УХВАЛА

15 травня 2024 року

м. Київ

справа № 336/959/23

провадження № 51-2490 ск 24

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2023 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 8 лютого 2024 року,

установила:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу було подано без додержання пунктів 1, 4 ч. 2, ч. 3 цієї норми процесуального права.

Відповідно до ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається правове обґрунтування заявлених скаржником вимог, адже суд касаційної інстанції (далі - Суд) є судом права, а не факту і може скасувати чи змінити оскаржені судові рішення лише на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу. При цьому слід мати на увазі, що згідно з положеннями статей 433, 438 КПК Суд не перевіряє повноти судового розгляду й висновків щодо фактичних обставин справи, а при здійсненні провадження виходить з обставин, установлених у рішеннях судів нижчих інстанцій.

Наведеного не було враховано при зверненні до Суду.

За змістом касаційної скарги, у ній її автор, не погоджуючись із судовими рішеннями, просить їх скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Однак у поданій скарзі мотиви незгоди з вироком переважно зводяться до загальних тез про недодержання судом першої інстанції окремих статей КПК і не зазначено обґрунтування допущення у провадженні таких порушень норм права, котрі з огляду на положення статей 349, 412, 413 цього Кодексу в їх взаємозв`язку є істотними й зумовлюють обов`язкове скасування вказаного рішення. Крім того, наводячи свою версію подій та юридичну оцінку вчиненого діяння, скаржник ставить під сумнів повноту судового розгляду, відповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що не є предметом перевірки за правилами касаційної процедури.

Крім того, попри те, що обвинувальний вирок переглядався в апеляційному порядку, засуджений не наводить аргументів, які би свідчили про постановлення ухвали з порушенням приписів статей 370, 419 КПК, зважаючи на статті 404, 415 цього Кодексу, встановлені у справі факти та позицію сторони захисту під час здійснення апеляційного провадження. Разом із цим ОСОБА_4 не вказує яких конкретних доводів сторони захисту не розглянув суд апеляційної інстанції і не дав на них відповідей.

Отже, й не обґрунтовано заявленої в касаційній скарзі вимоги про скасування судових рішень і призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.

Адресуючи своє зверненні Верховному Суду України, скаржник не врахував п. 21 ч. 1 ст. 3 КПК (у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ), згідно з яким судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2023 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 8 лютого 2024 року залишити безруху і встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_5 ОСОБА_3