ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2024 року про арешт майна, у кримінальному провадженні №0000913, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді від 16 лютого 2024 року накладено арешт на предмет, зовнішньо схожий на детектор поля - Protect 1203, що був вилучений 12.02.2024 під час обшуку автомобіля Volkswagen СС державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що під час досудового розслідування був проведений обшук автомобіля, на підставі ухвали слідчого судді власником якого є ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого за ч.3 ст. 332 КК України. Під час обшуку виявлено та вилучено предмет зовні схожий на детектор поля, який визнаний речовим доказом, тому з метою його збереження накладено арешт.

В апеляційній скарзі захисника просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, оскільки відсутні підстави для накладення арешт з метою конфіскації майна, так як до клопотання не долучено доказів, що майно здобуте злочинним шляхом, є предметом кримінального правопорушення або використане як знаряддя вчинення злочину. Захисник вказує, що клопотання не містить жодного випадку посилання на ст. 96-2 КК України спеціальної конфіскації. Також предмет не відповідає критеріям речових доказів.

В апеляційному суді захисник підтримала вимоги апеляційної скарги.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасника перегляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, клопотання слідчого про арешт майна та надані до нього матеріали, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Висновки слідчого судді про накладення арешту на майно, апеляційний суд вважає правильними.

Відповідно до п.7 ч.2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який згідно до ч.1 ст. 170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Клопотанням слідчого та долученими матеріалами підтверджується, що в провадженні Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000913 від 28 серпня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332КК України.(а.с.10)

12 лютого 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.(а.с.25-32)

Того ж дня, слідчий на підставі ухвали слідчого судді провів обшук автомобіля підозрюваного ОСОБА_7 за результатами якого виявлено та вилучено: предмет, зовнішньо схожий на детектор поля - Protect 1203.(а.с.16-19)

Постановою слідчого від 12 лютого 2024 року вказане майно визнано в кримінальному провадженні речовими доказами.(а.с. 33-34)

Перевіряючи доводи апеляційної скарги на предмет законності накладення арешту майна, то апеляційний суд зазначає про таке.

Наведені у клопотанні фактичні дані вказують про те, що вилучений у автомобілі ОСОБА_7 предмет використовувався останнім з метою конспірації злочинних дій, та унеможливлювання його документування.

Норма-дефініція речових доказів (стаття 98 КПК) щодо критеріїв (умов) визнання матеріальних об`єктів речовими доказами (були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин) з одного боку дійсно, сформульована в категоричній формі, і вказані умови мають бути дотримані для визнання тих чи інших речей речовими доказами. У той же час слід зважати на стадію кримінального провадження. Так, на стадії досудового розслідування не всі обставини, що підлягають з`ясуванню у кримінальному провадженні, можуть бути достовірно встановлені одразу ж, оскільки розслідування це процес пізнання обставин подій минулого, пов`язаний з пошуком, виявленням та фіксацією відповідних слідів злочинного діяння.

КПК України оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо. Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. При цьому вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (статті 157, 163, частина 5 статті 234, 260 та інші статті КПК України), так і слідчими, прокурорами (статті 134, 271, 276 КПК України та інші).

Для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів КПК України передбачено дотримання стандарту «достатніх підстав» вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК (частина 3 статті 170 КПК України).

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу причетність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу у кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

Враховуючи обставини можливого вчинення злочину, який розслідуються у цьому кримінальному провадженні, існує сукупність розумних підозр вважати, що предмет вилучений у автомобілі підозрюваного може міститися інформація, яка може бути використана як доказ у кримінальному провадженні.

Отже, предмет, зовнішньо схожий на детектор поля - Protect 1203, який вилучено під час обшуку автомобіля ОСОБА_7 може містити інформацію, яка може бути використана як доказ у цьому кримінальному провадженні, та (2) його тимчасове вилучення і накладення арешту здійснено відповідно до вимог КПК України.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки в рамках кримінального провадження будуть проводитися відповідні експертизи.

Крім цього, під час апеляційного перегляду в судовому засіданні захисник вказував, що вилучений у ОСОБА_7 предмет останньому не належить, а тому стороною захисту не аргументовано порушення прав підозрюваного.

Слідчий суддя дотримався вимог п.п. 5, 6 ч.2 ст. 173 КПК України, та врахував розумність, співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, з метою всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин кримінального провадження,а скасування арешту може призвести до негативних наслідків для проведення досудового розслідування, таких як приховування, пошкодження, псування чи інших.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Апеляційний суд зазначає, що якщо потреба в арешті майна відпаде, то особа в порядку ст. 174 КПК України, має право подати клопотання про скасування арешту майна.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2024 року, якою накладено арешт на предмет, зовнішньо схожий на детектор поля - Protect 1203, що був вилучений 12.02.2024 під час обшуку автомобіля Volkswagen СС державний реєстраційний номер НОМЕР_1 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4