ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/4573/24
провадження № 1-кс/753/844/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2024 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з повною середньою освітою, без зареєстрованого місця проживання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ст. 348 КК України

ВСТАНОВИВ:

02.03.2024 старший слідчий слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м. Києві лейтенант поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якому оголошено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ст. 348 КК України.

В обґрунтування зазначеного клопотання слідчий зазначив, а прокурор в судовому засіданні підтримав, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у тому, що він своїми умисними діями повторно за попередньою змовою групою осіб, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України; у замаху на вбивство працівників правоохоронних органів у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України; у незаконному придбанні, зберіганні та носінні бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, підтверджується: протоколами допитів потерпілих; протоколами допитів свідків; протоколами огляду місця події; протоколами огляду предметів, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Також мають місце ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду зважаючи на суворість покарання в разі засудження ОСОБА_5 ; незаконно впливати на потерпілих та свідків, які надали покази щодо скоєних злочинів ОСОБА_5 ; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 є неодноразово судимим за вчинення майнових злочинів, не має постійного місця роботи та джерела доходів. На підтвердження своїх доводів прокурор окремо звернув увагу суду на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 31.07.2019 у справі №755/6544/19; ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 05.02.2024 у справі №759/22041/23; вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 13.09.2019 у справі №760/12968/19; ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 19.10.2023 у справі №756/13612/23; ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 08.02.2024 у справі №761/38290/23.

Захисник підозрюваного зазначив, що його підзахисний частково визнає свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а саме за ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 263, що стосується інкримінованого йому злочину за ст. 348 КК України зазначив, що будь-яких погроз або посягання на життя працівників правоохоронних органів підозрюваний не здійснював, у зв`язку із чим інкриміновану підозру за вказаною статтею не визнає. Окрім того, вказав, що в інших судах м. Києва дійсно перебувають обвинувальні акти щодо ОСОБА_5 , проте, при розгляді даного клопотання слід враховувати презумпцію невинуватості особи. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що підозрюваний має постійне місце проживання разом зі своєю матір`ю, захисник прохав суд обрати до останнього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, а саме запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний підтримав свого захисника та зазначив, що в процесі переслідування ОСОБА_5 почав бігти від не знайомих йому чоловіків, однак, почув постріли в свій бік, після чого, останні його наздогнали, повалили на землю, внаслідок чого з його рук випав ніж, а з сумки граната, яку він взяв до своєї руки, проте, працівники поліції вихватили її, при цьому, будь-яких погроз або посягання на життя працівників правоохоронних органів він не здійснював.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає останнє законним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Під час розгляду клопотання встановлено, що слідчим відділом Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві розслідується кримінальне провадження №0001224, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.03.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ст. 348 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_5 розробили спільний план по проникненню до магазину та вчиненню крадіжки чужого майна, чітко розділивши між собою свої злочинні ролі. З метою вчинення зазначеного кримінального правопорушення ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_5 , заздалегідь розділили злочинні ролі, підготували інструмент для пошкодження та віджиму вікон і дверей, за допомогою якого повинні були віджимати двері та вікна приміщень.

29.02.2024 близько 21:30 год. ОСОБА_5 разом з ОСОБА_8 , приїхали, під керуванням останнім транспортним засобом марки «Мітсубіші Аутлендер», державний номерний знак НОМЕР_1 , на вул. Вірменську неподалік з перехрестям вул. Кам`янської у місті Києві, з метою підшукування зручного магазину для вчинення крадіжки чужого майна.

ОСОБА_8 та ОСОБА_5 діючи обопільно та узгоджено, згідно розподілених ролей, а саме ОСОБА_8 залишався в салоні автомобіля марки «Мітсубіші Аутлендер», державний номерний знак НОМЕР_1 , де спостерігав за прилеглою до місця скоєння кримінального правопорушення територією, а ОСОБА_5 , в цей час, вийшов зі вказаного автомобіля та попрямував до зоомагазину «МОНІФІК», розташованого в будинку №123 по вул. Кам`янській у м. Києві, з метою вчинення крадіжки.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення крадіжки чужого майна, за допомогою наявних у них спеціальних інструментів, ОСОБА_5 віджав вікно вказаного магазину, після чого, проник до приміщення магазину, звідки викрав наступні речі: шуруповерт BOSCH в коробці вартістю приблизно 5 000 гривень; лазерну рулетку BOSCH вартістю приблизно 2 000 гривень; пластикову коробку з саморізами вартістю приблизно 500 гривень; машинку для стрижки тварин марки «Maser» вартістю приблизно 7 000 гривень; фен марки «Артеро» вартістю приблизно 12 000 гривень; дві коробки різного корму приблизною вартістю 10 000 гривень; одяг для собак приблизною вартістю 5 000 гривень.

Після того, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_5 , з місця вчинення злочину разом з викраденим майном зникли та розпорядились ним на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму приблизно 60 000 гривень.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 29.02.2024 близько 23:30 год. на перехресті пр-т. Петра Григоренка та вул. Здолбунівської у місті Києві, працівниками УКР ГУНП у м. Києві було заблоковано автомобіль марки «Мітсубіші Аутлендер», державний номерний знак НОМЕР_1 , в якому рухались ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 , де останнього було затримано. В свою чергу ОСОБА_5 , вибіг з автомобіля та почав тікати в бік паркувального майданчику. В подальшому, оперуповноважений УКР ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 , старший оперуповноважений УКР ГУНП у м. Києві ОСОБА_11 , та заступник начальника відділу УКР ГУНП у м. Києві ОСОБА_12 , з метою затримання ОСОБА_5 , почали бігти за останнім та кричати, що вони являються працівниками поліції, у зв`язку із чим вимагали ОСОБА_5 зупинитись.

Перебуваючи на вказаному паркувальному майданчику, ОСОБА_5 , розуміючи, що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 являються працівниками правоохоронного органу, які діють на законних підставах, а саме на виконання своїх обов`язків передбачених статтею 18 Закону України «Про поліцію», дістав ніж та почав погрожувати останнім.

В подальшому, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 вдалося затримати ОСОБА_5 та повалити його на землю. Однак, ОСОБА_5 , розуміючи, що його затримано в порядку передбаченому чинним законодавством України, взяв до рук гранату Ф-1, яку утримував при собі, та почав погрожувати, що зараз підірве працівників поліції, після чого, дістав «запобіжну чеку» з гранати Ф-1, тобто виконав всі необхідні дії для її детонації, однак, завдяки швидким діям працівників поліції вдалося запобігти детонації гранати.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлений спосіб придбав оборонну осколкову ручну гранату Ф-1, яка відноситься до вибухових пристроїв промислового виготовлення та бойових припасів, що придатна до вибуху, чим умисно, незаконно придбав та розпочав зберігати бойові припаси та вибухові пристрої без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, 29.02.2024 близько 23:55 год. ОСОБА_5 , перебуваючи на паркувальному майданчику, що розташований на перехресті пр-т. Петра Григоренка та вул. Здолбунівської у місті Києві, почав погрожувати працівникам УКР ГУНП у м. Києві застосуванням оборонної осколкової ручної граната Ф-1, яка була при ньому, однак був затриманим.

Так, 01.03.2024 в ході проведення огляду місця події на перехресті вулиць Зрошувальна та пр-т. Петра Григоренка у місті Києві, працівниками поліції було виявлено та в подальшому вилучено оборонну осколкову ручну гранату Ф-1, яка відносяться до вибухових пристроїв промислового виготовлення та бойових припасів, що придатні до вибуху, які ОСОБА_5 , умисно, незаконно придбав та зберігав без відповідного дозволу, всупереч Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється вчиненні особливо тяжких злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ст. 348 КК України, за вчинення яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 15 років або довічним позбавленням волі.

Відповідно до чч. 2, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ст. 348 КК України, підтверджується: протоколами допитів потерпілих; протоколами допитів свідків; протоколами огляду місця події; протоколами огляду предметів, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Обґрунтована підозра у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин (Ilgar Mammadov проти Азербайджану, § 88; Erdagoz проти Туреччини, § 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, § 32).

Оцінюючи докази, які обґрунтовують підозру ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, поза розумним сумнівом є достатні підстави вважати, що остання є обґрунтованою.

Таким чином на даний час сумніви в обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень у слідчого судді відсутні.

При встановленні наявності ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя не може орієнтуватися лише на суворість можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58). Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання (Sulaoja проти Естонії, § 64).

Що стосується оцінки обставин, які дають підстави вважати, що має місце ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, то тяжкість обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення інших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (ibid., § 40).

ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він своїми умисними діями повторно за попередньою змовою групою осіб, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України; у замаху на вбивство працівників правоохоронних органів у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України; у незаконному придбанні, зберіганні та носінні бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а в разі доведення вини останнього може бути призначено покарання від 9 до 15 років або довічним позбавленням волі.

Враховуючи наведене, а також дані про особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, у слідчого судді не має сумнівів відносно ризиків того, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також впливати на свідків у кримінальному провадженні (пп. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) мають надзвичайно високий ступень. З поданого клопотання вбачається, а підозрюваним та його захисником не спростовується інформація про те, що він офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходів, є неодноразово судимим за вчинення майнових злочинів, при цьому, на шлях виправлення не став.

Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Тримання під вартою відповідно до статті 5 § 1 (с) має бути пропорційним заходом для досягнення зазначеної мети (Ladent проти Польщі, §§ 55-56).

Постанова про тримання під вартою повинна містити конкретні підстави і встановлювала точну тривалість такого заходу (Meloni проти Швейцарії, § 53).

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду (Idalov проти Росії § 140). Це положення проголошує не тільки право на «розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження», але також встановлює, що «звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання» (Khudoyorov проти Росії, § 183; Lelievre проти Бельгії, § 97; Shabani проти Швейцарії, § 62).

Отже, суд повинен розглянути можливість застосування менш інтрузивних заходів, ніж тримання під вартою (Ambruszkiewicz проти Польщі, § 32).

Враховуючи вищевикладене, суд з урахуванням сукупності встановлених обставин, а також характеру, конкретних обставин та високої суспільної небезпечності інкримінованих йому злочинів, дійшов до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде дієвим і не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що виправдовує застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Водночас, доводи захисника щодо доцільності обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою фактичного місця проживання підозрюваного з його матір`ю: АДРЕСА_1 , є необґрунтованими.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені стст. 177, 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 здійснив умисні, особливо тяжкі злочини, слідчий суддя вважає за недоцільне визначати заставу, оскільки в разі внесення останньої, ризики передбачені ст. 177 КПК є надзвичайно високими.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, стст. 177, 178, 182, 183,193-196, 206, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 29 квітня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 01 березня 2024 року.

Дія ухвали закінчується 29 квітня 2024 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_1