Справа № 161/3844/24
Провадження № 1-кп/161/551/24
У Х В А Л А

про призначення судового розгляду

м. Луцьк 10 червня 2024 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000079 за обвинувальним актом у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцька, українця, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшов обвинувальний акт разом із додатками відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області підготовче судове засідання було призначено з викликом сторін кримінального провадження, а саме прокурора, захисника, обвинуваченого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, посилаючись на п.5 ч.2 ст.291 КПК України, а саме в обвинувальному акті допущене явне протиріччя та не конкретність, оскільки прийняття рішення щодо відмови у наданні дозволів, спричиненої допущеними недоліками у наданих на розгляд документах, є діями посадової особи, які не тільки не суперечать інтересам служби, а й прямо передбачені перерахованими в обвинувальному акті НПА.

Захисник ОСОБА_4 підтримала клопотання обвинуваченого та просила його задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував та пояснив суду, що вважає заявлене клопотання є невмотивованим та безпідставним, а обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування складені та затверджені у відповідності до вимог кримінального процесуального кодексу України. Підстав для повернення обвинувального акту немає.

Заслухавши ініціатора клопотання та думку інших учасників підготовчого судового засідання, дослідивши доводи, якими обґрунтовується клопотання суд прийшов до наступних висновків.

Приписами ст.291 КПК України визначені вимоги до обвинувального акту.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Перевіривши зміст обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування суд приходить до висновку, що вони відповідають вимогам ст. 291 КПК України відповідно і законних підстав для повернення обвинувального акту прокурору немає.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що підстав для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні, та здійснено підготовку до судового розгляду.

Обвинувальний акт, пред`явлений обвинуваченому за ч. 3 ст. 368 КК України, що надійшов до суду, відповідає вимогам КПК України і не підлягає поверненню прокурору.

Кримінальне провадження підсудно Луцькому міськрайонному суду.

Не має підстав для закриття провадження на підставі пунктів 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України.

При вирішення питання про призначення судового розгляду суд враховує думки прокурора, який вважав за можливе призначення судового розгляду, захисника та обвинуваченого, які проти призначення судового розгляду не заперечували.

Таким чином, будь-яких перешкод для призначення судового розгляду не встановлено, а тому суд переходить до розгляду інших скарг, заяв та клопотань учасників підготовчого судового засідання, а також до вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду.

Що стосується обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд зазначає наступне.

Прокурором в підготовчому судовому засіданні заявлено клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки є ризики, передбачені ст 177 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні захисник заперечувала проти клопотання прокурора, просила відмовити в його задоволенні.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив відмовити в його задоволенні. Надав до суду письмові заперечення.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, в підготовчому судовому засіданні встановлено, що 05.10.2023 року ОСОБА_5 у порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, затримано, та 06.10.2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

07.10.2023 року ухвалою Луцького міськрайонного суду ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час, в подальшому який було продовжено.

Строк дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу сплив 07.02.2024 року.

При вирішенні питання щодо доцільності застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд враховує надані сторонами кримінального провадження пояснення, вважає, що ризики, зазначені в клопотанні прокурора, а саме те, що обвинувачений може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, на даний час не є безумовною підставою для його застосування, та суд враховує, що ОСОБА_5 одружений, має на утриманні двох дітей, одна з яких є малолітньою, що свідчить про міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання: АДРЕСА_2 , є особою працездатного віку, тривалий час перебуває без запобіжного заходу, за час проведення судових засідань з`являється на призначені судом дату та час, доказів того, що обвинувачений за час перебування кримінального провадження в суді здійснив будь-який один з перелічених прокурором ризиків, стороною обвинувачення надано не було, тому, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та необхідність застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, який, з урахуванням усіх обставин справи, буде достатнім запобіжним заходом, спроможним забезпечити в подальшому виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, суд застосовує запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та зобов`язує обвинуваченого прибувати до прокурора або суду за першою вимогою; повідомляти прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; не спілкуватися із свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання у відповідний орган Управління Державної міграційної служби - паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд за кордон.

Що стосується клопотання захисника про скасування арешту майна, суд зазначає наступне.

Під час підготовчого судового засідання захисником обвинуваченого подано клопотання про скасування арешту майна з мобільного телефону SAMSUNG 20FE, який було накладено ухвалою слідчого судді від 12.10.2023 року, бо вказаний телефон не відповідає ознакам речового доказу, експертиза щодо мобільного телефону в межах строку досудового розслідування не була проведена, тому мобільний телефон як технічний пристрій не має сам по собі доказове значення у даному кримінальному провадженні. Крім того, зазначила, що слідчим порушено цілісність паркування даного пристрою. Просила скасувати арешт з вказаного телефону.

Обвинувачений підтримав вказане клопотання і просив його задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення вказаного клопотання, просив залишити його без розгляду.

Дослідивши та проаналізувавши доводи викладені обвинуваченим в своєму клопотанні, а також додані до нього документи, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до таких висновків.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням обвинуваченого чи його захисника, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З огляду на принцип диспозитивності, суд має встановити наявність або відсутність лише тієї підстави для скасування арешту, про яка зазначає сторона захисту.

Судом встановлено, що арешт, про скасування якого просить заявник, було накладено ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 12.10.2023 року на майно, вилучене в ході проведення обшуку за адресами: АДРЕСА_3 , та АДРЕСА_4 (восьмий поверх) каб. №№ 823, 833, 819, в тому числі і мобільний телефон SAMSUNG 20FE.

Таким чином, накладення арешту на вказане майно було здійснено з підстав та в порядку, передбачених КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При прийнятті рішення про накладення арешту, слідчий суддя посилався на положення ч. 3 ст. 170 КПК України, якими зокрема передбачено, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вважає вказане клопотання передчасним та відмовляє у його задоволенні, оскільки питання про скасування арешту майна вирішується одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд.

Щодо поданих обвинуваченим заперечень, суд приходить до наступного.

Доводи викладені в запереченнях будуть розглянуті на стадії судового розгляду, зокрема, під час дослідження доказів, а також під час надання їм оцінки в нарадчій кімнаті.

Також, на підставі ст.314 ч.3 п.6 КПК України суд в інтересах економічного добробуту та прав людини вважає необхідним доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь відносно обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст.314-1 КПК України, Закону України «Про пробацію», яку надати суду в розумний строк для судового розгляду.

Слід роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 на підставі ст.ст.14, 16 Закону України «Про пробацію» він має право приймати участь у підготовці досудової доповіді, а також на підставі ст.17 вказаного Закону зобов`язаний виконувати законні вимоги персоналу органу пробації та надавати про себе достовірну інформацію персоналу органу з питань пробації.

Враховуючи, що підготовку до судового розгляду завершено, та керуючись ст.ст. 170, 174, 181, 194, 314-316 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368КК України, у відкритому судовому засіданні на 20 червня 2024 року на 14 годину 45 хвилин у залі судових засідань Луцького міськрайонного суду Волинської області.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору у кримінальному провадженні, передбаченого ч.3 ст.368 КК України - залишити без задоволення.

Провести судовий розгляд зазначеного кримінального провадження суддею одноособово в даному складі.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про скасування арешту майна- відмовити.

В задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до прокурора або суду за першою вимогою;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи;

- не спілкуватися із свідками у кримінальному провадженні.

- здати на зберігання у відповідний орган Управління Державної міграційної служби - паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд за кордон.

Строк дії запобіжного заходу обчислювати з моменту винесення ухвали, тобто з 10.06.2024 року по 10.08.2024 року включно.

У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням ухвали в частині запобіжного заходу покласти на прокурора.

Доручити Луцькому міському відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області скласти досудову доповідь відносно обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст.314-1 КПК України, Закону України «Про пробацію», яку надати суду в розумний строк для судового розгляду.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що на підставі ст.ст.14, 16 Закону України «Про пробацію» він має право приймати участь у підготовці досудової доповіді, а також на підставі ст.17 вказаного Закону зобов`язаний виконувати законні вимоги персоналу органу пробації та надавати про себе достовірну інформацію.

Заперечення обвинуваченого ОСОБА_5 долучити до матералів кримінального провадження.

У судове засідання викликати осіб, які братимуть участь у судовому розгляді - учасників судового провадження.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення її судом.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на неї може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Ухвала постановлена в нарадчій кімнаті та надрукована в одному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1