Cправа №505/624/24
Провадження №1-кс/505/544/2024
УХВАЛА

Іменем України

21.02.2024 м. Подільськ

Слідчий суддя Котовського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

та сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Подільськ Одеської області клопотання т.в.о. старшого слідчого відділення поліції №-1 СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Балти, Одеської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше неодноразово судимого:

?07.06.1995 Чечельницьким районним судом Вінницької області за ст.17, ст.81 ч.3, ст.140 ч.3, ст.42 КК України позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією майна;

?02.02.2000 Балтським районним судом Одеської області за ст.140 ч 2, ст.141 ч.2, ст.81 ч.3, ст.42 КК України позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців з конфіскацією майна;

?12.10.2000 Чечельницьким районним судом Вінницької області за ст.81 ч.3, ст.42 ч.3 КК України позбавлення волі на строк 3 роки в силу ст.42 ч.3 КК України приєднати 1 рік 6 місяців по вироку Балтського районного суду Одеської області від 02.02.2000 за ст.140 ч.2, ст.141 ч.2, ст.81 ч.3, ст.42 КК України 4 роки 6 місяців і всього до відбуття 4 роки 6 місяців суворого режиму з конфіскацією майна;

?22.02.2005 Чечельницьким районним судом Вінницької області за ст. 185 ч. 3 КК України позбавлення волі на строк 3 роки;

?21.06.2010 Чечельницьким районним судом Вінницької області за ст.186 ч.3, ст.185 ч.3, ст.70 ч.1 КК України позбавлення волі на строк 6 років;

?23.11.2010 Балтським районним судом Одеської області за ст. 185 ч.2, ст.185 ч.3, ст.70 КК України позбавлення волі на строк 4 роки в силу ст.70 ч.1, ст.70 ч.4 КК України шляхом поглинання найменш суворого покарання по вироку більш суворим по вироку Чечельницького районного суду Вінницької області від 21.06.2010 року яким був судимий по ст.186 ч.3, ст.185 ч.3, ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі і до відбування рахувати 6 років позбавлення волі;

- 17.02.2017 вироком Балтського районного суду Одеської області за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; 21.10.2019 ухвалою Балтського районного суду Одеської області направлено для відбування покарання, призначеного вироком Балтського районного суду Одеської області від 17.02.2017 у виді трьох років позбавлення волі, 10.02.2022 умовно-достроково звільнений на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 02.02.2022 з невідбутою частиною 8 місяців 19 днів;

- 05.01.2024 Чечельницьким районним судом, Вінницької області за ч. 4 ст.185 КК України до покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі;

- за обвинуваченням якого у Балтському районному суді, Одеської області перебуває на розгляді кримінальне провадження №0000690 від 15.07.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України,

- підозрюваного у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №-0000115 від 03.02.2024 за ч.1 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Т.в.о. старшого слідчого відділення поліції №-1 СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання мотивує тим, що слідчим відділенням №-1 СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №-0000115 від 03.02.2024 за ч.1 ст.263 КК України за підозрою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , у невстановлені досудовим розслідуванням дату і час, але не пізніше 19.02.2024, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи намір на носіння, придбання та зберігання з метою збуту, бойових припасів, у порушення «Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576, та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, без передбаченого законом дозволу у невстановлений слідством спосіб, незаконно придбав корпус ручної осколкової гранати типу РГН та запал типу УДЗ.

Продовжуючи свої кримінально-протиправні дії, ОСОБА_5 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що придбані ним вищевказані корпус ручної осколкової гранати типу РГН та запал типу УДЗ є бойовими припасами, маючи намір на їх носіння, зберігання, без передбаченого законом дозволу, незаконно, переніс дані бойові припаси до будинку за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав без передбаченого законом дозволу, з метою подальшого збуту.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут бойових припасів, ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 19.02.2024 в період часу з 13:29 до 13:46 години, знаходячись в своєму будинку за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, з корисливих мотивів, без передбаченого законом дозволу, збув ОСОБА_6 корпус ручної осколкової гранати типу РГН та запал типу УДЗ, за що ОСОБА_6 сплатив йому грошові кошти в сумі 2 000,00 гривень.

ОСОБА_5 був затриманий 19.02.2024 о 18 годині 30 хвилин (момент фактичного затримання 17 година 10 хвилин) за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України. (відповідності до ст.278 КПК України 20.02.2024 о 15 год. 00 хв.)

20.02.2024 о 15 годин 00 хвилин ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вище вказаного злочину повністю підтверджується зібраними по провадженню доказами.

Таким чином, орган досудового розслідування, з метою забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

У зазначеному випадку метою застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 , є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків.

В ході проведення досудового розслідування встановлено ряд об`єктивних даних, які вказують на реальну наявність вищевказаних ризиків.

Зібраними у провадженні матеріалами, встановлено, що ОСОБА_5 , раніше неодноразово судимий за тяжкі злочини, будучи засудженим до 5 років 6 місяців позбавлення волі, вчинив новий злочин у сфері незаконного обігу бойових припасів, що вказує на його антигромадську злочину спрямованість, характеризується негативно, відсутні міцні соціальні зв`язки, враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним, оскільки санкція статті, за якою він підозрюється передбачає покарання від 3 до 7 років позбавлення волі, тому бажаючи уникнути передбаченої законом відповідальності за скоєне, може незаконно впливати на свідків та переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вищезазначені встановлені обставини, що мають істотне значення для виконання завдання кримінального провадження та забезпечення його дієвості, дають достатні підстави стверджувати про неможливість у разі не обрання запобіжного заходу чи обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, забезпечити належним чином виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, запобіганню вищезазначених ризиків.

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримали посилаючись на наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків та неможливості застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, тому просили дане клопотання задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення заявленого слідчим клопотання про обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив застосувати йому більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши додані до клопотання матеріали, прийшов до наступного висновку.

Встановлено, що в провадженні слідчого відділення №-1 СВ Подільського РУП ГУ НП в Одеській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №-0000115 від 03.02.2024 за ч.1 ст.263 КК України.

ОСОБА_5 фактично був затриманий 19.02.2024 о 17 годині 10 годині, в порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

20.02.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 та причетність підозрюваного до вчиненого, свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності.

Вищезазначені встановлені обставини, дають достатні підстави стверджувати про неможливість у разі не обрання запобіжного заходу чи обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, забезпечити належним чином виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, запобіганню вищезазначених ризиків.

Враховуючи викладене, слідчий вважає, що неможливо запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу окрім тримання під вартою.

Вважаю, що слідчим та прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з положенням ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання доцільності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до статті 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно практики Суду, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зав`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх судових засідань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Разом з цим, у справі «І.А. проти Франції» №1/1998/904/1116 від 23.09.1998 року Суд вказує, що національний суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Встановлюючи обґрунтованість підозри слід виходити з того, що «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

У справі «Летелье проти Франції» вказано, особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Разом з цим, надані органом досудового розслідування докази, а також встановлені обставини в судовому засіданні, свідчать про наявність ризиків передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, існує, наявність небезпеки для суспільства, через те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

У судовому засіданні прокурором доведено, що більш м`який запобіжний захід обраний ОСОБА_5 на даній стадії кримінального провадження не зможе запобігти встановленим ризикам, так як перебуваючи під особистим зобов`язанням або під дією іншого більш м`якого запобіжного заходу, ОСОБА_5 без будь-яких перешкод зможе чинити вплив на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити інші дії, вичерпний перелік яких визначений даною нормою процесуального права.

Суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

При цьому, обираючи ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, судом враховується те, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та є підстави вважати, що він може, переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також обставини передбачені ст.178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я. Також, суд оцінює і суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму ВСУ від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строку тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Між тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суддя при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.

Аналізуючи п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод можливо зробити висновок, що позбавлення свободи захід настільки суровий, що виправдати його можна лише у разі, коли інші, менш суворі заходи були розглянуті й визнані недостатніми для того, щоб забезпечити особисті або державні інтереси, які вимагають такого тримання під вартою.

Розглядаючи питання щодо обрання ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу суддя вважає, що частина 3 ст.176 КПК України зобов`язує суддю насамперед розглянути можливість застосування менш суворих заходів, аніж позбавлення волі.

Відтак, ретельно оцінивши в сукупності всі надані матеріали кримінального провадження та обставини, у тому числі: середній вік та нормальний стан здоров`я підозрюваного, його соціальні зв`язки за місцем мешкання; майновий стан; посередню характеристику приходжу до висновку про можливість визначення підозрюваному розміру застави.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави у розмірі, що дорівнює 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та є максимально можливим за приписами п.2 ч.5 ст.182 КПК України, оскільки саме цей розмір здатний забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків і не є завідомо непомірним для нього.

При цьому слідчий суддя відхиляє доводи прокурора про те, що ОСОБА_5 застава не може бути призначена.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, вважаю за необхідне відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на нього такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора чи суд із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він мешкає без письмового дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування; не спілкуватися зі свідками за даним кримінальним провадженням;

За таких підстав, суд вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню, а відносно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 18.04.2024, з одночасним визначенням розміру застави.

Керуючись ст.ст.176-178, 186, 193, 196, 197, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання т.в.о. старшого слідчого відділення поліції №-1 СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, - задовольнити частково.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту затримання, тобто з 17 годин 10 хвилин 19.02.2024.

Ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою припиняє свою дію 18.04.2024.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 , обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, у розмірі 40 (сорок) мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто станом на 21.02.2024 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень (40 х 3 028 = 121 120).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Підозрюваний звільняється з під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

-прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, слідчого судді, суду;

-не відлучатись за межі населеного пункту м.Балта, Балтської ТГ, Подільського району, Одеської області, в якому проживає підозрюваний, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

-повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні з приводу обставин та подій пов`язаних з вказаним кримінальним провадженням.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1