ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1440/23
Провадження №1-кс/477/188/24
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

21 лютого 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000054 від 03 лютого 2022 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, такої, що народилася в м. Миколаєві та фактично проживає в АДРЕСА_1 , зареєстрована за місцем проживання в АДРЕСА_2 , з вищою освітою, директора ТОВ «ДІ КОР-БУД», заміжньої, не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України

за участі: прокурора ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

05 лютого 2024 року старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 (далі слідчий) за погодженням з прокурором Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_8 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000054 від 03 лютого 2022 року за частиною п`ятою статті 191 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що слідчим відділом СУ ГУНП в Миколаївській області за фактом привласнення та розтрати бюджетних коштів, вчинених службовими особами КП ММР «Миколаївелектротранс» за попередньою змовою між собою 03 лютого 2022 року внесено відомості до ЄРДР за №0000054 та розпочато досудове розслідування за частиною третьою статті 191, частиною другою статті 364 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлений факт можливого привласнення грошових коштів державного бюджету, який мав місце у період з 16 вересня 2022 року по теперішній час, вчинене службовими особами КП «Миколаївелектротранс» ММР (), які діяли спільно та в інтересах третіх осіб, під час виконаних робіт за договором №288 від 16 вересня 2022 року із закупівлі послуг з благоустрою трамвайного полотна та прилеглої до нього території після проведення поточного ремонту у двох напрямках за адресою: місто Миколаїв, вулиця Потьомкінська від вулиці Садова до вулиці 3-я Слобідська.

01 лютого 2024 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому групою осіб за попередньою змовою в умовах воєнного стану в особливо великих розмірах.

На думку слідчого необхідність застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою обумовлена наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3. 4 частини першої статті 177 КПК України.

Наявність указаних ризиків слідчою обґрунтовується тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, має паспорт громадянина України для виїзду за кордон та з метою уникнення покарання може виїхати до іншої країни чи непідконтрольної Україні території. Також, слідча у поданому клопотанні вказує, що ОСОБА_8 , з метою прикриття своєї незаконної діяльності, може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, з огляду на те, що під час досудового розслідування не віднайдено усіх документів, а підозрювана маючи доступ до документів в силу своїх посадових обов`язків, оскільки перебуває на посаді директора товариства може знищити, сховати чи спотворити будь-які речі та документи, що свідчить про наявність ризиків, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 177 КПК України. Також, слідча ОСОБА_3 у поданому клопотанні посилається на наявність ризику, передбаченого пунктом 3 та 4 частини першої статті 177 КПК України, відповідно до яких ОСОБА_8 , з метою перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні, може впливати на свідків, які є працівниками ТОВ «Ді Кор Буд», де вона займає посаду директора, з огляду на що може використовувати свій авторитет та вплив, з метою надання ними певних показів. В підтвердження наявності ризику, передбаченого пунктом 4 частини першої статті 177 КПК України, слідча у поданому клопотанні посилається на те, що ОСОБА_8 дізнавшись про здобуті в ході досудового розслідування докази на обґрунтованість її підозри та виявлені під час слідства обставини злочину, в тому числі, що наявні у додатках до клопотання про застосування запобіжного заходу, може вживати заходи до перешкоджання досудового розслідування, шляхом впливу на осіб, які ще не допитані у цьому кримінальному провадженні.

Застосування до підозрюваної ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти зазначеним вище ризикам.

Крім того, в разі визначення судом застави, слідча у поданому клопотанні просила суд вийти за межі розміру застави, встановленої статтею 183 КПК України, з урахуванням особи ОСОБА_8 , яка підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, розмір спричиненої шкоди, а також те, що вчинення злочину супроводжувалося негативним враженням від безладдя та безкарності, що є виключним випадком, зважаючи на суспільно- політичну ситуацію в державі та проведення бойових дій на території України та визначити заставу у розмірі 2250033 грн з покладенням певних обов`язків на підозрювану ОСОБА_8 .

У судовому засіданні проголошено резолютивну частину ухвали.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримала клопотання слідчої ОСОБА_3 про застосування до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просила його задовольнити, указувала про існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4 частини першої статті 177 КПК України. Крім того просила долучити і відомості про доходи підозрюваної, з метою обґрунтування необхідності виходу за межі розміру застави, встановленої статтею 183 КПК України.

Підозрювана ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання слідчого. Зазначила, що підозра не обґрунтована, а дій, що зазначені у клопотанні слідчим направлених на змову та заволодіння грошовими коштами вона не вчиняла. Просила застосувати менш тяжкий запобіжний захід, зокрема нічний домашній арешт, так як має незадовільний стан здоров`я, про що долучила відповідні медичні документи.

Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на надуманість та необґрунтованість цього клопотання, а також на не доведеність ризиків належними та достатніми доказами. Вказував, що підозра повідомлена ОСОБА_8 не обґрунтована, докази здобуті органом досудового розслідування необґрунтовані та містять суб`єктивні припущення, просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого. Також посилався і на непомірний розмір застави, що слідчий просив визначити у якості альтернативного запобіжного заходу.

Адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні також просила відмовити у задоволенні клопотання слідчої ОСОБА_3 , посилаючись на необґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри, з огляду на те, що на даний час акти на виконання договору з приводу якого здійснюється досудове розслідування сторонами не підписано, тому на виконання допущених порушень може бути усунуто усі недоліки. Також вказувала і про те, що жодних претензій щодо якості виконаних робіт у замовника в особі міської ради немає, а полотно трамвайних колій та прилегла до них територія виконано з матеріалів (плитки), щодо якої малися відповідні висновки експертиз. Також посилається на стан здоров`я підозрюваної, та належну процесуальну поведінку останньої, що свідчить про відсутність підстав для застосування до неї найсуворішого запобіжного заходу, а розмір застави, що зазначений слідчим у клопотанні належними чином не обґрунтований та є непомірним для підозрюваної.

Заслухавши позиції учасників судового провадження, дослідивши докази по заявленому клопотанню та скарзі, слідчий суддя встановив наступне.

Відповідно до витягу з кримінального провадження №0000054 від 01 лютого 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 лютого 2022 року внесено відомості про кримінальне правопорушення, кваліфіковане за частиною третьою статті 191 КК України за фактом ймовірного привласнення та розтрати бюджетних коштів, вчинених службовими особами КП ММР «Миколаївелектротранс» за попередньою змовою між собою, а також за фактом зловживання службовим становищем службовою особою всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки при здійсненні поточного ремонту трамвайного полотна та прилеглої до нього території по вул. Потьомкінській в м. Миколаєві.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 , який володіє 100% часток у Статутному капіталі, ТОВ «ДІ КОР-БУД» будучи його засновником та кінцевим бенефіціарним власником та відповідно до частини третьої 18 КК України визначений як службова особа, використовуючи свої повноважені, призначив на посаду директора товариства ОСОБА_8 , яка у свою чергу виконуючи організаційно-розпорядчі і адміністративно-господарські функції, в силу положень частини третьої 18 КК України також визначена як службова особа.

В серпні 2022 року, ОСОБА_9 , володіючи достатніми знаннями, маючи достатній досвід здійснення підприємницької діяльності, набувши широких особистих та ділових зв`язків та володіючи організаторським здібностями, керуючись корисливим мотивом та переслідуючи мету незаконного збагачення, вирішив заволодіти чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем. При цьому, ОСОБА_9 визначив предметом злочинних посягань кошти комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» (далі КП ММР «Миколаївелектротранс»), які підприємство планувало виділити на роботи з благоустрою трамвайного полотна та прилеглої до нього території після проведення поточного ремонту у двох напрямках за адресою: м. Миколаїв, вул. Потьомкінська від вул. Садова до вул. 3-я Слобідська.

Реалізуючи злочинний умисел, спрямований на досягнення кінцевого корисливого результату, ОСОБА_9 з метою уникнення викриття його протиправних дій правоохоронними органами, вирішив здійснити ретельну підготовку до вчинення задуманого ним злочину та залучити до його вчинення працівників ТОВ «ДІ КОР-БУД» та інших осіб з відповідними професійними навичками, з якими він підтримує довірчі відносини.

Діючи відповідно до розробленого ним плану вчинення злочину, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 12 вересня 2022 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_9 , розуміючи, що самостійно не зможе вчинити задуманий ним злочин, залучив до вказаної злочинної діяльності директора підприємства ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , яка на той момент ще не була працівником ТОВ «ДІ КОР-БУД», однак фактично виконувала функції спеціаліста з проектно-кошторисної документації, довів останнім деталі задуманого ним злочину щодо заволодіння коштами КП ММР «Миколаївелектротранс». Вказані особи усвідомлювали суспільно небезпечний характер дій, що вчиняється ними особисто, а також іншими співучасниками, і дали добровільну згоду на заволодіння коштами КП ММР «Миколаївелектротранс», які підприємство планувало виділити на роботи з благоустрою трамвайного полотна та прилеглої до нього території після проведення поточного ремонту у двох напрямках за адресою: м. Миколаїв, вул. Потьомкінська від вул. Садова до вул. 3-я Слобідська.

16 вересня 2022 року між КП ММР «Миколаївелектротранс» та ТОВ «ДІ КОР-БУД» укладено договір №288 на надання послуг з благоустрою трамвайного полотна та прилеглої до нього території після проведення поточного ремонту на загальну суму 16 750 386, 24 грн в порушення вимог Закону України «Про публічні закупівлі» в частині проведення аналізу пропозицій середньо ринкової вартості товарів та без дотримання максимальної економії та ефективності як основних принципів публічних закупівель. При виконанні вказаного договору службовими особами ТОВ «ДІ КОР-БУД» завищено вартість наданих послуг, шляхом виготовлення документів зі штучним завищенням ціни на використанні будівельні матеріали та транспортні послуги, внесенням до кошторисної документації недостовірних відомостей щодо роботи машин та механізмів, об`ємів використаних матеріалів, використання матеріалів неналежної якості.

При цьому, вказані особи були обізнані про дії один одного і направляли свої зусилля на досягнення єдиного для всіх злочинного результату, усвідомлювали суспільно небезпечний характер своїх дій та дій інших учасників, при цьому організатор злочину ОСОБА_9 та виконавець ОСОБА_8 бажали настання злочинного результату, а пособник ОСОБА_10 усвідомлювала, що вона своїми діями сприяє вчиненню злочину та свідомо допускала його вчинення та настання злочинного результату.

За встановлених досудовим розслідуванням обставин вбачається, що група осіб за попередньою змовою у складі організатора ОСОБА_9 , виконавця ОСОБА_8 та пособника ОСОБА_10 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи протиправний характер свого діяння та настання негативних наслідків, бажаючи або ж свідомо допускаючи їх настання, зловживаючи своїм службовим становищем, заволоділи грошовими коштами, перерахованими КП ММР «Миколаївелектротранс» для виконання робіт з надання послуг з благоустрою трамвайного полотна та прилеглої до нього території після проведення поточного ремонту у двох напрямках за адресою: м. Миколаїв, вул. Потьомкінська від вул. Садова до вул 3-я Слобідська, на загальну суму 4 498 624,81 грн., що завдало шкоду комунальному підприємству на зазначену суму та є особливо великим розміром, оскільки більше ніж в 600 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.

За викладеного, ОСОБА_8 , займаючи посаду директора ТОВ «ДІ КОР-БУД», діючи умисно у складі групи осіб за попередньою змовою, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, усвідомлюючи та бажаючи настання негативних заволоділа грошовими коштами КП ММР «Миколаївелектротранс» шляхом зловживання службової особою своїм службовим становищем, вчинене в умовах воєнного стану в особливо великих розмірах.

Зі змісту повідомлення про підозру від 01 лютого 2024 року, вбачається, що цього ж дня ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому групою осіб за попередньою змовою в умовах воєнного стану в особливо великих розмірах, яка з дотриманням положень статті 278 КПК України їй вручена.

Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, дійшов висновку про причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого діяння, що може містити ознаки злочину, в якому вона підозрюється.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_8 злочину, зазначеного у повідомленні про підозру, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема:

Договором №288 від 16 вересня 2022 року, укладеним між ТОВ «ДІ КОР-БУД» та КП ММР «Миколаївелектротранс», Локальним кошторисом на будівельні роботи та Підсумкову відомість ресурсів до локального кошторису із завищеними цінами на плити тротуарні фігурні вартістю 800,70 грн. за м2; Актом приймання виконаних будівельних робіт за травень 2023 року (Форма КБ-2в) від 15 травня 2023 року та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма № КБ-3) від 15 травня 2023 року; Протоколами випробувань бетонної плитки: протокол випробувань ПП «ЦЕГЛА-РІЧ» №84/2001 від 20 січня 2023 року, за результатами яких було встановлено, що середня міцність серії зразків становить 23,5 МПа, що відповідає класу В15; протокол ТОВ «БК ОПОРА» №85/2023к від 23 лютого 2023 року, за результатами яких було встановлено, що середня міцність партії становить 29,0 МПа, що відповідає фактичному класу В20; протокол ТОВ «БК ОПОРА» №85/2023к від 23 лютого 2023 року, за результатами яких було встановлено, що середня міцність партії становить 29,0 МПа, що відповідає фактичному класу В25, при коефіцієнті варіації 8 %; Допитом свідка ОСОБА_11 ; Копією технічного паспорту №255 від 20 січня 2023 року, виданого від імені ТОВ «КРУГ-БУДКОМПЛЕКТ» та відповіддю ТОВ «КРУГ-БУДКОМПЛЕКТ» №91 від 06 грудня 2022 року про те, що технічний паспорт №255 вказаним підприємством не видавався; Висновком експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення комплексної судової експертизи матеріалів, речовин та виробів та судової будівельно-технічної експертизи № 23520/23-34/23608/23-47 від 11 жовтня 2023 року, згідно з яким зразки плитки не відповідають вимогам ДСТУ за показниками водопоглинання та класу міцності бетону та не можуть бути використані для улаштування трамвайного полотна та прилеглої до нього території, суміщеної з проїзною частиною по вул. Потьомкінській від вул. Садова до вул. 3-я Слобідська у місті Миколаєві; Висновком судової будівельно-технічної експертизи №СЕ-19/115-23/14649-БТ від 14 грудня 2023 року, проведеної Миколаївським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, згідно з яким обсяги та вартість робіт з надання послуг з благоустрою трамвайного полотна та прилеглої до нього території після проведення поточного ремонту у двох напрямках за адресою: м. Миколаїв, вул. Потьомкінська від вул. Садова до вул 3-я Слобідська, за договором №288 від 16 вересня 2022 року, не відповідають об`єму та вартості робіт, зазначених в вищевказаних Акті приймання виконаних будівельних робіт за травень 2023 року (Форма КБ-2в) від 15 травня 2023 року та Довідці про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма № КБ-3) від 15 травня 2023 року, у зв`язку з використанням плит бетонних тротуарних фігурних вартістю 2 988 377,03 грн., які не відповідають вимогам ДСТУ, а також вартості робіт з їх улаштування на суму 1 510 247,78 грн; Протоколом огляду документів від 04 грудня 2023 року, в ході якого оглянуто вилучені в ході обшуку у ФОП ОСОБА_12 накладні на відпуск плитки «Хвиля» 80 мм на адресу ТОВ «ДІ КОР-БУД» в 2022-2023 роках; Протоколом про результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж №3915 від 18 липня 2023 року, розмова ОСОБА_10 з ОСОБА_13 за 25 квітня 2023 року, де вони обговорюють, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 давали вказівку зробити кошторис на 16-20 мільйонів по Потьомкінській, бо в них все домовлено; Протоколом про результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж № НОМЕР_1 від 05 травня 2023 року: розмова ОСОБА_8 з ОСОБА_12 за 31 січня 2023 року, де вони обговорюють домовленість між ОСОБА_9 та ОСОБА_12 щодо вартості плитки, а також відсутність належних бухгалтерських документів; розмова ОСОБА_8 з ОСОБА_9 за 01 лютого 2023 року з приводу бетонної плитки та попередніх домовленостей ОСОБА_9 з ОСОБА_12 ; розмова ОСОБА_8 з ОСОБА_14 (бухгалтер ОСОБА_12 ) за 06 лютого 2023 року, з приводу вартості плитки та зазначають, що найперші домовленості між ОСОБА_12 та ОСОБА_9 були 16 серпня 2022 року за ціною 200 грн. за м2; Протоколом огляду предмету від 13 січня 2023 року, в ході якого оглянуто диск з інформацією з мобільного телефону ОСОБА_14 , де міститься переписка з працівниками ТОВ «ДІ КОР-БУД» ОСОБА_8 , ОСОБА_15 (починаючи з серпня 2022 року) щодо виготовлення плитки, а також з ОСОБА_12 , що підтверджує факт виготовлення ОСОБА_12 бетонної плитки для ТОВ «ДІ КОР-БУД» та силу частини третьої статті 132 КПК України, частини другої статті 177 КПК України є підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і запобіжного заходу.

При цьому, з огляду на заперечення захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що надані ними слідчому судді під час розгляду клопотання, слід роз`яснити, що слідчим суддею не оцінювалися докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, тобто на даному етапі провадження не вирішувалися ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Згідно частини першої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За положеннями процесуального законодавства України, що застосовуються з урахуванням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та відповідної практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), окремі положення яких можна екстраполювати на норми національного законодавства, що не містять однозначного регулювання спірних питань, вбачається, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані статтею 5 Конвенції, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до частини першої та другої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Разом з тим, частиною четвертою статті 194 КПК України визначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого їй кримінального правопорушення, слідчим суддею досліджена вище та за встановлених обставин така підозра є вочевидь обґрунтованою.

Вирішуючи питання щодо наявності передбачених частиною першою статті 177 КПК України ризиків, слідчий суддя визнає доведеними обставинами те, що існують передбачені статтею 177 КПК України ризики, зокрема, того, що підозрювана перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків.

Про наявність існування ризику, що підозрювана ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду свідчать вагомість доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення та тяжкість покарання, передбаченого санкцією частини п`ятої статті 191 КК України, а також характер інкримінованого підозрюваній злочину, вчинення такого групою осіб з чітким наміром вчинення злочину, залучення до злочину широкого кола осіб, в тому числі й не виключено, що серед органів державної влади, корисливий мотив, наявність паспорту громадянина України для виїзду за кордон, що підтверджує існування ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

Також, слідчим та прокурором доведено існування іншого ризику, передбаченого частиною першої статті 177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_8 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як наразі проводиться ряд слідчих (розшукових) дій для встановлення та документування протиправних дій ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 та інших причетних осіб, оскільки під час проведення обшуків не відшукано та не вилучено всіх необхідних документів, та місцезнаходження яких на даний час встановлюється. З метою приховання злочинної діяльності працівниками ТОВ «Ді Кор Буд» виготовлюються і надаються недостовірні документи, щодо якості придбаних товарів, що у сукупності вказує на існування ризику, передбаченого пунктом 2 частини першої статті 177 КПК України.

Ризик, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, який полягає у незаконному впливі на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні підтверджується тим, що додані до клопотання матеріали кримінального провадження містять справжні анкетні дані свідків, що може призвести до впливу на них шляхом умовлянь або погрожувань, у тому числі шляхом схиляння до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують її, чим перешкоджати встановленню істини у провадженні, чи взагалі схиляння до відмови давати свідчення, чи їх спотворення на користь підозрюваної.

Зазначений ризик підтверджується також і тією обставиною, що ОСОБА_8 й на даний час продовжує працювати на посаді директора ТОВ «Ді Кор Буд» та може використовувати свій авторитет та службове становище для впливу на таких осіб з метою надання ними необхідних для неї показань або ж їх ненадання, перекручування чи спотворення дійсних обставин справи.

На даному етапі кримінального провадження ризик впливу на свідків існує до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та їх дослідження, й тому встановлення ймовірного впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність.

Оцінюючи обґрунтованість даного ризику, суд виходить із передбаченої кримінальним процесуальним законом процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (стаття 23, 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина четверта статті 95 КПК України), оскільки жоден доказ не має наперед встановленої сили.

За таких обставин, з урахуванням стадійності кримінального провадження слідчий суддя погоджується з тим, що доведеним є ризик незаконного впливу підозрюваною ОСОБА_8 на осіб, які є свідками в даному кримінальному провадженні, з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

Ризик, передбачений пунктом 4 частини першої статті 177 КПК України слідчий суддя вважає не доведений органом досудового розслідування, оскільки клопотання у цій частині не містить жодного обґрунтування та дублює обґрунтування ризику, означеного пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України.

Аналізуючи обставини, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень статті 178 КПК України, слідчий суддя, окрім вищевикладеного враховує також і те, що підозрювана ОСОБА_8 є заміжньою, проживає разом з чоловіком, має зареєстроване місце проживання, постійне місце роботи, що вказує на досить міцні соціальні зв`язки підозрюваної. За відомостями, що долучені учасниками судового провадження вбачається, що ОСОБА_8 має також задовільний майновий стан, відсутність у неї інших підозр у вчиненні кримінальних правопорушень, дотримання нею належної процесуальної поведінки під час досудового розслідування. Також слідчим суддею враховується і стан здоров`я підозрюваної, а саме її неодноразове лікування у закладі охорони здоров`я, що підтверджується відповідними медичними документами долученими до клопотання.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, необхідного для запобігання існуючим ризикам, слідчий суддя враховує таке.

Згідно із частиною першою статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки.

Тобто, застосування такого запобіжного заходу можливе не тільки за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення особою злочину та ризиків, а й у разі неможливості зменшити наявні ризики до розумних меж через застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» ЄСПЛ зазначив, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається.

У справі «Хайредінов проти України» ЄСПЛ вказав, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Тобто суд повинен розглядати питання, чи взяття особи під варту є конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

У справах «Лабіта проти Італії» та «Харченко проти України» ЄСПЛ зазначив, що ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання проте, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

У всіх випадках, коли ризику ухилення підозрюваного від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).

Разом з тим, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд, крім інших обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При цьому, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ особиста свобода повинна бути правилом, а позбавлення свободи до рішення суду суворим винятком. При цьому сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Частиною третьою статті 176 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість злочину, спосіб його вчинення та наслідки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній ОСОБА_8 у разі визнання її винуватою, конкретні обставини кримінального провадження та характер інкримінованих їй дій, дані про особу підозрюваної, а саме: її вік, стан здоров`я, сімейний стан, соціальні зв`язки, спосіб життя взагалі, зокрема те, що остання офіційно працевлаштована, отримує дохід, має родинну, має зареєстроване місце проживання де мешкає з родиною вже тривалий час, вперше притягається до кримінальної відповідальності, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що запобігти існуючим ризикам, окрім як застосуванням такого виняткового запобіжного заходу неможливо.

Обираючи запобіжний захід, що не пов`язаний з триманням під вартою, слідчий суддя враховує і те, що застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді домашнього арешту, з урахуванням характеру інкримінованого їй кримінального правопорушення, не відповідатиме ефективності здійснення досудового розслідування, з огляду на ті обставини, що ОСОБА_8 працює на посаді директора ТОВ «Ді Кор Буд» та в силу службових обов`язків та необхідності забезпечення матеріального достатку для свого проживання має необхідність у відвідуванні роботи; періодично перебуває на лікуванні, що потребує відвідування лікарняних установ, у томі числі, й з метою госпіталізації, що унеможливить належне виконання вказаного запобіжного заходу.

У свою чергу, враховуючи зазначене, а також склад кримінального правопорушення, розмір збитків завданих кримінальним правопорушенням, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді застави.

Відповідно до частини першої статті 182 КПК застава є одним із запобіжних заходів, який полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (а саме постановою КМУ від 11 січня 2012 року №15) з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

За частинами четвертою та п`ятою статті 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При цьому, визначення розміру застави віднесено до виключної компетенції слідчого судді, з огляду на що доводи слідчого щодо можливості визначення застави підозрюваній ОСОБА_8 у певному розмірі не є наперед прийнятною для слідчого судді.

За частиною шостою статті 182 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, який не тримається під вартою, не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

При визначенні розміру застави відносно підозрюваної ОСОБА_8 з огляду на приписи статті 182 КПК України, слідчим суддею враховується спосіб її життя, а саме відсутність у неї нерухомого майна; відсутність високого доходу, за рахунок якого, остання мала б можливість сплатити заставу у розмірі, зазначеному слідчим у поданому клопотанні; відомостей про те, що спосіб життя підозрюваної ОСОБА_8 вказує на наявність у неї для цього засобів та можливостей, органом досудового розслідування не надано та слідчим суддею не встановлено.

Також, слідчий суддя враховує роль підозрюваної у кримінальному правопорушенні та характер вчиненого кримінального правопорушення, в якому вона підозрюється, а також той факт, що злочин вчинено в умовах воєнного стану, що у сукупності свідчить про відсутність підстав для виходу за межі розміру застави визначеного частиною п`ятою статті 182 КПК України, однак з урахуванням тієї обставини, що шкода завдана протиправними діями становить особливо великий розмір, тому вбачається наявність підстав для визначення такого розміру застави у максимальному розмірі, передбаченому пунктом 3 цієї частини.

Враховуючи встановлені слідчим суддею обставини, щодо майнового стану підозрюваної, наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, розмір шкоди спричиненої кримінальним правопорушенням, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків на рівні 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, з урахуванням даних про особу підозрюваної, (відсутності відомостей щодо спроб останньої ухилятися від органів досудового розслідування та суду, з урахуванням стану здоров`я ОСОБА_8 , наявності у неї міцних соціальних зв`язків), слідчий суддя вважає, що, не зважаючи на підозру у вчиненні тяжкого злочину та передбачене за нього покарання, вірогідність ухилення підозрюваної від виконання процесуальних обов`язків не є надто високою, у зв`язку з чим до неї може бути застосований інший, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме застава з покладенням певних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України, що зможе запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків і належної поведінки. Саме такий запобіжний захід, на думку слідчого судді, буде відповідати тяжкості кримінального правопорушення й даним про особу підозрюваної, а також буде пропорційним тим ризикам, які об`єктивно існують.

Керуючись статтями 131-132, 176-179, 182, 193, 194, 205, 309, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді застави, визначивши її в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 906 900 (дев`ятсот шість тисяч дев`ятсот) гривень.

Покласти на підозрювану ОСОБА_8 на строк до 20 квітня 2024 року включно наступні обов`язки:

прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та місця роботи;

не відлучатися із м. Миколаєва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

утриматися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у цьому кримінальному провадженні з приводу обставин кримінального правопорушення, крім випадків участі у проведенні слідчих (розшукових) дій у даному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваній, що не пізніше п`яти днів з дня застосування запобіжного заходу у виді застави вона зобов`язана внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, слідчому судді. З моменту застосування запобіжного заходу у виді застави, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, підозрювана зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

Роз`яснити заставодавцю (у разі внесення ним застави), що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. Також заставодавцю роз`яснюється, що у разі внесення ним застави, на нього покладається обов`язок забезпечити належну поведінку підозрюваної та її явку за викликом.

Роз`яснити підозрюваній та заставодавцю, що в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрювана, будучи належним чином повідомлена, не з`явилася за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомила про причини своєї неявки, або якщо порушила інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню ГУНП в Миколаївській області після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали та покладених на підозрювану обов`язків покласти на прокурорів Миколаївської обласної прокуратури, що здійснюють процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000054 та слідчих, які здійснюють у ньому досудове розслідування.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_16

Повний текст ухвали оголошено

23 лютого 2024 року о 12 годині 40 хвилин.