Житомирський апеляційний суд
Справа №295/1305/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.286 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №295/1305/23 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 18.12.2023 відносно,

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Цією ухвалою ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, а кримінальне провадження № 0003238 від 08.08.2020 за ч.1 ст.286 КК України - закрито.

Цивільний позов ОСОБА_9 - залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення судових експертиз, в сумі 4576 грн.60 коп.

Скасовано арешт на транспортний засіб марки Chevrolet Еріса, номерний знак НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 29.10.2020.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до ухвали суду першої інстанції, згідно до обвинувального акту 07.08.2020 о 21 годині 24 хвилини ОСОБА_8 керуючи технічно - справним автомобілем Chevrolet Еріса, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись у лівій крайній смузі ділянки проїзної частини проспекту Незалежності в напрямку від вул. Східної до вул. Перемоги в м. Житомирі, здійснив в`їзд в межі перехрестя проспекту Незалежності та вул. Покровської на дозволяючий (зелений) сигнал світлофора та, здійснивши повну зупинку транспортного засобу в межах даного перехрестя, в порушення вимог п.8.7.3. з) «Правил дорожнього руху» затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, при вимкненому сигналі додаткової секції сигналу світлофора у напрямку центру міста розпочав виконувати маневр лівого повороту з метою подальшого здійснення руху по вул. Покровській в м. Житомирі. Порушуючи вимоги п. 10.1 зазначених Правил, перед зміною напрямку руху ОСОБА_8 не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та, як наслідок, допустив зіткнення з мотоциклом lifan СМ200, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 який здійснював проїзд вказаного вище перехрестя, рухаючись по проспекту Незалежності в сторону вул. Східної, на дозволяючий для руху зелений сигнал світлофора.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла lifan СМ200, номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому обох кісток лівої гомілки, забійної рани, садна обох нижніх кінцівок, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я.

Необережні дії ОСОБА_8 , які виразились у порушенні вимог пункту п.8.7.3 з) Правил дорожнього руху, які передбачають, що вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками), з технічної точки зору, перебувають у прямому безпосередньому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Необережні дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , не оспорюючи оскаржувану ухвалу в частині застосування ст.49 КК України, просить змінити її в частині стягнення з ОСОБА_8 процесуальних витрат по кримінальному провадженню пов`язаних із залученням експертів для проведення судових експертиз та вказані витрати віднести на рахунок держави, в іншій частині - ухвалу залишити без змін. Зазначає, що процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, зокрема документально підтверджені витрати на проведення експертизи, необхідно стягувати з особи, відносно якої здійснювалося кримінальне провадження у разі 1) ухвалення щодо неї обвинувального вироку; 2) у разі залучення експерта саме стороною захисту. Судом першої інстанції не взято до уваги той факт що судові витрати, які були стягнуті з ОСОБА_8 , були ініційовані стороною обвинувачення в ході проведення досудового розслідування, для проведення ряду судових експертиз і проводилися вони державними установами в особі судових експертів. Посилається на те, що особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту. Звертає увагу на правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй Постанові віл 12.09.2022 року у справі ЄУН 203/241/17 провадження № 51-4251кмо21.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 в підтримку апеляційної скарги, позицію прокурора, яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції щодо звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.49 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюються, як і не оспорюються ніким з можливих учасників провадження, а тому не перевіряються апеляційним судом.

Згідно з ч.1 ст.49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули встановлені цією статтею строки.

При цьому, звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК є безумовним, оскільки приводом для нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто, по суті, від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

Крім того, згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й відповідно закриття кримінального провадження відносно неї на цій підставі не є тотожною визнанню особою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини.

В такому випадку, керуючись засадами справедливості та враховуючи загальнодозвільний тип правового регулювання кримінального провадження, наявність факту понесення органом досудового розслідування матеріальних витрат, пов`язаних зі здійсненням кримінального провадження, не може бути приводом для стягнення з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, таких витрат.

Крім того, експертиза у кримінальному провадженні переважно проводиться експертами з державних спеціалізованих установ, їх територіальних філій, експертних установ комунальної форми власності, та її проведення належить до службових обов`язків вказаних експертів, за ними зберігається середній заробіток за місцем роботи за весь час, витрачений ними у зв`язку з викликом до органів досудового розслідування, слідчого, прокурора або суду.

Проведення судових експертиз державними спеціалізованими установами у кримінальних провадженнях за дорученням слідчого, прокурора, суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим експертним установам з Державного бюджету України. Це положення відповідає приписам ст.15 Закону України «Про судову експертизу», а також ч.2 ст.122 КПК.

При цьому, установи, які проводять судово-експертну діяльність надсилають органу досудового розслідування, що здійснює відповідне кримінальне провадження, рахунок з визначенням вартості проведеної судової експертизи. Після закінчення досудового розслідування та складання обвинувального акту, у цьому процесуальному документі, серед іншого, слідчий повинен вказати відомості про розмір витрат на залучення експерта, які у разі винесення судом обвинувального вироку стягуються з обвинуваченого на користь держави (п.8 ч.2 ст.291, ч.2 ст.124 КПК).

У відповідності до оскаржуваного рішення, суд першої інстанції звільнив ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.49 КК у зв`язку із закінченням строків давності та закрив кримінальне провадження щодо нього.

Разом з цим, судом було прийнято рішення щодо процесуальних витрат та стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави в рахунок відшкодування витрат на проведення судової-технічної експертизи №11/2-841 від 11.09.2020 розмірі 1307 грн. 60 коп., експертизи №11/2-840 від 10.09.2020 в розмірі 1307 грн.60 коп. та експертизи за №11/2-863 від 16.09.2020 в розмірі 1961 грн. 40 коп. (т.1 а.п.152, 169, 194), таким чином всього процесуальних витрат у розмірі 4576 грн. 60 коп.. Такий висновок суду першої інстанції є помилковим та істотним порушенням кримінального процесуального закону в частині відшкодування процесуальних витрат.

При цьому, в даному випадку, апеляційний суд зважує на правовий висновок викладений в Постанові від 12 вересня 2022 року Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (справа № 203/241/17, провадження № 51-4251кмо21), згідно якого в разі звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Таким чином, процесуальні втрати у кримінальному провадженні №0003238 від 08.08.2020 за обвинуваченням ОСОБА_8 , яке закрито у зв`язку із закінченням строків давності, підлягають віднесенню на рахунок державного бюджету.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката є обґрунтованими, підлягають задоволенню, а ухвала суду першої інстанції на підставі п.3 ч.1 ст.409 КПК України підлягає зміні в частині вирішення питання процесуальних витрат за проведення судової експертизи.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 18.12.2023, якою ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, в частині стягнення з ОСОБА_8 на користь держави процесуальних витрат в сумі 4576 грн. 60 коп. змінити.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення судових експертиз в сумі 4576 грн. 60 коп. віднести за рахунок держави.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

На ухвалу апеляційного суду учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді :