Справа № 522/6196/24
Провадження по справі №1-кс/522/2398/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

25 квітня 2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Одеській області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Одеси, громадянки України, фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної в рамках кримінального провадження № 0000097 від 13.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваної - адвоката ОСОБА_6 ,

підозрюваної - ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000097 від 13.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на всій території України введено воєнний стан, який надалі неодноразово продовжувався та діє понині.

ОСОБА_4 , будучи обізнаною про введення воєнного стану на території України, який неодноразово продовжувався та діє понині, проросійські налаштованою громадянкою України, підтримуючи збройну агресію Російської Федерації проти України та бажаючи окупації території Одеської області збройними силами Російської Федерації, за власною ініціативою та переконанням, перебуваючи на території м. Одеса (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено), діючи з метою завдання шкоди обороноздатності України, шляхом надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України 29.01.2024 о 15 год. 19 хв., 09.02.2024 о 11 год. 35 хв., 09.02.2024 о 11 год. 41 хв., 09.02.2024 о 11 год. 52 хв., використовуючи власний мобільний телефон марки «Nokia», з ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 та кросплатформену систему миттєвого обміну повідомленнями з функціями обміну текстовими, голосовими та відео повідомленнями, а також стікерами, фотографіями і файлами різних форматів «Telegram», яка інстальована у вказаний мобільний телефон, номер мобільного телефону НОМЕР_3 , ім`я користувача « ОСОБА_7 », переслідуючи мету завдання шкоди обороноздатності України, діючи в умовах воєнного стану, надала начальнику розвідгрупи відділу планування та застосування управління координації діяльності росгвардії (м. Севастополь) Головного управління росгвардії по АР Крим - громадянину Російської Федерації ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивний «ОСОБА_8» на номер мобільного телефону НОМЕР_4 , який діє на користь гу гш зс Російської Федерації, в «Telegram», шляхом направлення скріншоту із сервісу Google Maps відомості, щодо розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань за наступними географічними координатами:

НОМЕР_21 (АДРЕСА_2 ) де знаходиться військове містечко № НОМЕР_5 на території якого розташовуються пункти постійної дислокації військових частин НОМЕР_6 та НОМЕР_7 ;

НОМЕР_8 , НОМЕР_9 (АДРЕСА_4 ) - район причалів ІНФОРМАЦІЯ_3, де поблизу знаходиться військове містечко № НОМЕР_11 , розташовуються пункти постійної дислокації підрозділів військових частин НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 та НОМЕР_15 . Крім того, з 24.02.2022 зазначені причали використовуються для розосередження ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

НОМЕР_22 (АДРЕСА_5) - район причалів ІНФОРМАЦІЯ_4, які з 24.02.2022 використовуються для розосередження ІНФОРМАЦІЯ_8 ;

НОМЕР_23 (АДРЕСА_6 військової частини НОМЕР_12 , причалів ІНФОРМАЦІЯ_5 , причалу ІНФОРМАЦІЯ_6, які використовуються для постійного та тимчасового базування ІНФОРМАЦІЯ_8 , 1 загону Морської охорони Державної прикордонної служби України та для базування корабельного складу угруповання різнорідних сил, перебування яких здійснюється на ротаційній основі.

Так, в районах вищезазначених координат можливо ідентифікувати на місцевості особовий склад, військову техніку, адміністративні та складські споруди тощо. У випадку передачі зазначених відомостей громадянам Російської Федерації чи іншим особам, які діють в інтересах російських спецслужб, військових формувань, військовослужбовців Російської Федерації, буде завдано шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній та економічній безпеці України в умовах правового режиму воєнного стану.

Зазначена інформація, у тому числі з використанням географічних координат, прив`язування до місцевості, тощо у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами не розміщувалася та не поширювалась, не є загальнодоступною та підлягає захисту від розповсюдження, може бути віднесена до державної таємниці у відповідності до законодавства (ст. 1.4.3, 1.4.6, 1.6.4 - ЗВДТ 2020, п. 1.2, 1.4, 1.8, 2.4, 2.8 - ПСІ 2023).

Крім цього, надання відомостей, які розміщені за географічними координатами НОМЕР_19 , НОМЕР_20 іноземній державі, яка здійснює збройну агресію, щодо території України з фактичними їх прив`язки до географічних координат за умов стоянки корабельно катерного складу в цьому місці, може завдати шкоди корабельно ОСОБА_9 складу угруповання різнорідних сил, призвести до пошкодження (знищення) матеріальних засобів і (або) створити небезпеку життю чи здоров`ю військовослужбовців, а також завдасть шкоди обороноздатності України та географічні координати НОМЕР_19 , НОМЕР_20 після ідентифікації на місцевості військової техніки, особового складу, складських споруд тощо та узагальненні, розкривають відомості про місця тимчасового розміщення військових частини (підрозділів), навчальних, закладів та установ, підприємств оборонно-промислового комплексу, райони розосередження особового складу в період дії правового режиму воєнного стану та підпадає під пункт 2.8 переліку відомостей Збройних Сил України, що становлять службову інформацію, затверджену наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України № 12 від 30.01.2023.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про національну безпеку» національна безпека України - захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз.

Також згідно п.19 Розділу ІІ Стратегії національної безпеки України, затвердженої Указом Президента України №392/2020 від 14.09.2020 однією з основних загроз національній безпеці та національним інтересам України є те, що спеціальні служби іноземних держав, насамперед Російської Федерації, продовжують розвідувально-підривну діяльність проти України, намагаються підживлювати сепаратистські настрої, використовують організовані злочинні угруповання, прагнуть зміцнити інфраструктуру впливу. Згідно п. 5 Розділу І даної Стратегії забезпеченням національної безпеки є відстоювання незалежності і державного суверенітету, відновлення територіальної цілісності у межах міжнародно визнаного державного кордону України.

У зв`язку з наведеними фактичними обставинами громадянці України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 29.02.2024 обґрунтовано оголошено про підозру та вручено повідомлення про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України - державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду обороноздатності України: надання іноземній державі, іноземній організації та їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану.

Для закінчення досудового розслідування в кримінальному провадженні необхідно виконати наступні слідчі та процесуальні дії: отримати висновок амбулаторної судово-психіатричної експертизи; здійснити розсекречування матеріалів кримінального провадження; виконати вимоги ст. 290 КПК України; виконати вимоги, передбачені ст. 291 КПК України, а саме скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.

У зв`язку з чим, слідчий звернувся до суду із клопотанням про продовження відносно підозрюваної ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Позиція учасників судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого в повному обсязі та просив його задовольнити, посилаючись на те, що ризики, передбачені п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані при застосуванні запобіжного заходу, ще мають місце, а саме підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушеннянезаконно впливати на світка та експерта у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється

Підозрювана ОСОБА_4 та її захисник в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання слідчого щодо продовження строку дії запобіжного заходу.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, допитавши підозрюваного, заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (частина 5 статті 9 КПК України).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Висновки органу досудового розслідування щодо причетності підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими, тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

31.01.2024 ОСОБА_4 затримано в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України за підозрою у 28.02.2024 ОСОБА_4 було затримано в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

29.02.2024 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України в рамках кримінального провадження № 0000004 выд 03.01.2024.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_10 (справа №522/2758/24, провадження №1-кс/522/1227/24) від 29.02.2024 відносно підозрюваної ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор», строком на 60 днів, без визначення розміру застави, до 28.04.2024.

Інкримінована підозра ОСОБА_4 підтверджується зібраними у ході досудового розслідування та долученими до матеріалів клопотання належними та допустимими доказами, зокрема: повідомленнями ГВ КР УСБУ в Одеській області; протоколом про проведення НСРД відносно ОСОБА_4 ; листом угруповання різнорідних сил; протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_4 ; листом командування військово - морських сил ЗС України;

Щодо існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що наразі продовжують існувати ризики, визначені ст. 177 КПК, і що необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного.

Запобіжні заходи застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження. Їх дія носить превентивний (попереджувальний) характер реалізації особами дій, направлених на перешкоджання здійсненню правосуддя у справі.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченими зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Крім того, суд враховує, що вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення як обставина, яка впливає на вибір судом виду запобіжного заходу (пункт 1 частини 1 статті 178 КПК), має опосередкований вплив й на оцінку рівня ймовірності вчинення підозрюваним тих чи інших дій, які кваліфікуються як ризики за статтею 177 КПК. Чим меншою є вагомість зібраних доказів на підтвердження підозри та чим нижчим є рівень її обґрунтованості, тим меншою є вірогідність незаконного втручання особи підозрюваного у хід досудового розслідування чи переховування від правосуддя, і навпаки.

Зазначений стандарт доказування (переконання) суд використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК, у цьому кримінальному провадженні.

Як встановлено в судовому засіданні, підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, відповідальність за який передбачає позбавлення волі п`ятнадцять років або довічне позбавленням волі, з конфіскацією майна, підозрювана раніше не судима, офіційно не працевлаштована, не одружена, ніде не навчається, дітей не ммає, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.

Метою продовження строку дії запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Щодо ризику переховування від суду.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України. Санкція вказаної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років або довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення при констатації наявності вказаного ризику. При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58). Тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, який інкримінується підозрюваному у сукупності з іншими обставинами, якими в цьому випадку є законодавчі приписи щодо неможливості застосування «пільгових» інститутів кримінального права у відповідній категорії справ, та наявність документів для виїзду закордон.

Отже, оцінюючи можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, слідчий суддя вважає такі дії вірогідними в будь-який момент кримінального провадження. Співставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Тому з метою нівелювання такого ризику переховування, застосування до підозрюваного запобіжного заходу в уигляді тримання під вартою, вбачається обґрунтованим.

Тому, слідчий суддя погоджується з прокурором, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування обвинуваченого від суду.

Наведені обставини в сукупності дають підстави дійти висновку про наявність ризику ймовірного переховування від органу досудового розслідування чи суду.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

В ході проведення досудового розслідування для встановлення окремих обставин важливими є документи, що знаходяться у володінні ОСОБА_4 . Вказані речі і документи не були в повній мірі отримані органом досудового розслідування раніше, враховуючи необхідність дотримання конспірації у ході здійснення слідчих дій до моменту затримання підозрюваного.

Таким чином, наявні обґрунтовані підстави вважати, що маючи доступ (безпосередній, або через інших осіб) до речей та документів, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, ОСОБА_4 у випадку незастосування щодо неї запобіжного заходу, або застосування більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою, матиме змогу знищити, приховати або спотворити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При цьому, слідчий суддя бере до уваги, що:

- в ході розгляду даного клопотання підозрюваній та її адвокату стали відомі матеріали кримінального провадження, зокрема, протоколи допиту свідків, з яких вони дізнались зміст показань та особисті дані, що уможливлює вплив на останніх.

Вказані обставини формують у слідчого судді переконання щодо наявності ризику впливу підозрюваним на учасників цього кримінального провадження.

Ризик перешкоджання слідству іншим шляхом слідчий суддя до уваги не бере через його неконкретизованість.

Ризик вчинення іншого або продовження вчинення кримінального правопорушення слідчий суддя до уваги не бере, оскільки слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні не надано будь-яких документів на підтвердження факту притягнення підозрюваного раніше до адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу.

Встановлені під час судового засідання обставини у свої сукупності та взаємозв`язку формують у суду переконання, що запобігти доведеним під час розгляду клопотання слідчого ризикам неможливо без застосування запобіжного заходу. Однак, суд в цьому випадку не може погодитися з прокурором, що наявність цих ризиків є безумовною підставою для ізоляції підозрюваного і взяття його під варту.

Частиною 1 ст. 176 КПК України встановлена відповідна ієрархія запобіжних заходів від найбільш м?якого (особисте зобов?язання) до найбільш суворого (тримання під вартою). Суд відмовляє у застосуванні чи продовженні строку дії запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам (ч. 3 ст. 176 КПК України).

Проте, в цьому кримінальному провадженні на даному етапі досудового розслідування, слідчий суддя не вбачає за можливе запобігти ризикам кримінального провадження із застосуванням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, в тому числі цілодобового, який хоча і пов`язаний з ізоляцією підозрюваного від суспільства, однак зважаючи на встановлені на цьому етапі досудового розслідування ризики, може виявитися неефективним з таких же підстав.

Враховуючи вчинену Збройними Силами Російської Федерації військову агресією проти нашої Держави, на території України було запроваджено воєнний стан відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_12 від 24.02.2022 №64/2022 та Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ.

На часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX, Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-IX, Указом від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-IX, та Указом від 6 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року № 3429-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україніз 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

Згідно Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо удосконалення відповідальності за колабораційну діяльність та особливостей застосування запобіжних заходів за вчинення злочинів проти основ національної та громадської безпеки» № 2198-IX від 14.04.2022 року, були внесені зміни до Кримінального процесуального кодексу України.

Відтак, згідно ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно положень статті 183 КПК України, під час воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Необхідно враховувати виключну цинічність діяння, вчиненного в період здійснення Україною збройної відсічі РФ, пов`язаної з поширенням інформації про розташування Збройних Сил України.

Окрім цього, слідчий суддя враховує, що в рамках вказанного кримінального провадження ще не проведені усі необхідні слідчі дії, а тому вірогідність наявності зазначених ризиків дуже висока.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги тяжкість кримінального правопорушення та роль підозрюваної ОСОБА_4 у його вчиненні, встановлені у ході досудового розслідування ризики, які слідчий суддя визнав обґрунтованими, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним злочину, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, а також враховуючи недостатність застосування інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим.

Тож, наведені вище обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

В цьому кримінальному провадженні на даному етапі слідчий суддя не вбачає за можливе запобігти ризикам кримінального провадження із застосуванням більш м`якого запобіжного заходу.

Необхідно враховувати резонансність вказаної справи, зухвалість вчиненого злочину, внаслідок якого підривається суверенітет України, обороноздатність ЗСУ.

А тому, суд доходить висновку, що застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, а тому саме на такий термін слідчий суддя може продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, для прийняття законного рішення у кримінальному провадженні та забезпеченні проведення повного, всебічного, об`єктивного розслідування кримінального правопорушення необхідно провести значний обсяг слідчих та процесуальних дій, а саме: отримати висновок амбулаторної судово-психіатричної експертизи; здійснити розсекречування матеріалів кримінального провадження; виконати вимоги ст. 290 КПК України; виконати вимоги,передбачені ст. 291 КПК України, а саме скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування, а тому для проведення ряду зазначених слідчих дій органу досудового розслідування необхідний час не менше ніж ще 2 місяці.

25.04.2024 слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеса ОСОБА_1 винесена ухвала, якою строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 29.06.2024 року.

В ході здійснення досудового розслідування проведено ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, направлених на встановлення істини у вказаному кримінальному провадженні.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, приходжу до висновку, що строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_4 необхідно продовжити на строк до 60 днів в межах строку проведення досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 132, 176- 178, 183, 186, 193-199, 205, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Одеській області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» до 60 днів в межах строку проведення досудового розслідування, тобто до 23.06.2024 року включно.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обчислюється з моменту винесення ухвали слідчого судді, тобто з 25.04.2024 року.

Ухвала слідчого судді щодо продовження строку дії запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 25.04.2024 року о 12:15 годині в залі суду № 131.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

25.04.2024