Справа № 137/769/23
Провадження №11-кп/801/98/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000062 від 02.02.2023 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_8 на вирок Літинського районного суду Вінницької області від 06.10.2023, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Сахни Летичівського району Хмельницької області, громадянин України, із середньою освітою, неодружений, працює водієм в «ПП ОСОБА_9 », мешкає за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді одного року обмеження волі,

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді двох років позбавлення волі,

- за ч. 1 ст. 209 КК України у виді трьох років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в установах, підприємствах, організаціях, пов`язані з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням товарно-матеріальними цінностями строком два роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в установах, підприємствах, організаціях, пов`язані з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням товарно-матеріальними цінностями строком два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробовуванням, з іспитовим строком на один рік шість місяців.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку постановлено обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Вирішено питання з речовим доказом та процесуальними витратами.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 маючи умисел на шахрайське заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме земельною ділянкою з кадастровим номером :01:000:0333 площею 2 га, яка розташована на території Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області та перебувала на праві комунальної власності Літинської селищної територіальної громади в особі Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області, у невстановлений слідством спосіб, час та місці отримав рішення № 336 Бірківської сільської ради Літинського району Вінницької області 34 сесії 7 скликання від 16.10.2020 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та безоплатної передачі її у власність», відповідно до якого ОСОБА_7 передано безоплатно у власність вищевказану земельну ділянку.

Згідно з інформацією Архівного відділу Вінницької районної військової адміністрації Вінницької області за № 03.1-15/17 від 30.03.2023, рішення № 336 Бірківської сільської ради Літинського району Вінницької області 34 сесії 7 скликання від 16.10.2020 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та безоплатної передачі її у власність», відповідно до якого ОСОБА_7 передано безоплатно у власність вищевказану земельну ділянку, не приймалося.

У подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 12.07.2021, ОСОБА_7 , маючи умисел на використання завідомо підробленого документу, достовірно знаючи і усвідомлюючи, що рішення №336 Бірківської сільської ради Літинського району Вінницької області 34 сесії 7 скликання від 16.10.2020 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та безоплатної передачі її у власність» є підробленим та містить неправдиві відомості, надав державному реєстратору Брацлавської селищної ради Тульчинського району Вінницької області ОСОБА_10 , яка здійснює свою діяльність за адресою: АДРЕСА_3 , вищевказаний документ з метою оформлення права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0333, таким чином використавши вищезазначений завідомо підроблений документ.

Крім того, ОСОБА_7 , маючи умисел на шахрайське заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме земельною ділянкою з кадастровим номером :01:000:0333, площею 2 га, яка розташована на території Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області та перебувала на праві комунальної власності Літинської селищної територіальної громади в особі Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області, у невстановлений слідством спосіб, час та місці отримав рішення № 336 Бірківської сільської ради Літинського району Вінницької області 34 сесії 7 скликання від 16.10.2020 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та безоплатної передачі її у власність», відповідно до якого ОСОБА_7 передано безоплатно у власність вищевказану земельну ділянку.

Згідно з інформацією Архівного відділу Вінницької районної військової адміністрації Вінницької області за № 03.1-15/17 від 30.03.2023, рішення № 336 Бірківської сільської ради Літинського району Вінницької області 34 сесії 7 скликання від 16.10.2020 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та безоплатної передачі її у власність», відповідно до якого ОСОБА_7 передано безоплатно у власність не приймалося.

У подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 12.07.2021, ОСОБА_7 , маючи умисел на використання завідомо підробленого документу, достовірно знаючи і усвідомлюючи, що рішення № 336 Бірківської сільської ради Літинського району Вінницької області 34 сесії 7 скликання від 16.10.2020 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та безоплатної передачі її у власність» є підробленим та містить неправдиві відомості, надав державному реєстратору Брацлавської селищної ради Тульчинського району Вінницької області ОСОБА_10 , яка здійснює свою діяльність за адресою: АДРЕСА_3 , вищевказаний документ з метою оформлення права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0333, таким чином використавши вищезазначений завідомо підроблений документ.

Після чого, ОСОБА_11 , будучи введеною в оману та не підозрюючи дійсних намірів ОСОБА_7 , отримавши зазначений документ сформувала заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та, у подальшому, 12.07.2021 о 14.47 годині здійснила реєстраційні дії та внесла відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно про право приватної власності за ОСОБА_7 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0333, яка розташована на території Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області.

Внаслідок вищеописаних дій ОСОБА_7 з володіння Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області вибула вищевказана земельна ділянка, що розташована на території Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області, чим заподіяно Літинській селищній територіальній громаді в особі Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області матеріальної шкоди на суму 134 636 (сто тридцять чотири тисячі шістсот тридцять шість) гривень, що станом на момент вчинення злочину у 118 разів перевищувало неоподаткований мінімум доходів громадян та відповідно п. 2 примітки до ст. 185 КК України становить значну шкоду.

У подальшому, у ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідування час та в невстановленому місці, виник злочинний умисел на легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, з метою унеможливити або утруднити встановлення факту одержання у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0333 внаслідок вчинення предикатного злочину.

ОСОБА_7 фактично набув у приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0333 у результаті вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів.

Після чого, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою вчинення дій, спрямованих на приховання та маскування незаконного набуття права власності на земельну ділянку та вчинення правочину з майном, спрямованого на зміну або припинення цивільних прав та обов`язків на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0333, перебуваючи у приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_12 , яка здійснює свою діяльність за адресою: АДРЕСА_4 , у денну пору доби, 04.11.2022, точний час досудовим слідством не встановлено, видав довіреність № 1238 від 04.11.2022, відповідно до якої ОСОБА_7 уповноважив ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , подарувати земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0333 ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В подальшому, на підставі вищевказаної довіреності ОСОБА_13 , перебуваючи у приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріально округу Вінницької області ОСОБА_12 , яка здійснює свою діяльність за адресою: АДРЕСА_4 , у денну пору доби, 25.11.2022, точний час досудовим слідством не встановлено, уклала від імені ОСОБА_7 договір дарування земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0333 з ОСОБА_14 .

У результаті вищеописаних дій ОСОБА_7 в результаті вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, достовірно знаючи, що таке майно прямо та повністю одержано злочинним шляхом, розпорядився ним, вчинивши правочин з таким майном.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 4 ст. 358 КК України за ознаками використання завідомо підробленого документа; за ч. 2 ст. 190 КК України за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману, яке завдало значної шкоди потерпілому; за ч. 1 ст. 209 КК України за ознаками розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі вчинення правочину з таким майном, якщо ці діяння вчинені особою, яка знала, що таке майно прямо та повністю одержано злочинним шляхом.

Не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність його вини, прокурор в апеляційній скарзі просить вирок суду стосовно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Вказує, що судом безпідставно звільнено ОСОБА_7 від відбування додаткового покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, обвинуваченого, який поклався на розсуд суду, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, а також відповідність кримінально-правової кваліфікації діянь ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, за обставин, викладених у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюються.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом закону про кримінальну відповідальність і як наслідок невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості заслуговують на увагу.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити основне покарання в межах санкції ч. 4 ст. 358 КК України у виді одного року обмеження волі, ч. 2 ст. 190 КК України у виді двох років позбавлення волі, ч. 1 ст. 209 КК України у виді трьох років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в установах, підприємствах, організаціях, пов`язані з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням товарно-матеріальними цінностями строком два роки, а також про можливість його звільнення від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим терміном строком на два роки.

Однак, застосовуючи ст. 75 КК України та звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, як слушно зазначає прокурор в апеляційній скарзі, судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так, згідно вироку суду ОСОБА_7 на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробовуванням з встановленням іспитового строку два роки, тобто обвинуваченого звільнено від відбування покарання в цілому, що слід розуміти, як звільнення від основного та додаткового покарання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 75 КК України, особа може бути звільнена лише від відбування покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі та позбавлення волі.

Згідно роз`яснень, зазначених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» слідує, що при призначені обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання не допускається.

Враховуючи передбачену законом можливість звільнення обвинуваченого лише від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, а не від покарання в цілому, що погіршує становище обвинуваченого, в порівнянні з покаранням, призначеним оскарженим вироком, вирок суду першої інстанції, згідно з положеннями п. 3 ч.1 ст. 407, п. 4 ч.1 ст.409, ч.1 ст. 418 КПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

Також колегія суддів вважає за необхідне застосувати положення ч. 2 ст. 404 КПК України, за якою суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Оскаржуваним вироком суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 за ч.4 ст. 358 КК України покарання у виді обмеження волі.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 61 КК України, покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці.

Обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі, суд не звернув увагу на положення ч. 3 ст. 61 КК України, відповідно до яких, обмеження волі не застосовується, зокрема, до осіб, що досягли пенсійного віку.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , а отже, на момент ухвалення оскаржуваного вироку щодо нього йому було 65 років.

За таких обставин, суд першої інстанції помилково призначив ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі, яке до нього не може бути застосовано.

Суд апеляційної інстанції враховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення та дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , дійшов висновку про можливість призначення останньому за ч. 4 ст. 358 КК України більш м`якого покарання - у виді арешту.

Колегія суддів вважає, що саме таке покарання буде законним, справедливим та сприятиме його меті, визначеної у ст. 50 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 420 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Літинського районного суду Вінницької області від 06.10.2023 стосовно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.

Засудити ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 358 КК України на шість місяців арешту; за ч. 2 ст. 190 КК України на два роки позбавлення волі, за ч. 1 ст. 209 КК України на три роки позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в установах, підприємствах, організаціях, пов`язані з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням товарно-матеріальними цінностями строком два роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в установах, підприємствах, організаціях, пов`язані з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням товарно-матеріальними цінностями строком два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробовуванням, з іспитовим строком на один рік шість місяців.

Накласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме зобов`язати його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4