Єдиний унікальний номер судової справи 201/5561/24
Номер провадження 1-кс/201/1938//2024
ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_6 , погоджене процесуальним керівником у кримінальному провадженні - прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , поданого в межах кримінального провадження № 0001170, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 квітня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Вашківці Важницького району Чернівецької області, громадянина України, зі слів - із неповною середньою освітою, одруженого, який має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працевлаштованого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, -

встановив:

Старший слідчий в ОВС слідчого відділу 2 управління (с дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_6 за погодженням з прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 в межах кримінального провадження №0001170, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 квітня 2024 року.

З клопотання та доданих до нього матеріалів, вбачається, що групою слідчих слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях розслідується кримінальне провадження № 0001170 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Подане клопотання вмотивоване тим, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він проживаючи в м. Красногорівка Мар`їнської міської громади Покровського району Донецької області, в безпосередній близькості до лінії фронту, де активно ведуться бойові дії країною-агресором, діючи умисно, в інтересах іноземної держави, країни-агресора - російської федерації та її представників, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, не виконавши своїх обов`язків громадянина України, визначених ст. 17 та ст. 65 Конституції України щодо захисту суверенітету і територіальної цілісності України, у невстановлений слідством час, але не пізніше 04.04.2024 встановив контакт та погодився на співпрацю з представником збройних сил рф ОСОБА_9 командиром підрозділу «9 рота 3 осбтро в/ч № НОМЕР_1 » 1-ого Донецького армійського корпусу (який раніше відносився до незаконних збройних формувань ДНР), яке діє на тимчасово окупованій території Донецької області та є складовою частиною ЗС РФ, завданням якої є збір інформації розвідувального характеру, з метою подальшої її передачі представникам країни-агресора для проведення підривної діяльності проти України.

Так, у період часу з 13.04.2024 по 29.04.2024 ОСОБА_4 передав, ОСОБА_9 актуальну розвідувальну інформацію щодо місць розташування та видів сил і засобів Сил оборони України, території АДРЕСА_1 .

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обґрунтовано підозрюється у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, інформаційній безпеці України: наданні представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

15 травня 2024 року о 10 годині 20 хвилин підозрюваний ОСОБА_4 був затриманий в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, про що складено відповідний протокол про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 15 травня 2024 року.

15 травня 2024 року старшим слідчим в ОВС слідчого відділу 2 управління (с дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_6 в порядку ст. 278 КПК України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України.

На думку слідчого, що погоджено з прокурором, відносно підозрюваного ОСОБА_4 має бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки існують передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, наявність яких у клопотанні обґрунтована наступним.

Так, підозрюваному ОСОБА_4 на підставі достатніх вагомих доказів повідомлено про підозру у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічного позбавлення волі, а тому, розуміючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду шляхом виїзду на окуповану територію. Вказаним обставинам сприяє той факт, що дружина та діти підозрюваного проживають на тимчасово окупованій території у м. Шахтарськ Донецької області. Крім того, ОСОБА_4 проживає в місті Красногорівка Донецької області на території якого на даний час ведуться активні бойові дії, а агресія яку здійснює російська федерація може призвести до повної окупації вказаного населеного пункту. Тобто у разі застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, він перебуваючи за місцем реєстрації і проживання може опинитися на території окупованій державою агресорам та уникнути відповідальності за вчинений злочин.

Наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтована тим, що у разі незастосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній буде взмозі знищити (видалити дистанційно з іншого пристрою відомості листування), сховати або спотворити будь-які речі чи документи, що стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення, які можуть бути знайдені та визнані у встановленим законом порядку речовими доказами у справі, або стосовно злочинів про які органами досудового розслідування не розпочато досудове розслідування.

Існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, експерта у кримінальному провадженні, а також інших осіб, які на теперішній час ще не надали органу досудового розслідування показання, однак, їм можливо відомі обставини скоєння злочину.

Окрім того, слідчий у своєму клопотанні зазначив, що на теперішній час органом досудового слідства не встановлені всі особи, причетні до вчинення цього кримінального правопорушення, а також, свідки, покази яких мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що, у випадку не обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, створить передумови для продовження спілкування останнього з зазначеними особами, впливу на достовірність показів свідків у даному кримінальному провадженні.

Наявність ризиків, передбачених п. п. 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтована тим, що підозрюваний ОСОБА_4 проживає у м. Красногорівка Донецької області, де на теперішній час розміщуються підрозділи Збройних Сил України та інші утворені відповідно до законів України військові формування, тож у разі не обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, це дозволить йому продовжити кримінальне правопорушення.

Враховуючи лояльне налаштування ОСОБА_4 до т.зв. «днр» та окупаційних військ рф, його стійкі контакти з представниками рф та, зважаючи на той факт, що рф продовжує на території України повномасштабну збройну агресію, що може призвести до подальшої шкоди національним інтересам та обороноздатності України, не обрання стосовно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може створити передумови для вчинення ним нового кримінального правопорушення, або продовження злочину, в якому він підозрюється.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, під час дії воєнного стану за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, з огляду на положення ч. 6 ст. 176 КПК України, до нього може бути застосований лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів слідчим у клопотанні не обґрунтовується.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави та просила його задовольнити.

В обґрунтування своїх доводів зазначила, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ятнадцять років або довічного позбавленням волі, останній зареєстрований та фактично проживає у АДРЕСА_1 , де на теперішній час розміщуються підрозділи Збройних Сил України та інші утворені відповідно до законів України військові формування. Тим більше, на даний час не встановлені всі особи, причетні до вчинення вказаного кримінального правопорушення, а також свідки, показання яких мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а тому існують передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які, на її переконання, є повністю доведеними.

Тому, прокурор ОСОБА_3 , з огляду на положення ч. 6 ст. 176 КПК України, просила застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що до моменту затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Він одружений і має двох неповнолітніх дітей, які після початку війни виїхали до Європи, а в подальшому через відсутність засобів для існування та відповідного навчання для дітей, повернулися на тимчасово окуповану територію до родичів у місто Шахтарськ Донецької області, де проживають на даний час. До затримання був офіційно не працевлаштований, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебував, інвалідності не має.

Вказав, що вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України визнає повністю, повідомив, що вчинив кримінальне правопорушення через тиск на нього з боку працівників ФСБ, які вийшли на нього через те, що його дружина з дітьми проживає на тимчасово окупованій території України у м. Шахтарськ.

Не заперечував проти задоволення клопотання слідчого про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного ОСОБА_4 та не заперечував проти задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, з`ясувавши думку учасників кримінального провадження, зокрема, доводи прокурора щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, позицію сторони захисту, проаналізувавши та зіставивши їх з вимогами кримінального процесуального закону, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, одним з яких є й такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Разом із цим, положеннями ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зав`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав, які б свідчили про обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує наступні обставини

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Під час розгляду клопотання встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18 квітня 2024 року несені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

15 травня 2024 року о 10 годині 20 хвилин підозрюваного ОСОБА_4 затримано в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, про що складено протокол про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

15 травня 2024 року старшим слідчим в ОВС слідчого відділу 2 управління (с дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_6 в порядку ст. 278 КПК України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України.

Сукупність зібраних органом досудового розслідування доказів поза розумним сумнівом доводить причетність ОСОБА_4 до інкримінованого йому злочину, що підтверджується достатніми на цьому етапі слідства доказами, які містяться у матеріалах досудового розслідування: у повідомлення про початок досудового розслідування від 18.04.2024 року, у повідомленні про вчинення кримінального правопорушення від 16.04.2024 року за підписом начальника 1 управління ГУ СБУ В Донецькій та Луганській областях, у рапорті про виявлення кримінального правопорушення від 16.04.2024 року, у протоколі огляду від 22.04.2024 року, у витягі з Єдиного реєстру досудового розслідувань за № 000097 від 08.08.2014 року, у протоколі допиту свідка ОСОБА_10 від 11.04.2024 року, у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_10 від 11.04.2024 року, у протоколі огляду за участі свідка ОСОБА_10 від 11.04.2024 року, у протоколі допиту свідка ОСОБА_11 від 11.04.2024 року, у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_11 від 11.04.2024 року, у протоколі огляду за участі свідка ОСОБА_11 від 11.04.2024 року, у протоколі допиту свідка ОСОБА_12 від 11.04.2024 року, у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_12 від 11.04.2024 року, у протоколі огляду за участі свідка ОСОБА_12 від 11.04.2024 року, у протоколі за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 29.04.2024 року, у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 15.05.2024 року, у заяві ОСОБА_4 про надання мобільного телефону від 15.05.2024 року, у протоколі проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 від 15.05.2024 року, у протоколі огляду речей і документів за участі підозрюваного ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 від 15.05.2024 року, у постанові про визнання предметів речовими доказами та долучення до матеріалів кримінального провадження від 15.05.2024 року.

Отже, наведені вище обставини свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, що у достатній мірі доведено прокурором під час розгляду клопотання.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Тож, для повідомлення про підозру не потрібна така ж ступінь доведення як для визнання особи винною, достатньо щоб у стороннього спостерігача склалось враження, що злочин було вчинено і підозрювана особа причетна до його вчинення.

На переконання слідчого судді, такого ступеню доведення у цій справі було досягнуто.

Згідно ч 2 ст. 177 КПК України другою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Оцінюючи обґрунтування прокурора на підтвердження наявності зазначених у клопотанні ризиків і докази, надані останнім на підтвердження своїх доводів, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором під час розгляду клопотання доведена наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики можливих спроб підозрюваного ОСОБА_4 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчинення кримінального правопорушення у якому підозрюється.

На підтвердження існування передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику свідчать такі обставини, як тяжкість покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічного позбавлення волі, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим та вагомість наявних доказів вчинення останнім інкримінованого злочину, реєстрація та проживання підозрюваного у АДРЕСА_1 , яке на даний час є прифронтовим містом. Тим більше, той факт, що дружина підозрюваного з дітьми проживає на тимчасово окупованій території України в місті Шахтарськ Донецької області створює додаткові можливості для ОСОБА_4 переховуватися від слідства на окупованій території.

Слідчий суддя погоджується із обґрунтуванням та доводами прокурора щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, адже, ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, а також інших осіб, які ще не надали органу досудового розслідування показання, однак, їм можливо відомі обставини вчинення злочину, у якому підозрюється ОСОБА_4 .

Окрім того, на теперішній час органом досудового розслідування не встановлені всі особи, причетні до інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також свідки, показання яких мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що може створити передумови для подальшого спілкування підозрюваного із вказаними особами, та впливу на достовірність їх показів.

Також, слідчий суддя вважає доведеним наявність передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику, з огляду на місце реєстрації та проживання підозрюваного ОСОБА_4 у АДРЕСА_1 , яке є прифронтовим містом, де на теперішній час розміщуються підрозділи Збройних Сил України та інші утворені відповідно до законів України військові формування, що вказує на те, що підозрюваний матиме змогу вчиняти протиправну діяльність.

Окрім того, лояльне налаштування ОСОБА_4 до т.зв. «днр» та окупаційних військ рф, його стійкі контакти з представниками рф може створити передумови для вчинення ним нового кримінального правопорушення, або продовження вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється. Тим більше, зі слів підозрюваного його дружина та діти проживають у АДРЕСА_2 , і саме через це співробітник ФСБ вийшов на нього та змусив передавати певну інформацію, погрожуючи безпекою його сім`ї, що є тими обставинами, які поряд з іншим свідчать про наявність цього ризику.

Діставшись висновку про наявність існування наведених вище ризиків, слідчий суддя звертає увагу, що ризик не є фактом, а є ймовірністю вчинення певних дій, а тому має бути доведено в судовому засіданні саме ймовірність того, що підозрюваний може їх вчинити і суд вважає, що така ймовірність є доволі високою.

Відтак, слідчий суддя погоджується із заявленими прокурором ризиками, передбаченими п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і визнає наявність існування цих ризиків доведеними у повній мірі.

Водночас, слідчий суддя вважає недоведеним під час розгляду клопотання наявність визначених п. п. 2 та 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику можливих спроб підозрюваного знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з підстав відсутності достатнього обґрунтування на підтвердження його існування.

Вирішуючи питання про вид запобіжного заходу, слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного, який одружений, має двох неповнолітніх дітей, які проживають з дружиною на тимчасово окупованій території України офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, не судимий, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, його лояльне налаштування до окупаційних військ російської федерації, а також зважає на вид і ступінь встановлених ризиків, тяжкість інкримінованого злочину, обстановку в якій вчинено злочин, зокрема, у період воєнного стану в країни, вимоги ч. 6 ст. 176 КПК України, яка передбачає можливість застосування єдиного запобіжного заходу у даному випадку у виді тримання під вартою, а тому приходить до висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою відносно підозрюваного.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого, погоджене із прокурором ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону та є таким, що підлягає задоволенню, а тому відносно підозрюваного ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 13 липня 2024 рок включно.

Відповідно до абзацу третього частини 4 статті 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, слідчий суддя не визначає розмір застави підозрюваному ОСОБА_4 .

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 186-187, 193-194, 196, 197, 199, 309, 369-372, 395, 615 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_6 , погоджене процесуальним керівником у кримінальному провадженні - прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , поданого в межах кримінального провадження № 0001170, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 квітня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» на строк 60 (шістдесят) днів до 13 липня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою є 13 липня 2024 включно.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання нею її копії.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - о 10 годині 30 хвилин 17 травня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1