Справа № 487/4937/24
Провадження № 1-кс/487/3403/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2024 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_5 про дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000818 від 24.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.28, ч.1 ст. 438 КК України

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу розслідування злочинів учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_6 , звернулася до слідчого судді з клопотанням, в якому просила надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування (in absentia) у кримінальному провадженні № 0000818 від 24.05.2024 стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Москва, громадянина російської федерації, рф, зареєстрованого за адресою: рф, АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: рф, АДРЕСА_2 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що зібрані у кримінальному провадженні докази беззаперечно вказують на те, що підозрюваний ОСОБА_7 належним чином повідомлений про проведення стосовно нього досудового розслідування, набуття ним статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, про необхідність явки до Слідчого управління ГУНП в Херсонській області для проведення слідчих та процесуальних дій, а також на те, що підозрюваний переховується від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності на тимчасово окупованій території України. Тобто, притягнути ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому кримінально-процесуальним законодавством, не надається можливим, але при цьому наявні достатні підстави для проведення у даному кримінальному провадженні стосовно підозрюваного спеціального досудового розслідування злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Захисник в судовому засіданні просив прийняти рішення на розсуд суду.

Слідчий суддя, заслухавши учасників кримінального провадження, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч 2 ст. 1 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Згідно зі ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень глави «Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень».

Частиною 2 статті 297-1 КПК України визначено, що спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, в тому числі у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 111, 408 КК України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук. Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошені у міжнародний розшук, та розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до ст. 297-2 КПК України з клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування до слідчого судді має право звернутися прокурор або слідчий за погодженням з прокурором.

У клопотанні про здійснення спеціального досудового розслідування з підстав, передбачених цим Кодексом, крім передбачених абзацом другим частини другої статті 297-1 цього Кодексу, зазначаються:

1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання;

2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на обставини;

4) відомості про те, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або відомості про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук;

5) виклад обставин про те, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності;

6) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання.

Згідно з ч. 1 ст. 297-4 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, якщо прокурор, слідчий не доведе, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук, та/або уповноваженим органом прийнято рішення про передачу підозрюваного для обміну як військовополоненого та такий обмін відбувся.

Під час вирішення питання про здійснення спеціального досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати наявність достатніх доказів для підозри особи щодо якої подано клопотання у вчиненні кримінального правопорушення. За наслідками розгляду клопотання слідчий суддя постановляє ухвалу, в якій зазначає мотиви задоволення або відмови у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування (ч.ч. 2,3 ст. 297-4 КПК України).

Відділом розслідування злочинів учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000818 від 24.05.2024 за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, тобто у жорстокому поводженні з цивільним населенням та інших порушеннях законів і звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчинених за попередньою змовою групою осіб.

Під час здійснення досудового розслідування встановлено наступні фактичні обставини вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення:

З лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією російської федерації проти України та окупацією частини території України. У ході вказаного міжнародного збройного конфлікту 24 лютого 2022 року президент рф оголосив початок так званої спеціальної військової операції, що полягала у здійсненні повномасштабного вторгнення зс рф, інших збройних формувань рф та підконтрольних їм угруповань іррегулярних збройних формувань на територію України.

Факт повномасштабного збройного вторгнення на територію України не приховувався владою рф, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п. п. 17, 18 наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти РФ та ін.)».

Відповідно до ст. 2 спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 року, ці конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Таким чином, із 19.02.2014 до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією рф проти України, окупацією частини території України, що вказує на поширення дії на території України законів та звичаїв війни (норм міжнародного гуманітарного права).

Відповідно до Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949, учасниками якої є, зокрема, Україна та Російська Федерація (далі за текстом Конвенція), сторони домовилися, що з особами, які не беруть активної участі в бойових діях, у тому числі з особами зі складу збройних сил, що склали зброю, а також із тими, хто «horsdecombat» унаслідок хвороби, поранення, затримання чи з будь-якої іншої причини, поводяться гуманно, без будь-якої ворожої дискримінації, причиною якої слугують раса, колір шкіри, релігія чи вірування, стать, походження чи майновий стан чи будь-які інші подібні критерії.

Із цією метою є забороненими й залишатимуться забороненими будь-коли та будь-де такі діяння стосовно зазначених вище осіб:

a) насилля над життям й особистістю, зокрема всі види вбивств, завдання каліцтва, жорстоке поводження й тортури;

b) захоплення заручників;

c) наруга над людською гідністю, зокрема образливе та принизливе поводження;

d) засудження та застосування покарання без попереднього судового рішення, винесеного судом, який створено належним чином і який надає судові гарантії, визнані цивілізованими народами як необхідні (стаття 3 Конвенції).

Відповідно до положень ст. 27 Конвенції особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин на особисту повагу, повагу до своєї честі, права на сім`ю, їхніх релігійних переконань та обрядів, звичок та звичаїв. До них завжди слід ставитися гуманно й захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства чи залякування, від образ та цікавості натовпу.

З урахуванням положень стосовно здоров`я, віку та статі, сторона конфлікту, під владою якої є особи, що перебувають під захистом, має право поводитися з усіма ними однаково, без жодної дискримінації, зокрема стосовно раси, релігії або політичних переконань.

Статтею 29 Конвенції передбачено, що сторона конфлікту, під владою якої є особи, що перебувають під захистом, відповідає за поводження своїх представників із цими особами, причому це не знімає особистої відповідальності з таких представників.

У силу положень ст. 31 Конвенції жодний примус фізичного чи морального порядку не може застосовуватися до осіб, які перебувають під захистом, зокрема з метою отримання від них або від третіх осіб якихось відомостей.

Згідно зі ст. 32 Конвенції Високі Договірні Сторони спеціально дають згоду на те, що їм забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей.

Відповідно до ст. 32 Конвенції забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей.

Згідно із ст. 147 Конвенції серйозні порушення, про які йдеться у Конвенції, становлять такі порушення, що охоплюють такі дії, якщо їх здійснено проти осіб або власності, які перебувають під захистом цієї Конвенції: умисне вбивство, тортури або нелюдяне поводження, зокрема біологічні експерименти, які умисно спричинять великі страждання чи серйозні травми тілу чи здоров`ю, нелегальна депортація чи переведення або нелегальне ув`язнення особи, що перебуває під захистом, примушення особи, що перебуває під захистом, служити в збройних силах ворожої держави, або умисне відбирання в особи, що перебуває під захистом, прав на справедливий і офіційний судовий процес, рекомендований цією Конвенцією, захоплення полонених і широкомасштабне руйнування і привласнення власності, не виправдане воєнною необхідністю, і здійснюване незаконним чином і безцільно.

Статтею 43 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 8 червня 1977 року (далі за текстом Протокол І або Додатковий протокол І) передбачено, що збройні сили сторони, що перебуває в конфлікті, складаються з усіх організованих збройних сил, груп і підрозділів, що перебувають під командуванням особи, відповідальної перед цією стороною за поведінку своїх підлеглих, навіть якщо ця сторона представлена урядом чи властями, не визнаними супротивною стороною. Такі збройні сили підпорядковані внутрішній дисциплінарній системі, яка, поряд з іншим, забезпечує додержання норм міжнародного права, застосовуваних у період збройних конфліктів.

Особи, які входять до складу збройних сил сторони, що перебуває в конфлікті (крім медичного і духовного персоналу, про який ідеться у статті 33 Третьої конвенції, є комбатантами, тобто вони мають право брати безпосередню участь у воєнних діях.

Статтею 44 Додаткового протоколу І передбачено, що для сприяння посиленню захисту цивільного населення від наслідків воєнних дій комбатанти зобов`язані відрізняти себе від цивільного населення в той час, коли вони беруть участь у нападі або у воєнній операції, що є підготовкою до нападу. Однак у зв`язку з тим, що під час збройних конфліктів бувають такі ситуації, коли через характер воєнних дій озброєний комбатант не може відрізнити себе від цивільного населення, він зберігає свій статус комбатанта за умови, що в таких ситуаціях він відкрито носить свою зброю.

Крім того, статтею 75 Додаткового протоколу І встановлено, що тією мірою, якою їх торкається ситуація, зазначена у статті 1 цього Протоколу, з особами, які перебувають під владою сторони, що бере участь у конфлікті, і не користуються сприятливим ставленням згідно з Женевськими Конвенціями або згідно з цим Протоколом, за всіх обставин поводяться гуманно, і вони, як мінімум, користуються захистом, передбаченим у цій статті, без будь-якої несприятливої різниці, заснованої на ознаках раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії чи віросповідання, політичних або інших переконань, національного чи соціального походження, майнового стану, народження чи іншого статусу або на яких-небудь інших подібних критеріях. Кожна сторона має з повагою ставитися до особи, честі, переконань та релігійних обрядів усіх таких осіб.

Поряд з цим згідно ч. 2 ст. 75 Додаткового протоколу І заборонені й будуть залишатися забороненими в будь-який час і в будь-якому місці такі дії, незалежно від того, чиняться вони представниками цивільних чи воєнних органів:

а) насильство над життям, здоров`ям і фізичним та психічним станом осіб, зокрема:

a.1) вбивство;

a.2) катування всіх видів - фізичні чи психічні;

a.3) тілесні покарання;

b) знущання над людською гідністю, зокрема, принижуюче й образливе поводження, примус до проституції чи непристойне посягання в будь-якій його формі.

В умовах міжнародного збройного конфлікту, майже вся територія Херсонської області з 24.02.2022 року знаходилась під окупацією зс рф, у тому числі смт Білозерка з 01.03.2022 по 11.11.2022. На цей час окупованою залишається частина Херсонської області, яка знаходиться на лівобережжі річки Дніпро.

У березні - вересні 2022 року з метою досягнення основної мети щодо широкомасштабних нападів на цивільне населення, невстановленими досудовим розслідуванням військовими рф та представниками інших силових структур, за підтримки вищого керівництва рф, в захоплених приміщеннях державних органів і установ АДРЕСА_3 організовано місця для незаконного утримання (нелегального ув`язнення), катування та жорстокого поводження з цивільними особами, вчинення іншого фізичного і психологічного тиску з метою одержання інформації про проукраїнських активістів, противників окупаційної влади та подальшого схилення вищевказаних осіб до співпраці з державою агресором.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 30 березня 2022 року, невстановлені військовослужбовці регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань російської федерації, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 захопили та встановили свій контроль над адміністративним приміщенням Білозерського районного суду Херсонської області, що не було обумовлено воєнною необхідністю, а здійснено з метою нелегального ув`язнення, застосування фізичного насильства та катування цивільного населення Херсонської області для отримання відомостей, що цікавили військових рф, а також представників окупаційної влади.

Не пізніше липня 2022 року (більш точний час та дату досудовим розслідуванням не встановлено) невстановлені особи з числа керівного складу збройних формувань, силових структур, органів окупаційної влади російської федерації залучили до реалізації вказаного спільного плану співробітника федеральної служби безпеки (далі ФСБ) рф (точна посада та військове звання не встановлені) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який носив формений одяг, приналежний військовим рф, тобто відповідно до ст. ст. 43, 44 Протоколу І був комбатантом та зобов`язаний додержуватись норм міжнародного права, застосовуваного в період збройного конфлікту.

Виконуючи відведену йому роль, ОСОБА_7 , будучи достовірно обізнаним про те, що між рф та Україною відбувається міжнародний збройний конфлікт, за попередньою змовою з іншими невстановленими досудовим розслідуванням військовослужбовцями рф, перебуваючи в окупованому смт Білозерка, Херсонського району, Херсонської області, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, порушуючи ст. 147 Конвенції незаконно утримував цивільних осіб, а саме потерпілих ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в приміщеннях захопленої будівлі Білозерського районного суду Херсонської області за адресою: вул. Дмитра Яворницького, 97, смт Білозерка, Херсонський район, Херсонської області, застосовуючи до них жорстоке поводження, катування, з подальшою відмовою визнати таке позбавлення волі або повідомити про долю чи місце перебування цих осіб з метою залишення їх без законодавчого захисту протягом тривалого періоду часу.

Так, 13 вересня 2022 року приблизно о 14.00 год. (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) щонайменше п`ятнадцять невстановлених військовослужбовців рф, озброєних вогнепальною автоматичною зброєю, перебуваючи за місцем роботи потерпілої в польовій бригаді СТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за адресою: с. Новодмитрівка, Херсонський район, Херсонської області, порушуючи вимоги статті 147 (нелегальне ув`язнення) Конвенції, затримали ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка у складі Збройних Сил чи інших збройних формувань України не перебувала, жодної зброї не мала, участі у бойових діях не брала, тобто була особою, яка підпадає під захист ст. 4 Конвенції, як громадянка України, котра не бере активної участі у бойових діях та опинилася в ході окупації під владою сторони конфлікту (російської федерації).

Відразу після затримання потерпілу перевезено та ув`язнено в одній із камер у приміщенні Білозерського районного суду Херсонської області за адресою: вул. Дмитра Яворницького, 97, смт Білозерка, де вона утримувалась до 14.09.2022.

Після ув`язнення ОСОБА_8 , а саме 13 вересня 2022 року у другій половині дня (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_7 за попередньою змовою з трьома невстановленими військовими рф, відповідно до заздалегідь розподілених ролей, перебуваючи в одному з кабінетів захопленого приміщення Білозерського районного суду Херсонської області, проводив допит потерпілої з метою схилити її до співпраці з окупаційною владою, а також записати відеозвернення з неправдивою інформацією про мешканців Білозерської територіальної громади. У той момент, коли ОСОБА_8 не відповідала на поставлені питання ОСОБА_7 , надавала відповіді українською мовою або відмовлялась від співпраці, невстановлений військовий рф, за попередньою змовою із ОСОБА_7 , застосовував до потерпілої фізичне насильство, шляхом нанесення не менше 10 ударів гумовим кийком в область спини, шиї та потилиці. У той же час, ОСОБА_7 здійснював психологічний тиск щодо ОСОБА_8 , погрожуючи зґвалтуванням її доньки. Тобто, вказаними особами порушено вимоги пункту 1 статті 27 (заборона насильства), статті 147 (нелюдяне поводження та катування) Конвенції та статтю 75(2)(а)(a.2) (катування) Додаткового протоколу І.

Після завершення допиту, за вказівкою ОСОБА_7 військовий рф повернув потерпілу ОСОБА_8 до камери для ув`язнених.

14 вересня 2022 року в першій половині дня (більш точний час досудовим розслідування не встановлено) ОСОБА_7 за попередньою змовою з трьома невстановленими військовими рф, відповідно до заздалегідь розподілених ролей, перебуваючи в тому самому кабінеті приміщення Білозерського районного суду Херсонської області, де 13 вересня 2022 року проводили допит потерпілої ОСОБА_8 , повторно змушували останню записати відеозвернення з неправдивою інформацією про мешканців Білозерської територіальної громади, а також схиляли до співпраці з окупаційною владою, погрожуючи тривалим утриманням в іншому місці несвободи.

У той же день (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_7 , отримавши від потерпілої ОСОБА_8 відмову співпрацювати з окупаційною владою, розпорядився перемістити її до місця несвободи, що знаходилось у захопленій будівлі Головного управління національної поліції в Херсонській області за адресою: вул. Лютеранська, 4, м. Херсон, де вона утримувалась до 30.09.2022.

У період ув`язнення ОСОБА_8 в приміщенні Білозерського районного суду, її постійно утримували у виснажливих для людського організму антисанітарних умовах, непридатних для тривалого перебування людини, без надання води, їжі та жодних засобів гігієни. Потерпілій заборонялось за потреби відвідувати вбиральню. Тобто вона перебувала в умовах, які загрожували життю та здоров`ю, але не мала можливості вільно залишити місце утримання, чим ОСОБА_7 та інші невстановлені військові рф порушили вимоги ст. 147 Конвенції (нелюдяне поводження) і ст. 75 Додаткового протоколу І (знущання над людською гідністю, зокрема, принижуюче й образливе поводження).

Крім того, 15 вересня 2022 року приблизно о 19.40 год. (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) невстановлені військовослужбовці рф у кількості чотирьох осіб, озброєних вогнепальною автоматичною зброєю, прибули до місця проживання голови Станіславської сільської ради ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_4 , де порушуючи вимоги статті 147 (нелегальне ув`язнення) Конвенції, затримали останнього, незважаючи на те, що потерпілий у складі Збройних Сил чи інших збройних формувань України не перебував, жодної зброї не мав, участі у бойових діях не брав, тобто був особою, яка підпадає під захист ст. 4 Конвенції, як громадянин України, котрий не бере активної участі у бойових діях та опинився в ході окупації під владою сторони конфлікту (російської федерації).

Відразу після затримання ОСОБА_9 ув`язнено в підвальному приміщені Станіславської дитячої музичної школи за адресою: АДРЕСА_5 , де він утримувався до 16.09.2022.

Зранку 16 вересня 2022 року (більш точний час не встановлено) невстановлені військовослужбовці рф перемістили та ув`язнили ОСОБА_9 в одній із камер у приміщенні Білозерського районного суду Херсонської області за адресою: вул. Дмитра Яворницького, 97, смт Білозерка, де він утримувався до 19.09.2022.

17 вересня 2022 року приблизно о 09.00 год. (точний час досудовим розслідування не встановлено) ОСОБА_7 за попередньою змовою з двома невстановленими військовими рф, відповідно до заздалегідь розподілених ролей, перебуваючи в одному з кабінетів приміщення Білозерського районного суду Херсонської області, проводив допит потерпілого з метою схилити його до співпраці з окупаційною владою та отримати інформацію про Збройні сили України.

У той момент, коли ОСОБА_9 не відповідав на поставлені питання та відмовлявся від співпраці, невстановлений військовий рф, за попередньою змовою із ОСОБА_7 , застосовував до потерпілого фізичне насильство та катування, шляхом нанесення не менше 16 ударів кулаками та ногами по тулубу, 5 ударів гумовим кийком по шиї, спині та плечах, а також 12 ударів електричним струмом за допомогою заздалегідь підготовленого пристрою через дроти, під`єднані до лівої руки та правої ноги.

У той же час, ОСОБА_7 здійснював психологічний тиск щодо ОСОБА_9 , погрожуючи йому тривалим утриманням в іншому місці несвободи та розстрілом. Тобто, вказаними особами порушено вимоги пункту 1 статті 27 (заборона насильства), статті 147 (нелюдяне поводження та катування) Конвенції та статтю 75(2)(а)(a.2) (катування) Додаткового протоколу І.

Після завершення допиту, за вказівкою ОСОБА_7 , військовий рф повернув потерпілого ОСОБА_9 до камери для ув`язнених.

Надалі, 18 вересня 2022 року приблизно о 09.00 год. (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_7 за попередньою змовою з двома невстановленими військовими рф, відповідно до заздалегідь розподілених ролей, перебуваючи в тому самому кабінеті Білозерського районного суду Херсонської області, повторно примушували ОСОБА_9 до співпраці з окупаційною владою. Не отримавши від нього згоду на співпрацю, невстановлений військовий рф, за попередньою змовою із ОСОБА_7 , застосовував до потерпілого фізичне насильство, шляхом нанесення не менше 12 ударів руками та ногами по тулубу. Також, ОСОБА_7 здійснював психологічний тиск щодо ОСОБА_9 , погрожуючи йому тривалим утриманням в іншому місці несвободи. Отже, вказаними особами порушено вимоги п. 1 статті 27 (заборона насильства), статті 147 (нелюдяне поводження та катування) Конвенції та статтю 75(2)(а)(a.2) (катування) Додаткового протоколу І.

Після завершення допиту, за вказівкою ОСОБА_7 , військовий рф повернув потерпілого ОСОБА_9 до камери для ув`язнених.

Того ж дня, у період часу з 21.00 год. до 22.00 год. (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) в результаті катувань та нелюдяного поводження, ОСОБА_9 був змушений у письмовій формі надати згоду на співпрацю з окупаційною владою та під відеозапис погодитись на подальшу співпрацю.

Лише після цього, 19 вересня 2022 року приблизно о 10.00 год. (більш точний час не встановлено) за вказівкою ОСОБА_7 потерпілого звільнено з місця нелегального утримання без складання та надання будь-яких документів щодо підстав затримання та ув`язнення.

У період ув`язнення ОСОБА_9 постійно утримували у виснажливих для людського організму антисанітарних умовах, непридатних для тривалого перебування людини, лише один раз годували перед звільненням, не надавали жодних засобів гігієни, обмежували у відвідуванні вбиральні. Тобто потерпілий перебував в умовах, які загрожували його життю та здоров`ю, але він не мав можливості вільно залишити місце утримання, чим ОСОБА_7 та інші невстановлені військові рф порушили вимоги ст. 147 Конвенції (нелюдяне поводження) і ст. 75 Додаткового протоколу І (знущання над людською гідністю, зокрема, принижуюче й образливе поводження).

Отже, співробітник ФСБ рф ОСОБА_7 за попередньою змовою з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив дії, спрямовані на порушення законів та звичаїв війни, що полягало у жорстокому поводженні з цивільним населенням, а саме катуванні, яке виразилось у завданні сильних фізичних (побоїв і тілесних ушкоджень) та психологічних (погроза вбивством (розстрілом), зґвалтуванням близьких родичів та тривалим утриманням в місці несвободи) страждань незаконно утримуваним потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також утриманні потерпілих в камерах непристосованих до тривалого перебування осіб, в антисанітарних умовах, позбавленні їжі та води (нелюдяних умовах) з метою примусити останніх до співпраці з окупаційною владою; а також вчиненні інших порушень законів та звичаїв війни, що полягало у нелегальному ув`язненні цивільних осіб ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , котрі перебувають під захистом, чим порушив ст.ст. 27 (заборона насильства), 32 (катування), 147 (нелегальне ув`язнення, катування) Конвенції та ст. 75 Додаткового протоколу І (катування).

Таким чином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, а саме у жорстокому поводженні з цивільним населенням та інших порушеннях законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчинених за попередньою змовою групою осіб.

Підозра ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, обґрунтовується зібраними у провадженні доказами, а саме:оглядом місця події адміністративного приміщення Білозерського районного суду Херсонської області за адресою: Херсонська область, Херсонський район, смт Білозерка, вул. Дмитра Яворницького, 97; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 ; протоколом впізнанням особи за фотознімками з потерпілої ОСОБА_8 ; протоклом слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_8 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 ; протолом впізнанням за фотознімками з потерпілим ОСОБА_9 ; протоком слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; оглядом інтернет-публікації, яка розміщена на сайті «Миротворець»; оглядом інтернет-публікації, яка розміщена в загальнодоступній інформаційно-телекомунікаційної мережі «Телеграм», у соціальній групі «Николаевский Ванек»; відповіддю від військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо особи ОСОБА_7 ; висновком судової портретної експертизи від 17.04.2024 № СЕ-19-24/8313-ФП; матеріалами, що характеризують особу ОСОБА_7 , іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

16.05.2024 відповідно до вимог ст. ст. 276, 277, 278 КПК України повідомлено про підозру ОСОБА_7 .

Однак, останньому повідомлення про підозру особисто не вручено, оскільки всіма вжитими можливими слідчими (розшуковими) та іншими процесуальними діями встановити поточне місцезнаходження ОСОБА_7 на території будь-якого населеного пункту, де органи державної влади України здійснюють свої повноваження, на даний час не видається за можливе, оскільки останній переховується від слідства та суду.

Згідно з вимогами, передбаченими ч. 3 ст. 111, ст. ст. 135, 278 КПК України вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

Зокрема, 16.05.2024 в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» № 100 від 16.05.2024 та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора розміщено повідомлення про підозру ОСОБА_7 , а також повідомлено про необхідність прибуття останнього до СУ ГУНП в Херсонській області, за адресою: м. Миколаїв, вул. Біла, 44, каб. 55 на 21.05.2024, 22.05.2024, 23.05.2024 для вручення йому письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій.

Утім, ОСОБА_7 на виклики не з`явився та про причини свого неприбуття не повідомив, що свідчить про умисні дії останнього, спрямовані на ухилення від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжких злочинів, а також про переховування останнього на тимчасово окупованій території.

На підтвердження цього, старшим слідчим відділу СУ ГУНП в Херсонській області капітаном поліції ОСОБА_5 у кримінальному провадженні складений рапорт про неявку ОСОБА_7 на визначені дати до СУ ГУНП в Херсонській області за адресою: м. Миколаїв, вул. Біла, 44, каб. 55.

Крім цього, згідно з відповіддю на доручення старшого слідчого встановлено, що ОСОБА_7 перебуває на лівобережній частині Херсонської області, яка на даний момент часу є тимчасово окупованою російською федерацією.

Згідно з відомостями, наявними в базі даних «АРКАН» громадянин України ОСОБА_7 в період часу з 24.02.2022 по 24.05.2024 не перетинав державний кордон України.

Керуючись ст. ст. 36, 110, 217 КПК України, 24.05.2024 прокурором прийнято рішення про виділення з кримінального провадження №0000025 від 30.03.2022 матеріалів досудового розслідування за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України в окреме провадження із присвоєнням у Єдиному реєстрі досудових розслідувань реєстраційного номеру №0000818.

24.05.2024 в рамках кримінального провадження підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оголошено в розшук, здійснення якого доручено УКР ГУНП в Херсонській області.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими КПК України, з урахуванням положень глави 24-1 КПК України.

Положеннями ч. 2 ст. 297-1 КПК України передбачено, що спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошені у міжнародний розшук, та розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

З огляду на викладене, враховуючи те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч. 1 ст. 438 КК України, органом досудового розслідування надано достатньо доказів, які вказують на те, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території України, переховується від органу досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, на виклики слідчого та прокурора не з`являється без поважних причин, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для здійснення спеціального досудового розслідування по кримінальному провадженню стосовно підозрюваного ОСОБА_7 за такого, клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 297-1, 297-3, 297-4, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчий відділу розслідування злочинів учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_5 - задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування (in absentia) у кримінальному провадженні № 0000818 від 24.05.2024 стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Москва, громадянина російської федерації, рф, зареєстрованого за адресою: рф, АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: рф, АДРЕСА_2 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

Якщо підозрюваний ОСОБА_7 , відносно якого постановлено ухвалу про здійснення спеціального досудового розслідування буде затриманий або добровільно з`явиться до органу досудового розслідування, подальше досудове розслідування щодо нього здійснюватиметься згідно із загальними правилами, передбаченими Кримінальним процесуальним кодексом України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1