ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/4881/23 Номер провадження 11-кп/814/1307/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого- ОСОБА_7

захисника- ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 лютого 2024 року у кримінальному провадженні № 0000607 від 26.06.2023,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 15 квітня 2024 року з одночасним визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн., з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, в разі внесення застави, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, стрільця 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого:

-21.05.2004 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ст.296-1, ч.2 ст.122 КК України до 2 років позбавлення волі, згідно ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;

-16.11.2005 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.1 ст.190, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до 2 років 3 місяців обмеження волі;

-13.01.2006 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст.190 КК України до 2 років обмеження волі;

-13.03.2008 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.3 ст.185. ч.2 ст.190 ст.ст.70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі , звільнений 24.02.2011 умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 18 днів;

- 13.07.2016 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до 5 років 9 місяців позбавлення волі, звільнений 15.05.2021 по відбуттю строку покарання;

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України.

Проаналізувавши можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, суд першої інстанції мотивував своє рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наявністю обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих кримінальних правопорушень, один з яких є тяжким і за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, наявністю ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На ухвалу суду захисник-адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою клопотання прокурора задовольнити частково та обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 або особисте зобов`язання.

Вказує, що судом не було враховано: особу обвинуваченого, який з 01.03.2022 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді кулеметника кулеметного відділення, позитивно характеризується та приймав участь у вихованні малолітніх дітей, що перебувають на його утриманні; міцність його соціальних зв`язків.

Вказує на відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_6 , перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

У відповідності до ч.2 ст.392 КПК України ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч.5 ст.394 КПК України зазначені вище ухвали суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 422-1 КПК України апеляційні скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, розглядаються не пізніш як через три дні після їх надходження до суду апеляційної інстанції.

Розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Зважаючи на те, що захисник ОСОБА_8 заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участі сторін, тому розгляд апеляційної скарги на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15.02.2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, на підставі ч.4 ст. 422-1 КПК України проводиться за участі сторін кримінального провадження.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Ухвалюючи рішення, суд, проаналізувавши можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч. 1ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК ст. 177 КПК України, які були встановлені під час застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перестали існувати.

Також, суд належним чином врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ч.4 ст.185 та ч.2 ст.190 КК України, а саме: в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану та заволодінні чужим майном зловживання довірою (шахрайстві), вчиненому повторно, за один з яких передбачена відповідальність, в разі доведення вини- до 8 років позбавлення волі, так як відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків.

Та разом з цим суд, посилаючись на ч.3 ст.183, ч.5 ст.182 КПК України, визначив заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн. з чим колегія суддів погоджується, оскільки саме такий розмір застави буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі захисника-адвоката ОСОБА_8 , що дані про особу обвинуваченого є такими, що дають всі підстави для застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не є слушними, оскільки під час апеляційного перегляду було встановлено, що кримінальні провадження відносно ОСОБА_7 наразі перебувають на розгляді в Лубенському міськрайонному суді Полтавської області, Миргородському міськрайонному суді Полтавської області, Пирятинському районному суді Полтавської області.

При цьому судом враховує, що ОСОБА_7 є особою, яка самовільно залишила військову частину, має не зняту та не погашену судимість, повторно вчинив умисні корисливі злочини, а під час перебування в розшуку вчинив нові корисливі кримінальні правопорушення, що в свою чергу вказує на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та на які посилається прокурор у своєму клопотанні.

Таким чином, судом першої інстанції у повній мірі досліджені обставини, за яких до обвинуваченого неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід і з такими висновками погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Отже, за висновком колегії суддів, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження, у зв`язку з чим не вбачається підстав для задоволення апеляційної скарги.

Приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування ухвали судді.

Керуючись ст.ст.376,405,407,422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 лютого 2024 року без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4