Дата документу 25.01.2024 Справа № 331/4674/22
судді Запорізького апеляційного суду
у провадженні №11-кп/807/336/24
25 січня 2024 року м.Запоріжжя
25 січня 2024 року ухвалою колегії суддів Запорізького апеляційного суду задоволено апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 та скасовано ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 25 липня 2023 року.
Вказаною ухвалою було задоволено подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_3 та направлення його для відбування покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 14 грудня 2022 року, та ОСОБА_3 було направлено для відбування покарання, призначеного вироком суду.
В апеляційній скарзі захисник просила зазначену ухвалу скасувати.
Апеляційний суд погодився з такими вимогами захисника, ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 25 липня 2023 року скасував та в задоволенні подання відмовив.
Будучи незгодним з мотивами, які апеляційний суд поклав в обґрунтування прийнятого рішення, висловлюю свою окрему думку з цього приводу.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_3 засуджено вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 14 грудня 2022 року за ч.2 ст.263 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
У зв`язку з тим, що засуджений ОСОБА_3 в період іспитового строку вчинив низку правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення, тобто не дотримався умов звільнення від відбування покарання з випробуванням, орган пробації звернувся до суду із поданням про скасування звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування покарання, призначеного вироком суду, яке було задоволено судом першої інстанції.
Апеляційний суд, скасовуючи ухвалу суду, виходив з того, що засудженому ОСОБА_3 порядок та умови відбування покарання з випробуванням були роз`яснені 22 лютого 2023 року, тобто після вчинення ним правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності (19 грудня 2022 року за ч.5 ст.126 КУпАП, 28 грудня 2022 року за ч.3 ст.130 КУпАП, 28 грудня 2022 року за ч.5 ст.126 КУпАП, 29 грудня 2022 року за ч.3 ст.130 КУпАП, 29 грудня 2022 року за ч.5 ст.126 КУпАП, 21 лютого 2023 року за ч.3 ст.130 КУпАП, 21 лютого 2023 року за ч.5 ст.126 КУпАП).
Таким чином, апеляційний суд встановив, що засудженим були вчинені адміністративні правопорушення до роз`яснення йому порядку та умов відбування покарання з випробуванням та застосування до нього письмового попередження, а тому апеляційний суд вважав, що такі порушення не можуть бути єдиною підставою для скасування звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням та направлення останнього для відбування призначеного покарання.
Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.78 КК якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Зазначені положення кореспондуються і з положеннями ч.1 ст.166 КВК України, відповідно до яких якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Виходячи з ч.2 ст.43 КПК України засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили.
З матеріалів провадження вбачається, що вирок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 14 грудня 2022 року щодо ОСОБА_3 набрав законної сили 16 січня 2023 року і саме з цього часу ОСОБА_3 набрав статусу засудженого.
Відтак, у разі систематичного вчинення ОСОБА_3 саме після 16 січня 2023 року, а не з моменту роз`яснення йому порядку та умов відбування покарання з випробуванням, правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення, вже було б підставою для скасування звільнення його від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання, призначеного вироком суду. Адже закон не пов`язує можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням з моментом роз`яснення порядку та умов відбування покарання з випробуванням, а пов`язує саме з невиконанням засудженим покладених на нього обов`язків або систематичним вчиненням правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
У даній справі було встановлено, що засуджений ОСОБА_3 21 лютого 2023 року, тобто після набрання вироком законної сили, вчинив два адміністративних правопорушення, передбачених відповідно ч.3 ст.130 КУпАП та ч.5 ст.126 КУпАП, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Більш того, дані правопорушення становлять ідеальну сукупність.
Між тим, систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим трьох і більше таких правопорушень.
Отже, оскільки засудженим ОСОБА_3 після набрання вироком законної сили було вчинено два адміністративних правопорушення, що не може бути розцінено як систематичне вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення, апеляційний суд мав скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити в задоволенні подання саме через відсутність систематичного вчинення засудженим ОСОБА_3 правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення, а не з тих мотивів, що такі правопорушення були вчинені засудженим до роз`яснення йому порядку та умов відбування покарання з випробуванням та застосування до нього письмового попередження.
Суддя ОСОБА_1