Справа №:755/3907/22
Провадження №: 1-кп/755/232/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" лютого 2024 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м. Києва, кримінальне провадження №0000333 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ковель Волинської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м.Києва надійшло кримінальне провадження №0000333 відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06.09.2022 року вирок Дніпровського районного суду м.Києва (головуючий - суддя ОСОБА_6 ) від 01.07.2022 року було скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

15.11.2022 року відповідно до вимог ст.35 КПК України автоматизованою системою документообігу суду вказані матеріали кримінального провадження визначені для проведення судового провадження головуючому - судді Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 18.11.2022 року по даному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду з письмовим клопотанням про повернення обвинувального акту, оскільки, на думку захисника, даний обвинувальний акт є таким, що суперечить вимогам ст.291 КПК України.

Так, в обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_3 обвинувачується у незаконному заволодінні транспортним засобом. Тобто його дії повинні кваліфікуватися за ч.1 ст.289 КК України, замість кваліфікації його дій в обвинувальному акті за ч.2 ст.289 КК України. Кваліфікуючи дії обвинуваченого за ч.2 ст.289 КК України, прокурор в обвинувальному акті не вказав жодну кваліфікуючу ознаку, передбачену ч.2 ст.289 КК України, оскільки ні виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, ні правова кваліфікація кримінального правопорушення, ні формулювання обвинувачення в обвинувальному акті не містять даних про заволодіння ОСОБА_3 транспортним засобом, вартість якого становить від 100 до 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, щоб давало підстави кваліфікувати відповідні дії за ч.2 ст.289 КК України.

Більш того, складаючи обвинувальний акт та кваліфікуючи його дії за ч.2 ст.289 КК України, вбачається, що сторона обвинувачення керувалась диспозицією статті 289 КК України в редакції Закону №2903-ІУ від 22.09.2005 року, яка передбачала таку кваліфікуючу ознаку, як завдання значної матеріальної шкоди, у той час як Законом №875-ІХ від 03.09.2020 року до вказаної норми були внесені зміни, і ця редакція діє ще з 25.09.2020 року.

Враховуючи викладене, захисник просить суд повернути прокурору обвинувальний акт.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання свого захисника, просив суд його задовольнити.

Учасники судового провадження не заперечували проти проведення підготовчого судового розгляду без участі потерпілого, який будучи неодноразово належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`являється, про причини неявки суду не повідомляє.

Вислухавши думки учасників судового провадження по викладених у ст.315 КПК України питаннях та клопотанню захисника, вивчивши обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, клопотання захисника, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Вимогами п.3 ч.3 ст.314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Згідно вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Обвинувачення згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України, - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Саме в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, має здійснюватися судовий розгляд, як це передбачено вимогами ст.337 КПК України.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскін проти Австрії» №9783/82 п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті.

У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94 п.52, рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії» №12969/94 п.58, рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії» №42780/98 п.34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» №29082/95 п.47).

Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94 п.52, рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» №29082/95 п.47).

Вказані вимоги закону, на думку суду, органом досудового розслідування не виконані.

Так, в порушення вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, в обвинувальному акті при викладені обвинувачення відносно ОСОБА_3 органом досудового розслідування зазначено, що останній обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України. При цьому прокурор в обвинувальному акті не вказав жодну кваліфікуючу ознаку, передбачену ч.2 ст.289 КК України, оскільки ні виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, ні правова кваліфікація кримінального правопорушення, ні формулювання обвинувачення в обвинувальному акті не містять даних про заволодіння ОСОБА_3 транспортним засобом, вартість якого становить від 100 до 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що давало підстави кваліфікувати відповідні дії за ч.2 ст.289 КК України.

Вищезазначені суперечності та неконкретність формулювання обвинувачення, на підставі якого обвинувальний акт у кримінальному провадженні направляється до суду, свідчить про те, що органом досудового розслідування не в повній мірі визначено коло обставин, що підлягають дослідженню та перевірці їх доказами під час судового розгляду та впливають на визначення правової кваліфікації даного кримінального правопорушення, що перешкоджає призначенню судового розгляду, під час якого передбачено оголошення обвинувального акту та роз`яснення суті обвинувачення, яке в такому формулюванні не може бути зрозумілим обвинуваченій особі, що тягне за собою порушення права на захист, оскільки обвинувальний акт є необхідним для підготовки до захисту. Наведене також позбавляє суд можливості визначити межі судового розгляду щодо обвинуваченого з огляду на положення ч.1 ст.337 КПК України.

Таким чином, дослідивши повно, всебічно та об`єктивно матеріали кримінального провадження та клопотання захисника, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні в порушення ч.2 ст.291 КПК України не містить чіткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення, які відповідали б вимогам п.13 ч.1 ст.3, ст.110 КПК України, а тому він підлягає поверненню прокурору для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі виявлених недоліків.

Дані висновки кореспондуються з позицією Київського апеляційного суду, яка знайшла своє відображення в ухвалі Київського апеляційного суду від 06 вересня 2022 року по справі №755/3907/22.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 91, 109, 110, 291, 293, 314, 315, 369-372, 376, 395 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору - задовольнити.

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000333 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, - повернути прокурору для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі виявлених недоліків.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Дніпровський районний суд м.Києва.

Суддя Дніпровського районного суду

м.Києва ОСОБА_1