на підставі положень ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_3 зарахувати строк його попереднього ув`язнення за вироком Київського районного суду м. Харкова від 19 липня 2023 року у період з 17 травня 2022 року по 09 січня 2023 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Під час досудового слідства та судового розгляду запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 19 липня 2023 року та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці 25 (двадцять п`ять) днів.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту його затримання в порядку виконання вироку.

На підставі положень ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_3 зарахувати строк його попереднього ув`язнення за вироком Київського районного суду м. Харкова від 19 липня 2023 року у період з 17 травня 2022 року по 09 січня 2023 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 цього КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1