17.04.2024 Провадження по справі № 1-кп/940/102/24
Справа № 940/348/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тетієві кримінальне провадження № 0000620 від 14.02.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Стадниця Тетіївського району Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з професійно-технічною освітою, неодруженого, військовослужбовця за призовом по мобілізації, якого увільнено від займаної посади, старшого солдата, раніше судимого вироком Тетіївського районного суду Київської області від 31.01.2024 року за ч. 3 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, від відбування якого звільнений на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Так, 24.02.2022 року старшого солдата ОСОБА_4 , призваного на військову службу на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», призначено на посаду водія кулеметного взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 та наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 32 від 30.01.2023 звільнено із посади водія кулеметного взводу 1 механізованого батальйону та призначено на посаду оператора 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону.

У подальшому, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.10.2023 № 295 старший солдат ОСОБА_4 вважається таким, що перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 .

Старший солдат ОСОБА_4 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 4, 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зобов`язують його свято i непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованими та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.

Однак, у порушення вищевказаних норм законодавства України, старший солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання вирішив стати на злочинний шлях та вчинити кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що адміністративне правопорушення це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За вчинення адміністративного правопорушення до особи застосовується адміністративне стягнення, одним із видів якого є позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Таким чином, позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами, одночасно припиняє реалізацію вказаного права особою, до якої застосовано цей вид адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Обов`язковість судового рішення, згідно із ст. 129 Конституції України, є однією з основних засад судочинства. Як установлено у ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Так, 17.10.2023 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 066292 від 14.09.2023 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, протоколу про адміністративне правопорушення серії НОМЕР_2 від 14.09.2023 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, винесено постанову у справі № 357/11604/23, яка набрала законної сили 27.10.2023, та відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Проте, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність судового рішення про позбавлення права керування транспортними засобами, яке набрало законної сили, будучи ознайомленим з ним, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, діючи умисно 02.12.2023 о 20:15 керував автомобілем «ВАЗ 21099020», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та рухався по АДРЕСА_3 , де був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, та відповідно стосовно ОСОБА_4 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 02.12.2023 серії ББА № 553530, та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Окрім цього, ОСОБА_4 достовірно знаючи про наявність судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення його права керування транспортними засобами, будучи ознайомленим з ним, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вказаних вище норм законодавства, з метою невиконання рішення суду, діючи умисно, 18.12.2023 о 19:35 керував автомобілем «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_4 , та рухався в АДРЕСА_4 , де був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів 3 України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, та відповідно стосовно ОСОБА_4 винесено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 018976 від 18.12.2023 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 017215 від 18.12.2023 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, які направлено на розгляд до Тетіївського районного суду Київської області. 31.01.2024 Тетіївським районним судом Київської області, за результатами розгляду протоколів винесено постанову у справі № 940/1557/23, яка набрала законної сили 13.02.2024, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на п`ять років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Крім цього, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення його права керування транспортними засобами, будучи ознайомленим ним, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вказаних вище норм законодавства, з метою невиконання рішення суду, діючи умисно, 31.12.2023 о 09:25 керував автомобілем «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_4 , та рухався автодорогою М-05 зі сполученням Київ-Одеса, де на 78 км був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, та відповідно стосовно ОСОБА_4 винесено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 425850 від 31.12.2023 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 425556 від 31.12.2023 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, які направлено на розгляд до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області. 19.02.2024 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, за результатами розгляду вказаних протоколів винесено постанову у справі № 357/1332/24, яка набрала законної сили 01.03.2024, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на п`ять років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Крім цього, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення його права керування транспортними засобами, будучи ознайомленим з ним, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вказаних вище норм законодавства, з метою невиконання рішення суду, діючи умисно, 02.01.2024 о 13:30 керував автомобілем «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_4 , та рухався вул. Київська в м. Тетіїв, де був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, та відповідно стосовно ОСОБА_4 винесено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 018978 від 02.01.2024 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 018977 від 02.01.2024 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, які направлено на розгляд до Тетіївського районного суду Київської області. Також ОСОБА_4 03.01.2024 о 17:59 керував автомобілем «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_4 , та рухався вул. Соборна, м Тетіїв, де був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, та відповідно стосовно ОСОБА_4 винесено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 018903 від 03.01.2024 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 018916 від 03.01.2024 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, які направлено на розгляд до Тетіївського районного суду Київської області. 13.02.2024 Тетіївським районним судом Київської області, за результатами розгляду вказаних протоколів, винесено постанову у справі № 940/26/24, яка набрала законної сили 26.02.2024, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на п`ять років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Крім цього, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність судового рішенн, яке набрало законної сили, про позбавлення його права керування транспортними засобами, будучи ознайомленим з ним, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вказаних вище норм законодавства, з метою невиконання рішення суду, діючи умисно, 13.02.2024 о 16:47 керував мопедом «HONDA DIO», не зареєстрованим в сервісному центрі МВС України у встановленому законом порядку, та рухався по АДРЕСА_5 , при цьому не користувався засобом пасивної безпеки, а саме мотошоломом, де був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, та відповідно стосовно ОСОБА_6 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 13.02.2024 серії НОМЕР_5 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Також, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення його права керування транспортними засобами, будучи ознайомленим з ним, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вказаних вище норм законодавства, з метою невиконання рішення суду, діючи умисно, 13.02.2024 о 16:46 керував мопедом «HONDA DIO», без номерного знаку, та рухався по АДРЕСА_5 , де був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, та відповідно стосовно ОСОБА_4 винесено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 018911 від 13.02.2024 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, який направлено на розгляд до Тетіївського районного суду Київської області. 05.03.2024 Тетіївським районним судом Київської області, за результатами розгляду вказаного протоколу винесено постанову у справі № 940/167/24, яка набрала законної сили 18.03.2024, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на десять років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Вказаними вище кримінально-протиправними діями ОСОБА_4 умисно не виконував постанову суду, яка набрала законної сили.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

ІІ. Позиція сторін кримінального провадження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав, підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті та надав показання, що дійсно знаючи про постанови суду, відповідно до яких його визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень та накладено стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами, не виконував ці судові рішення та продовжував керувати автомобілем та мопедом.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Прокурор підтримав висунуте ОСОБА_4 державне обвинувачення у суді у повному обсязі, заявив клопотання про розгляд справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та просив суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 382 КК України.

ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, оцінка та мотиви суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції - роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються та розглядає кримінальне провадження у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

ІV. Кримінально-правова кваліфікація дій обвинуваченого та призначення покарання.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

При вирішенні питання щодо міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу винного, який є військовослужбовцем, не одружений, посередньо характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра, раніше судимий, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до положень ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує визнання ним вини та щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_4 на підставі статті 67 КК України, суд не встановив.

Враховуючи всі обставини кримінального провадження, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та необхідним призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 382 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

V. Ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись статтями 349, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 382 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_7