Справа № 456/2806/24
Провадження № 1-кп/456/349/2024
УХВАЛА

іменем України

19 червня 2024 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000078 від 01.02.2023, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стрия Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, вдівця, старости Добрянського старостинського округу виконавчого комітету Стрийської міської ради, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області знаходиться кримінальне провадження № 0000078 від 01.02.2023 про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 відповідно до рішення № 32 від 02.11.2010 І-сесії VІ-го демократичного скликання Добрівлянської сільської ради Стрийського району Львівської області був обраний на посаду сільського голови Добрівлянської сільської ради Стрийського району Львівської області та відповідно до рішення № 927 від 19.05.2010 51-ої сесії V -го демократичного скликання Добрівлянської сільської ради Стрийського району Львівської області йому присвоєно 7 ранг посадової особи органу місцевого самоврядування 4 категорії кваліфікаційних посад, уповноважений на здійснення організаційно-розпорядчих функцій, маючи реальну можливість діяти так, як того вимагають інтереси служби, вчинив кримінальне правопорушення у сфері службової діяльності, яке виразилося у внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Так, відповідно до ст. 10 Закону України «Про державну службу» та ст. 8 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» ОСОБА_4 зобов`язаний додержуватись Конституції України та інших актів законодавства України, забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський голова: забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; організовує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; підписує рішення ради та її виконавчого комітету; скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради, забезпечує підготовку на розгляд ради проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку, цільових програм з інших питань самоврядування, місцевого бюджету та звіту про його виконання, рішень ради з інших питань, що належать до її відання; здійснює інші повноваження місцевого самоврядування, визначені цим та іншими законами, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до відання її виконавчих органів. Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

Так, ОСОБА_4 , працюючи на посаді голови Добрівлянської сільської ради Стрийського району Львівської області, будучи службовою особою, яка відповідно до наданих законом повноважень здійснює функції представника влади, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, всупереч інтересам служби та в інтересах третіх осіб у 2013 році, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці вчинив службове підроблення, зокрема умисно завірив своїм підписом та печаткою Добрівлянської сільської ради Стрийського району Львівської області завідомо неправдивий офіційний документ - рішення № 730 від 21.03.2013 року 28 сесії VI демократичного скликання Добрівлянської сільської ради Стрийського району Львівської області про надання дозволу ОСОБА_5 на виготовлення проекту детального плану території і проекту відведення земельної ділянки індивідуального житлового будівництва площею 0,12 га в селі Добрівляни Стрийського району Львівської області в кварталі житлової забудови К-7 в четвертому ряді за рахунок земель, не наданих у власність для ведення та користування, достовірно знаючи, що заяву ОСОБА_5 не було зареєстровано в журналі звернень Добрівлянської сільської ради та вона не була предметом розгляду сесії депутатів сільської ради, рішення з даного приводу сесією Добрівлянської сільської ради не розглядалось, відповідно голосування не проводилось.

Таким чином, у діях ОСОБА_4 наявні всі підстави для обґрунтованої підозри у складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 відповідно до рішення № 32 від 02.11.2010 І-сесії VІ-го демократичного скликання Добрівлянської сільської ради Стрийського району Львівської області був обраний на посаду сільського голови Добрівлянської сільської ради Стрийського району Львівської області та відповідно до рішення № 927 від 19.05.2010 51-ої сесії V -го демократичного скликання Добрівлянської сільської ради Стрийського району Львівської області йому присвоєно 7 ранг посадової особи органу місцевого самоврядування 4 категорії кваліфікаційних посад, уповноважений на здійснення організаційно-розпорядчих функцій, маючи реальну можливість діяти так, як того вимагають інтереси служби, вчинив кримінальне правопорушення у сфері службової діяльності.

Так, відповідно до ст. 10 Закону України «Про державну службу» та ст. 8 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» ОСОБА_4 зобов`язаний додержуватись Конституції України та інших актів законодавства України, забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільський голова: забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; організовує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; підписує рішення ради та її виконавчого комітету; скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради, забезпечує підготовку на розгляд ради проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку, цільових програм з інших питань самоврядування, місцевого бюджету та звіту про його виконання, рішень ради з інших питань, що належать до її відання; здійснює інші повноваження місцевого самоврядування, визначені цим та іншими законами, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до відання її виконавчих органів. Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

Так, ОСОБА_4 , працюючи на посаді голови Добрівлянської сільської ради Стрийського району Львівської області, будучи службовою особою, яка відповідно до наданих законом повноважень здійснює функції представника влади, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, всупереч інтересам служби та в інтересах третіх осіб у 2013 році, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, завірив та видав завідомо неправдивий офіційний документ - рішення № 730 від 21.03.2013 28 сесії VI демократичного скликання Добрівлянської сільської ради Стрийського району Львівської області про надання дозволу ОСОБА_5 на виготовлення проекту детального плану території і проекту відведення земельної ділянки індивідуального житлового будівництва площею 0,12 га в селі Добрівляни Стрийського району Львівської області в кварталі житлової забудови К-7 в четвертому ряді, вартістю 61386 (шістдесят одна тисяча триста вісімдесят шість) гривень, за рахунок земель, не наданих у власність та користування, що могло завдати істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам, яке виразилось у підриві авторитету та престижу органів місцевого самоврядування.

За таких обставин ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав за необхідне, для доведення кримінального правопорушення до кінця, за результатами яких ОСОБА_5 могло бути передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,12 га в селі Добрівляни Стрийського району Львівської області в кварталі житлової забудови К-7 в четвертому ряді від старого села по вулиці Гайдамацькій, третя ділянка на північ від провулку Озерний, вартістю 61386 (шістдесят одна тисяча триста вісімдесят шість) гривень, чим могло бути завдано шкоди інтересам територіальної громади Добрівлянської сільської ради Стрийського району Львівської області на вказану суму, що у 100 та більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та відповідно до примітки ст. 364 КК України є істотною шкодою. Водночас, з причин, які не залежали від його волі, кримінальне правопорушення не було закінченим.

Таким чином, у діях ОСОБА_4 наявні всі підстави для обґрунтованої підозри у закінченому замаху на зловживання службовим становищем, тобто в умисному, з корисливих мотивів, в інтересах третіх осіб використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що могло спричинити істотну шкоду інтересам територіальної громади, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 364 КК України (чинна до 04.06.2014).

В сукупності у діях ОСОБА_4 наявні всі підстави для обгрунтованої підозри у складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, та закінченому замаху на зловживання службовим становищем, тобто в умисному, з корисливих мотивів, в інтересах третіх осіб використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що могло спричинити істотну шкоду інтересам територіальної громади, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 364 КК України (чинна до 04.06.2014).

14.06.2024 через канцелярію суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання та просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, а провадження по справі закрити, оскільки з дня вчинення інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень минуло понад п`ять років, а кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, відносяться до нетяжких злочинів.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечила щодо задоволення даного клопотання.

Суд, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого щодо заявленого клопотання, роз`яснивши обвинуваченому наслідки закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, дійшов наступного висновку.

За змістом ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Положеннями ст. 49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. 2 ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, відносяться до нетяжких злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , вчинені в березні 2013 року. З часу вчинення інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, минуло 5 років.

Згідно з ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. 2, 3 ст. 49 КК України, та вчинення ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8 ст. 284 КПК України).

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні дав згоду та не заперечив проти звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України, є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим.

Тобто, суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду в постанові від 19.11.2019 констатує, що суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності. Суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК України.

За змістом ст.284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження з цих підставах.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Виходячи із цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже, невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення з визнанням ними своєї винуватості в скоєнні злочину.

Розглядаючи клопотання, суд також не може вирішити питання про винуватість чи невинуватість обвинуваченого, так як відповідно до ч. 4 ст. 286 Кримінального процесуального кодексу України клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності розглядається негайно, то суд позбавлений можливості продовжити дослідження доказів та встановлення обставин інкримінованого злочину.

При цьому, невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності в передбачених законом випадках за умови роз`яснення суті обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення. Саме таку позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 26 березня 2020 року в справі № 730/67/16-к.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 , з огляду на те, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , є нетяжкими злочинами, та з моменту їх вчинення, з березня 2013 року минуло п`ять років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності в розумінні ст. 49 КК України не зупинявся і не переривався, суд дійшов до переконання, що клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак клопотання слід задовольнити і звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження - закрити.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 49 КК України, ст. 284, 286, 288 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження № 0000078 від 01.02.2023 про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України закрити у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності.

Речові докази: рішення № 730 28-ї сесії VI демократичного скликання Добрівлянської сільської ради від 21.03.2013 у двох примірниках, рішення № 1096 37-ї сесії VI демократичного скликання Добрівлянської сільської ради від 15.05.2014, рішення №1131 37-ї сесії VI демократичного скликання Добрівлянської сільської ради від 15.05.2014 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1