Справа № 198/42/24
Провадження № 1-кп/0198/52/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2024 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в Юр`ївському районному суді Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.01.2024 за № 0000001, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м.Нікополь Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , одружений, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, із середньою освітою, не працює, не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

встановив :

ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення проти здоров`я особи, а саме умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_4 тяжкі тілесні ушкодження за наступних обставин.

Так, 30 грудня 2023 року о 18:30 годині потерпілий ОСОБА_4 вживав алкогольні напої на літньому майданчику магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » - АДРЕСА_3 , де також перебував ОСОБА_5 , з яким у ОСОБА_4 виникла словесна сварка, що розвинула між останніми неприязні стосунки.

В процесі словесного конфлікту у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, спрямований на заподіяння потерпілому ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень, задля реалізації якого ОСОБА_5 поїхав до себе додому та, взявши трубу металеву, повернувся до літнього майданчику магазину «Лілія» о 19:00 годині цього ж дня, де все ще знаходився ОСОБА_4 . Далі ОСОБА_5 , доводячи кримінальне правопорушення до кінця, діючи умисно і цілеспрямовано, при цьому усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у виді заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого та бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_4 , який, перебуваючи в положенні сидячи на лавці, почав підійматися, і умисно завдав йому один удар трубою металевою, яку тримав у своїй правій руці, в лобну частину голови зліва, тим самим спричинивши ОСОБА_4 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з переломом лобної кістки ліворуч з переходом на дно передньої черепної ямки, пневмоцефалії, струсу головного мозку, забійної рани в лівій лобній ділянці з переходом на тім`яну ділянку волосистої частини голови, які утворилися від дії тупих твердих предметів (предмета) і діяли по ударному механізму з місцем прикладання діючої сили у вищезазначену область.

Кримінальне правопорушення підлягає кваліфікації за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину визнав в повному обсязі та не заперечував спричинення потерпілому ОСОБА_4 згаданих вище тілесних ушкоджень і механізм їх заподіяння.

Час, місце, мотив вчинення кримінального правопорушення, інші обставини вчинення злочину, викладені в обвинувальному акті, ОСОБА_5 не спростовував, а навпаки їх підтвердив.

Учасники судового провадження не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, викладених вище, їх не оспорювали, правильно розуміючи при цьому зміст цих обставин. Сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження не виникає.

Беручи до уваги викладене, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, з урахуванням позитивної думки учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин вчинення злочину, оскільки вони ніким не оспорюються.

З урахуванням зазначеного вище суд вважає, що вина ОСОБА_5 в умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, доведена. Скоєне ОСОБА_5 підлягає кваліфікації за ч. 1 ст. 121 КК України.

Обираючи покарання для ОСОБА_5 суд, згідно зі ст.ст. 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_5 скоїв злочин, який відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким, раніше не судимий, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей 2010, 2012, 2019 та 2021 року народження, за місцем мешкання характеризується позитивно. При відсутності обтяжуючих покарання обставин, пом`якшуючими покарання обставинами для ОСОБА_5 суд визнав щире каяття, добровільне усунення заподіяної шкоди, шляхом надання потерпілому грошових коштів на лікування.

Слід зазначити, що ОСОБА_5 є суб`єктом кримінального правопорушення. Підстави вважати вчинення ОСОБА_5 злочину у стані неосудності відсутні.

Суд бере до уваги і досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, відповідно до якої ризик небезпеки ОСОБА_5 як для суспільства, так і для окремих осіб, ризик вчинення повторних кримінальних правопорушень ОСОБА_5 оцінюється як середній.

На думку органу з питань пробації виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства.

Ґрунтуючись на завданні Кримінального кодексу України, меті та загальних засадах призначення покарання, визначених у ст.ст. 1, 50, 65 КК України, беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, конкретні обставини справи, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд призначає покарання ОСОБА_5 в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки доходить переконання, що саме таке покарання буде не тільки карою, а також сприятиме виправленню ОСОБА_5 та попередженню вчинення ним та іншими особами нових злочинів.

Разом з тим, враховуючи крім тяжкості вчиненого злочину, особу ОСОБА_5 , конкретні обставини справи, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає можливим виправлення останнього без відбування покарання, застосовує до нього правила ст.ст. 75, 76 КК України, звільнивши ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням.

Процесуальні витрати, які підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 в дохід держави або на користь потерпілого, відсутні.

Цивільний позов по справі не поданий.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому за ч. 1 ст. 121 КК України обвинуваченні.

ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 121 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нових кримінальних правопорушень і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 протягом трьох років іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази трубу металеву, яка зберігається в Павлоградському РВП ГУНП в Дніпропетровській області, знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області.

Копію вироку вручити негайно прокурору та обвинуваченому.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_6