Провадження №: 1-кс/755/1644/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва (далі - Суд) у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві скаргу ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_5 ,на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, установив :

І. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

ОСОБА_4 , діючи в інтересах ОСОБА_5 , звернувся з даною скаргою, в порядку ст. 303 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України, на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання від нього заяви про вчинення кримінального правопорушення №20 від 01 грудня 2023 року (поданої в інтересах довірителя) в строки визначені ст. 214 КПК України.

ІІ. Позиція сторін

(і) ініціатор

ОСОБА_4 , відповідно до мотивів вказаних у самій скарзі та апеляційні скарзі, зауважує, що в силу норм ст. 214 КПК в поєднанні з практикою КАС (див. ухвалу від 06 грудня 2021 року у справі №761/534/21) не передбачено можливості оцінки даних заяви на етапі внесення відомостей до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення в частині обґрунтованості викладених обставин, підтвердження вказаних фактів, вимагання певних доказів від автора заяви. Тим паче, що, на думку автора скарги, заява №20 містить у собі виклад обставин, який вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Безпосередньо про розгляд провадження 13 та 17 травня 2024 року ОСОБА_4 інформувався, згідно довідок про доставку повідомлення у додаток «Viber» за номером зв`язку вказаним ним у скарзі, позаяк в силу ч. 1 ст. 136 КПК належним підтвердженням ознайомлення з змістом повістки про виклик іншим шляхом є будь-які інші дані, які підтверджують факт ознайомлення з її змістом.

Можливість такого способу інформування слідує, з норм ч. 1 ст. 135 КПК, де вказано, що особа викликається до суду шляхом здійснення виклику по телефону. Ба більше, згідно рішення Ради Суддів України №26 від 05 серпня 2022 року «Щодо підвищення використання інструментів електронного судочинства у відправленні правосуддя» визначено виклики та повідомлення, обмін процесуальними документами з учасниками судових проваджень у першу чергу здійснювати за допомогою електронної пошти та/або з використанням вказаних учасниками судових проваджень мобільних телефонів (в тому числі й з використанням месенджерів, які дозволяють отримати інформацію про доставку відповідного повідомлення, процесуального документа, та отримати інформацію про їх прочитання); виклики та повідомлення, обмін процесуальними документами з учасниками судових проваджень за допомогою засобів традиційного поштового зв`язку здійснювати виключно у разі неможливості комунікації за допомогою електронної пошти та/або з використанням вказаних учасниками судових проваджень мобільних телефонів (в тому числі й з використанням месенджерів, які дозволяють отримати інформацію про доставку відповідного повідомлення, процесуального документа, та отримати інформацію про їх прочитання).

В ухвалі Верховного Суду по справі №560/5541/20 від 17 листопада 2022 року ґрунтовно та підставно зауважується, що (1) якщо учасник надав суду телефон (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх, то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно; (2) слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. Самого лише заперечення учасника про неотримання повідомлення недостатньо, щоб спростувати цю презумпцію; (3) Суд, який добросовісно інформує учасника справи з наміром забезпечити здійснення правосуддя, не повинен нести «ризик незнання» учасника, який надав суду свої номери та адреси, але не користується чи не стежить за ними. Зважаючи на вищевикладене, байдужа поведінка учасника справи, що виявляється, зокрема у не отриманні повідомлень суду, не повинна схвалюватися судовою практикою. Презумпція обізнаності покладає на учасника справи обов`язок довести незнання про повідомлення, надіслане судом.

Окрім того, інформацію про дату, час та розгляд самого провадження розміщувалася також на сайті Судової влади цього місцевого суду у розділі інформацію для громадян з найменуванням «ГРОМАДЯНАМ» ( https://dn.ki.court.gov.ua/sud2604/ ).

Отже, слідчий суддя, беручи до уваги положення ст. 22, 26 КПК в частині того, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом та враховуючи наявність даних про інформування ініціатора звернення про розгляд, однак відсутності від нього інформації щодо певних причин неявки та звернень про відкладення розгляду, однак наявності його письмових доводів, як у скарзі, так і апеляційній скарзі, вважає за можливе, у цьому конкретному випадку, перейти до розгляду скарги по суті у його відсутність.

(іі) суб`єкт бездіяльність, якого оскаржується

Заступник керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 висловив письмову позицію прокуратури 13 березня 2024 року за №50-1976ВИХ-24, згідно якої прокуратурою було отримано від ОСОБА_7 заяву про злочин №20, однак за нею відомості в ЄРДР не вносились, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 2 КК, підставою кримінальноївідповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений цим Кодексом.Крім того, згідно ст. 11 КК, злочином є суспільно небезпечне винне, протиправне діяння (дія або бездіяльність), що вчинена суб`єктомзлочину.

Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюються, не єзлочином.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Окрім цього, відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК передбачено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань мають бути внесені відомості щодо обставин, наведених заявником, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, на переконання прокурора, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність у таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, ще підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У зверненні ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на переконання Дніпровської окружної прокуратури міста Києва, не наведено конкретних фактичних обставин, які могли би свідчити про реальність події кримінального правопорушення, а тому відсутні правові підстави, передбачені ст. 214 КПК України, для реєстрації в ЄРДР за ним відомостей.

Прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав вказані аргументи заступника керівника цієї прокуратури від 13 березня 2024 року №50-1976ВИХ-24, адже дійсно у заяві н йдеться про опис/виклад обставин, який би вказував про можливе вчинення кримінального правопорушення.

ІІІ. Стислий виклад з`ясованих обставин

Суб`єктом оскарження було отримано від особи, яка подала скаргу заяву/повідомлення про вчинення кримінального правопорушення вказане у п. І ухвали.

В цій заяві зазначається, зокрема, що старший групи дізнавачів у кримінальному провадженні №0000315 від 09 березня 2023 року ОСОБА_8 вчинила діяння за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 365 КК України «Перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу» та ст. 366 КК України «Службове підроблення», сфальшувала і подала до суду завідомо незаконне клопотання про обшук відносно ОСОБА_5 .

Внаслідок незаконних дій дізнавачки ОСОБА_8 його клієнтці заподіяно моральну шкоду, як оцінюється щонайменше в 750 тис. гривень. Його довірительницю бентежить той факт, що поліцейські, які повинні бути взірцем неухильного дотримання вимог Конституції та законів України, самі порушують закон і права людини.

Більше того, внаслідок фальшування та перевищення службових повноважень дізнавачкою ОСОБА_8 було ухвалено завідомо незаконне процесуальне рішення про дозвіл на проведення обшуку. Внаслідок чого було проведено незаконний обшук за місцем проживання ОСОБА_5 та незаконно вилучено майно і особисті речі, чим заподіяно моральну шкоду його довірительниці та її близьким.

У свою чергу, дізнавач ОСОБА_9 , який входить до групи дізнавачів у кримінальному провадженні №0000315 від 09 березня 2023 року за визначенням зобов`язаний знати і знає, що відбувається у кримінальному провадженні, які саме вчиняються процесуальні дії та ухвалюються процесуальні рішення, і у випадку незаконності таких дій чи рішень, зобов`язаний був вжити законних заходів реагування.

Натомість, дізнавач ОСОБА_9 самоусунувся від виконання службових обов`язків, у всякому разі, не вчинив жодних дій, хоча і мав реальну можливість виконати покладені на нього службові обов`язки належним чином, тобто міг діяти так, як того вимагають інтереси служби та вимоги чинного законодавства, в тому числі, КПК України.

Зокрема, дізнавач мав реальну можливість звернутися до керівника відділу дізнання, до керівника Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, до керівника ГУНП у м. Києві, до прокурорів - процесуальних керівників у кримінальному провадженні, до керівника Дніпровської окружної прокуратури з приводу правопорушень та їх припинення, які вчинялися старшим групи дізнавачів - поліціянткою ОСОБА_8 .

Внаслідок недбалості дізнавача ОСОБА_9 заподіяна істотна шкода правам та охоронюваним законом інтересам ОСОБА_5 , що виразилось у її моральних стражданнях і, відповідно, заподіянні моральної шкоди, наведеної вище. Більше того, клієнтка оцінює моральну шкоду, заподіяну безпосередньо бездіяльністю службової особи - дізнавача ОСОБА_9 щонайменше в сумі 550 тис. гривень.

У зазначених діях дізнавача ОСОБА_9 скаржник вбачає ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 КК України «Службове недбалість».

Відомостей щодо обставин відображених у цьому зверненні до ЄРДР не вносились з мотивів вказаних у п.п. іі п. ІІ цієї ухвали.

IV. Правове регулювання питання

Кримінальний процесуальний кодексу України

Стаття 214. Початок досудового розслідування

1. Слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення […], зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування […].

5. До Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про: […] 4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, […]; 5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність

Стаття 303. […] бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження

1. […] : 1) бездіяльність […], яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, […], - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, […]

V. Оцінка слідчого судді

Після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, слідчий, прокурор, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР (див. постанову Верховного суду від 30 вересня 2021 року в справі № 556/450/18).

Водночас, положеннями ч. 1 ст. 303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні, серед іншого, може бути оскаржено бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно, у межах процедури за правилами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України слідчий судя, враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду у постановах від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 та від 24 квітня 2019 року у справі № 818/15/18, з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

З урахуванням того, що, як зауважив Верховний Суд у постанові від 20 квітня 2023 року у справі № 373/18/23, законодавцем розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до положень ч. 1 ст. 214 КПК України та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч. 4 ст. 214 КПК України, а тому системний аналіз положень кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Нормами кримінального процесуального законодавства передбачено, які саме діяння є правопорушеннями (злочинами), в чому полягає об`єктивна та суб`єктивна сторона того чи іншого злочину, кваліфікуючі ознаки та інше.

Разом з цим, дійсною є і необхідність попередньої оцінки слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Позаяк, у випадках, якщо в заяві чи повідомленні є ті чи інші об`єктивні дані, що свідчать про ознаки певного кримінального правопорушення, то є підстави вважати таку заяву чи повідомлення саме заявою чи повідомленням про кримінальне правопорушення, і тільки такі заяви і повідомлення повинні вноситись до ЄРДР за відповідною правовою кваліфікацією. Якщо ж у повідомленнях чи заявах таких ознак немає, то вони не можуть вважатись такими, які підлягають обов`язковому внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зокрема, якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин (див. постанову ВС від 16 травня 2019 року у справі № 761/20985/18).

Таким чином, Суд, виходячи з вказаного, констатує, що закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Щодо позиції суду апеляційної інстанції, на котру покликається заявник у доводах відображених в апеляційній скарзі, то слід зауважити, що в постанові від 3 лютого 2022 року в справі № 755/11024/20 Верховний Суд у т.ч. звернув увагу, що змінами, внесеними до Кримінального процесуального кодексу України та змінами від 3 жовтня 2017 року до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року, введені механізми єдності правових позицій та застосування норм права у подібних правовідносинах, зокрема, врахування іншими судами при застосуванні таких норм права висновків, які викладені в рішеннях палат Верховного Суду, Об`єднаної палати та Великої Палати, тому вказане покликання не є беззаперечним, позаяк наявна позиція ВС щодо тлумачення норм ст. 214 КПК України.

З цих підстав Суд відхиляє доводи щодо: (1) необхідності перевірки слідчим суддею дій (бездіяльності) уповноважених осіб щодо невнесення відомостей до ЄРДР виключно на предмет дотримання ними строків вирішення заяви; (2) помилковості доводів щодо імперативності норми про слушність унесення даних в Реєстр без необхідності здійснення попередньої оцінки (аналізу) слідчим суддею заяви про кримінальне правопорушення.

Відповідно, забезпечуючи попередню оцінку вказаного характеру слідчий суддя вбачає слушним вказати про таке.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Суб`єкт оскарження в мотивах невнесення даних до ЄРДР вказує, що у зверненні ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , не наведено конкретних фактичних обставин, які могли би свідчити про реальність події кримінального правопорушення.

З ухвали КАС від 14 березня 2024 року слідує, що оцінка заяви №20 в частині відповідності її змісту вимогам ст. 214 КПК, зокрема, щодо викладення у ній інформації, необхідної для внесення даних в ЄРДР, має здійснюватися у межах з`ясованої позиції суб`єкта оскарження з приводу причин бездіяльності.

В цій ситуації під час оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР слідчим суддею здійснено попередню оцінку (аналізу) змісту заяви/повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації про кримінальне правопорушення та з`ясовано, що наведені у зверненні обставини не містять у собі конкретних фактичних обставин, які могли би свідчити про реальність події кримінального правопорушення.

У зв`язку з чим, слідчий суддя погоджується з позицією суб`єкта оскарження вказаною у п.п. іі п. ІІ цієї ухвали, адже для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення, як слушно вказує прокурор, не зазначив конкретні обставини об`єктивної сторони можливого кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 367 КК ОСОБА_11 .

Отже, оскільки відсутні дані, які б достовірно свідчили про наявність події злочину відповідно до ст. 11 КК України, це вказує на відсутність підстав вважати, що прокурором вчинено бездіяльність, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшла висновку про необґрунтованість доводів скарги, тож в її задоволенні необхідно відмовити.

Тому, керуючись статтями 214, 303-307, 369-372, 376, 534 Кримінального процесуального кодексу України, Суд постановив :

відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_5 ,на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, оскільки Верховний Суд в постанові від 05 листопада 2020 року в справі № 757/2094/20-к вказав, що зі змісту рішення Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року № 4-р(ІІ)/2020 у справі № 3-180/2018(1644/18) вбачається, що воно ухвалене з метою забезпечення конституційного права на судовий захист особи, яка звертається до уповноважених державних органів із заявою, повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, а тому виходячи з аналізу положень цього рішення апеляційному оскарженню підлягає саме ухвала слідчого судді, якою відмовлено у задоволенні скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, повідомлення особи про кримінальне правопорушення, однак з урахуванням того, що відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові №5-16кс16 від 24 березня 2016 року, на особу, яка оспорює рішення слідчого судді, ухвалене з її викликом, але без її участі, приписи норми ч. 3 ст. 395 КПК України не поширюються, й така особа має дотримуватись загального правила апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України та того, що у випадку, коли слідчий суддя з посиланням на ч. 2 ст. 376 КПК Українипостановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється, відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеного у постанові від 27 травня 2019 року у справі № 461/1434/18, з дня оголошення резолютивної частини ухвали.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 17:00 год. 22 травня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1