Провадження № 1-кс/331/1191/2024
Справа № 331/3511/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2024 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС 2-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках досудового розслідування, внесеного 11.05.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000726, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 258 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий в ОВС 2-го відділення СВ УСБ України в Запорізькій області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна в рамках досудового розслідування, внесеного 11.05.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000726, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 258 КК України.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначено, що громадянин України ОСОБА_5 , будучи проросійськи налаштованою особою, усвідомлюючи протиправність своїх дій, направлених на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, передбачаючи невідворотне настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи з прямим злочинним умислом в умовах воєнного стану, обіймаючи на момент вчинення злочину посаду майстра експлуатаційного цеху №14 (теплосиловий) ПАТ «Мотор Січ», перебуваючи у м. Запоріжжя, діючи за попередньою змовою із громадянином України ОСОБА_6 , не пізніше 06.06.2024 добровільно вступили у злочинну змову із представником держави-агресора російської федерації, який використовує ідентифікатор « ОСОБА_7 » у системі миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», надавши йому свою згоду на проведення підривної діяльності проти України, шляхом виконання поставлених останнім завдань. Далі, діючи усвідомлено, протиправно та за попередньою змовою із громадянином України ОСОБА_6 , 06.06.2024 громадянин України ОСОБА_5 , як працівник ПАТ «Мотор Січ», вчинив активні дії, а саме надав представнику іноземної держави представнику російської федерації, який використовує ідентифікатор « ОСОБА_7 » у системі миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», інформацію щодо результатів та конкретних місць ракетних ударів рф по території ПАТ «Мотор Січ», які можуть бути використані державою-агресором для подальшого корегування ракетних ударів по вказаному оборонному об`єктів, місць виготовлення та зберігання оборонної продукції на території ПАТ «Мотор Січ», розміщення виробничих потужностей та цехів ПАТ «Мотор Січ», в яких виготовляється продукція та комплектуючі для підрозділів, які здійснюють захист України від військової агресії з боку Російської Федерації.

Враховуючи викладене, 10.06.2024 органом досудового розслідування, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого суду м. Запоріжжя від 09.06.2024 (справа №331/3511/24 провадження №1-кс/331/1153/2024) проведено обшук квартири АДРЕСА_1 , за місцем фактичного мешкання підозрюваного ОСОБА_6 під час проведення якого було виявлено та вилучено наступні речі, які мають вагоме значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а саме:

1. мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9CNFC» моделі «М2006С3MN6» IMEI код 1: НОМЕР_1 ; IMEI код 2: НОМЕР_2 , встановленою сім-картою оператора мобільного зв`язку: НОМЕР_3 ;

2. мобільний телефон марки «Nokia», серійний номер: НОМЕР_4 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку з номером: НОМЕР_5 .

3. мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9CNFC» моделі «M2006C3MN6» IMEI код 1: НОМЕР_6 ; IMEI код 2: НОМЕР_6 , в становленами сім-картами операторів мобільних зв`язків: НОМЕР_7 ; НОМЕР_8 .

10.06.2024 постановою слідчого вилучені за адресою: АДРЕСА_2 мобільні пристрої було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000726 від 11.05.2024.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Відповідно до п. 6 ч. 9 ст. 100 КПК України гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, конфіскуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий надав суду заяву, в якій просить розглянути клопотання без його участі, та його задовольнити, посилаючись на його обґрунтованість та доведеність.

Захисник ОСОБА_8 надав суду заяву про розгляд клопотання без його участі, та просить розглянути клопотання на розсуд суду.

Слідчий суддя, взявши до уваги заяви слідчого та захисника, перевіривши матеріали справи, приходить до такого.

Слідчий суддя накладає арешт на грошові кошти чи інше майно, якщо є підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій ст.167 КПК України, а саме:1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування, матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Матеріалами справи встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , будучи проросійськи налаштованою особою, усвідомлюючи протиправність своїх дій, направлених на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, передбачаючи невідворотне настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи з прямим злочинним умислом в умовах воєнного стану, обіймаючи на момент вчинення злочину посаду майстра експлуатаційного цеху №14 (теплосиловий) ПАТ «Мотор Січ», перебуваючи у м. Запоріжжя, діючи за попередньою змовою із громадянином України ОСОБА_6 , не пізніше 06.06.2024 добровільно вступили у злочинну змову із представником держави-агресора російської федерації, який використовує ідентифікатор « ОСОБА_7 » у системі миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», надавши йому свою згоду на проведення підривної діяльності проти України, шляхом виконання поставлених останнім завдань. Далі, діючи усвідомлено, протиправно та за попередньою змовою із громадянином України ОСОБА_6 , 06.06.2024 громадянин України ОСОБА_5 , як працівник ПАТ «Мотор Січ», вчинив активні дії, а саме надав представнику іноземної держави представнику російської федерації, який використовує ідентифікатор « ОСОБА_7 » у системі миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», інформацію щодо результатів та конкретних місць ракетних ударів рф по території ПАТ «Мотор Січ», які можуть бути використані державою-агресором для подальшого корегування ракетних ударів по вказаному оборонному об`єктів, місць виготовлення та зберігання оборонної продукції на території ПАТ «Мотор Січ», розміщення виробничих потужностей та цехів ПАТ «Мотор Січ», в яких виготовляється продукція та комплектуючі для підрозділів, які здійснюють захист України від військової агресії з боку Російської Федерації.

Враховуючи викладене, 10.06.2024 органом досудового розслідування, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого суду м. Запоріжжя від 09.06.2024 (справа №331/3511/24 провадження №1-кс/331/1153/2024) проведено обшук квартири АДРЕСА_1 , за місцем фактичного мешкання підозрюваного ОСОБА_6 під час проведення якого було виявлено та вилучено наступні речі, які мають вагоме значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а саме:

1. мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9CNFC» моделі «М2006С3MN6» IMEI код 1: НОМЕР_1 ; IMEI код 2: НОМЕР_2 , встановленою сім-картою оператора мобільного зв`язку: НОМЕР_3 ;

2. мобільний телефон марки «Nokia», серійний номер: НОМЕР_4 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку з номером: НОМЕР_5 .

3. мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9CNFC» моделі «M2006C3MN6» IMEI код 1: НОМЕР_6 ; IMEI код 2: НОМЕР_6 , в становленами сім-картами операторів мобільних зв`язків: НОМЕР_7 ; НОМЕР_8 .

10.06.2024 постановою слідчого вилучені за адресою: АДРЕСА_2 мобільні пристрої було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000726 від 11.05.2024.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Тобто, за змістом вказаних положень закону, арешт може бути накладено слідчим суддею на майно, яке набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Відповідно до вимог ч.2 ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

На підставі матеріалів, доданих до клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання про накладення арешту є обґрунтованим, оскільки мета та підстави арешту в рамках зазначеного кримінального провадження, узгоджуються з положеннями частин 1, 3 ст. 170 КПК України.

Накладення арешту на вказане майно не несе негативних наслідків для їх володільця, оскільки не несе інформації та не є річчю, які б унеможливлювали життєдіяльність їх володільця.

Обмеження права власності володільця на вказане майно є розумними та співрозмірними із завданнями кримінального провадження.

Відповідно до ст. 2 КПК України «завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відноситься верховенство права, законність, рівність перед законом і судом та інші.

Відповідно до ч.6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу».

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі"Пантелеєнко проти України"зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі"Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішеннявід 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що вжиття судом заходу забезпечення кримінального провадження, шляхом накладення арешту на зазначене майно є запобіжним заходом проти порушення прав та законних інтересів сторін кримінального провадження, оскільки у випадку його приховування, пошкодження чи розпорядження ним, можуть настати вкрай негативні наслідки.

Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого в ОВС 2-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках досудового розслідування, внесеного 11.05.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000726, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 258 КК України, задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на майно, яке було вилучене 10.06.2024 під час проведення обшуку квартири за місцем фактичного проживання підозрюваного ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на:

- мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9CNFC» моделі «М2006С3MN6» IMEI код 1: НОМЕР_1 ; IMEI код 2: НОМЕР_2 , в становленою сім-картою оператора мобільного зв`язку: НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон марки «Nokia», серійний номер: НОМЕР_4 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку з номером: НОМЕР_5 .

- мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9CNFC» моделі «M2006C3MN6» IMEI код 1: НОМЕР_6 ; IMEI код 2: НОМЕР_6 , в становленами сім-картами операторів мобільних зв`язків: НОМЕР_7 ; НОМЕР_8 .

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

18.06.2024 331/3511/24 1-кс/331/1191/2024