Справа № 750/6063/24
Провадження № 1-кс/750/2226/24
У Х В А Л А

09 травня 2024 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові клопотання слідчого СВ ЧРУП ГУНП в Чернігівській області про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005650 від 27.10.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

07.05.2024 через канцелярію суду надійшло клопотання слідчого СВ ЧРУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , в якому слідчий просить накласти арешт та заборонити фізичним та юридичним особам користуватися та розпоряджатися житловим будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 158,7 кв.м., з належною земельною ділянкою з кадастровим номером :02:003:0064, який на праві приватної власності на даний час належить ОСОБА_5 .

Слідчий в судове засідання не з`явився, в поданому клопотанні просив проводити судове засідання за його відсутності.

З метою забезпечення арешту майна розгляд клопотання відбувається без повідомлення власника майна на підставі ч.2 ст. 172 КПК України.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про арешт майна підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

В провадженні СВ ЧРУП ГУНП в Чернігівській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005650 від 27.10.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що до ЧРУП ГУНП в Чернігівській області надійшло повідомлення від ОСОБА_6 , за фактом шахрайських дій відносно його майна з боку групи осіб, які діяли за попередньою змовою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.08.2016 ОСОБА_7 , діючи від імені доньки ОСОБА_5 на підставі довіреності, посвідченої 12.07.2016 за № 2798н віце-консулом Генерального консульства України в Мілані ОСОБА_8 здійснив продаж ОСОБА_9 земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0064 разом з житловим будинком, загальною площею 158,7 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому, 02.09.2016 ОСОБА_9 продав ОСОБА_6 земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0064 разом з житловим будинком, загальною площею 158,7 кв.м, загальною вартістю 281472 грн. 00 коп. за адресою: АДРЕСА_1 .

В січні 2019 року ОСОБА_5 звернулася до Бородянського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 03.04.2023, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 20.11.2023 позов був задоволений частково. Визнані недійсними договори купівлі продажу житлового будинку та земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0064 за адресою: АДРЕСА_1 , укладені 09.08.2016 між ОСОБА_5 від імені якої діяв ОСОБА_7 на підставі довіреності, посвідченої 12.07.2016 за № 2798н віце-консулом Генерального консульства України в Мілані, та ОСОБА_9 . Витребувано на користь ОСОБА_5 з незаконного володіння ОСОБА_6 житловий будинок, загальною площею 158,7 кв.м. та земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0064 за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час розгляду цивільної справи в суді першої інстанції була призначена судово-почеркознавча експертиза. Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/111-21/3819-ПЧ від 11.03.2021рукописник запис « ОСОБА_5 » та підпис від імені ОСОБА_5 у графі «Підпис» у довіреності, посвідченої 12.07.2016 за № 2798н віце-консулом Генерального консульства України в Мілані, виконано не ОСОБА_5 , а іншою особою.

Постановою слідчого від 09.11.2022 житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 158,7 кв.м., з належною земельною ділянкою з кадастровим номером :02:003:0064 були визнані речовим доказом.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.04.2023 на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 158,7 кв.м., з належною земельною ділянкою з кадастровим номером :02:003:0064 накладено арешт із забороною права розпоряджатись вказаним майном ОСОБА_6 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 158,7 кв.м., з належною земельною ділянкою з кадастровим номером :02:003:0064, площею 0,127 га, зареєстровано за ОСОБА_5 .

Обґрунтовуючи доцільність арешту майна, слідчий у клопотанні зазначив, що метою накладення арешту є збереження речових доказів у вигляді житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , з належною земельною ділянкою з кадастровим номером :02:003:0064, площею 0,127 га, оскільки вказана нерухомість використовувалася як об`єкт вчинення кримінального правопорушення, оскільки з метою їх заволодіння вчинявся злочин. Незастосування заборони будь - кому розпоряджатися зазначеним нерухомим майном може призвести у подальшому до знищення нежитлової будівлі та незаконного будівництва на землях , які для цього не призначені, до подальшої передачі майна, а саме його продажу та відчуження, може перешкодити повному та всебічному розслідуванню усіх обставин скоєного кримінального правопорушення, знищенню усіх слідів вчиненого кримінального правопорушення, крім того, незастосування цього заходу зумовить труднощі чи неможливість забезпечення повернення нерухомості у комунальну власність.

Відповідно до частини першої статті 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

За змістом процесуальних положень, закріплених у частинах першій та другій статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів ( п.1 ч.2 ст. 170 КПК України).

Частиною третьою статті 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Одночасно з цим, відповідно до приписів статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За змістом статті 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності, згідно якої позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя серед іншого повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (п.п.5,6 ч. 2 ст. 173 КПК України).

З досліджених в судовому засіданні матеріалів вбачається, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває чотири роки. На переконання слідчого судді цього часу було більше аніж достатньо, щоб провести ретельне та ефективне досудове розслідування за зверненням ОСОБА_6 , перевірити доводи викладені у його заяві та встановити коло осіб, причетних до вчинення вказаного злочину. Проте, за чотири роки досудового розслідування жодній особі не було висунуто підозри у даному кримінальному провадженні. Матеріали кримінального провадження не містять доказів участі ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України. Фактично звернення слідчого з клопотанням про накладення арешту на вказані об`єкти нерухомості, спрямоване на обмеження права власності ОСОБА_5 , яка є законним володільцем вказаної нерухомості, що було підтверджено в тому числі і судовими рішеннями у цивільній справі за її позовом. Слідчий суддя приймає до уваги те, що позитивне вирішення клопотання слідчого про арешт майна вкрай негативно може позначитися на використанні належних законному власнику правомочностей щодо володіння, розпорядження та користування вказаним майном. При зверненні до слідчого судді з клопотанням слідчим не взяті до уваги приписи ч.12 ст. 170 КПК України, які не допускають заборони використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні. Тобто, ОСОБА_5 , як законний володілець, вказаного житлового будинку в силу закону має право користування ним.

Частиною 11 ст. 170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Проте, у клопотанні слідчий не наводить конкретних обставин, які можуть вказувати на те, що невжиття заходів арешту майна може призвести до знищення нежитлової будівлі та незаконного будівництва на землях , які для цього не призначені, до подальшої передачі майна, а саме його продажу та відчуження, між тим, як в ході чотирьох років досудового розслідування вказане питання не виникало. Залишається незрозумілим посилання слідчого у клопотанні на те, що незастосування арешту майна зумовить труднощі чи неможливість забезпечення повернення нерухомості у комунальну власність, оскільки мова йде про приватну власність.

Зважаючи на викладене, у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 131, 170, 172,173 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання слідчого СВ ЧРУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту та заборони фізичним та юридичним особам користуватися та розпоряджатися житловим будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 158,7 кв.м., з належною земельною ділянкою з кадастровим номером :02:003:0064, який на праві приватної власності на даний час належить ОСОБА_5 , - відмовити.

Копію ухвали направити слідчому, власнику арештованого майна.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_10