Справа №592/881/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/947/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Сексуальне насильство
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у закритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 20.02.2024, про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави,-

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Зарічного районного суду м. Суми на стадії судового розгляду знаходиться кримінальне провадження № 0001155 відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст.155, ч.2 ст. 156, ч. 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України.

До Зарічного районного суду м. Суми від прокурора надійшло клопотання, про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому, оскільки ризики, передбачені у п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися, кримінальне провадження до закінчення строку дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою не може бути завершене, а більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

20.02.2024 ухвалою Зарічного районного суду м. Суми задоволено клопотання прокурора та обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави до 18.04.2024 включно.

З таким рішенням суду не погодились захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_9 і подали апеляційні скарги в яких:

- адвокат ОСОБА_7 просив поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки його копію не отримав, а з її змістом ознайомився лише 22.02.2024 та апеляційну скаргу подав 27.02.2024. Саму ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 20.02.2024, адвокат просив скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_8 дії запобіжного заходу у виід тримання під вартою. Просив обрати ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема це домашній арешт у період з 23.00 по 05.00 год та з покладенням на ОСОБА_8 виконання обов`язків: повідомляти суд про зміну місця проживання, утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною судом та прибувати до суду за першою вимогою. Також захисник просив звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 з-під варти в залі суду;

- захисник ОСОБА_9 просив поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки його копію не отримував, а в період з 21.02.2024 по 27.02.2024 він захисник був на лікуванні. Щодо самої ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 20.02.2024 то її захисник просив, скасувати та постановити нову ухвалу, якою просив відмовити прокурору в задовленні клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Захисник просив для обвинуваченого ОСОБА_8 обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із покладенням на ОСОБА_8 визначених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків.

В обґрунтування своїх вимог захисник ОСОБА_7 зазначав, що колегія суддів у складі суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 проявляють упередженість у винесенні рішень через істотні порушення судом вимог кримінального процесуального закону, які встановлював апеляційний суд в попередніх судових рішеннях. Також захисник вважав, що прокурор не надав доказів в підтвердження заявлених ним ризиків, вважав їх такими, що ґрунтуються на припущеннях. Також захисник наголошував, що вина обвинуваченого не доведена, а під вартою він знаходиться більше двох років. Не довів прокурор і того, що більш м`які запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 . Захисник просив врахувати, що обвинувачений не знає особисто ряд потерпілих, в підтвердження цього сторона захисту вдавалась до аналізу окремих доказів та зауважував, що по факту фальсифікації доказів у справі внесено відомості до ЄРДР і на даний час триває досудове розслідування. Звертав увагу захисник і на те, що тримання особи під вартою не може ґрунтуватися на суворості можливого покарання і зауважував, що ОСОБА_8 згоден носити електронний засіб контролю, у ОСОБА_8 відсутні транспортні засоби для можливого переміщення територією України. Крім цього, в країні введено воєнний стан, що додатково унеможливить виїзд ОСОБА_8 за кордон і в обвинуваченого погіршився стан здоров`я та він потребує лікування. Прокурором не доведено факт відсутності в обвинуваченого офіційного джерела доходу, а судом не враховано того, що в ДУ «Сумський слідчий ізолятор» відсутнє бомбосховище, а тому застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту беде безпечнішим для нього. Також захисник аналізував кожен із можливих ризиків ст. 177 КПК України і вважав, що всі вони відсутні, оскільки крім викладених вище обставин, у справі завершено дослідження доказів, які обвинувачений може знищити, а на учасників справи ОСОБА_8 впливати не буде так як усвідомлює наслідки. Крім вказаного, захисник просив перевірити на предмет законності позбавлення ОСОБА_8 волі в ніч з 02 на 03.11.2020 в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми.

Захисник ОСОБА_9 в обґрунтування своїх вимог зазначав, що правова кваліфікація пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення не достатня для його тримання під вартою. Захисник наголошував на позитивній характеристиці ОСОБА_12 з ДУ «Сумський слідчий ізолятор» і вважав, що ризик переховування обвинуваченого від суду відсутній. Щодо інших заявлених прокурором ризиків, то їх захисник вважав необґрунтованими. Зокрема, на переконання захисника на свідків обвинувачений тиснути не зможе, оскільки їх він не знає, дружніх чи особистих відносин з ними не підтримує і вони не перебувають у його підпорядкуванні. Також захисник звертав увагу, що ОСОБА_8 має повноцінний склад сім`ї, офіційне місце реєстрації та проживання, має матір пенсійного віку, яка потребує додаткової уваги та матеріального забезпечення, до застосування запобіжного заходу обвинувачений ОСОБА_8 був фотографом, отримував сталий дохід, він має міцні соціальні зв`язки і раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Звертав увагу захисник і на те, що ОСОБА_8 заявляв про відсутність бажання реалізовувати заявлені прокурором ризики та бажає встановленню істини у справі. Тому, менш суворий запобіжний захід домашній арешт, цілком достатній для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді, думки захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які просили поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення та які апеляційні скарги захисників підтримали, просили ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід, думку прокурора ОСОБА_6 , який проти поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення і задоволення апеляційних скарг захисників заперечив, а ухвалу суду першої інстанції просив залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення та доводи апеляційних скарг захисників колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до п.1-1 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Процесуальні строки це встановлені законом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії; будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням КПК (ст. 113), а пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду (ч. 1 ст. 117 КПК).

Як слідує з матеріалів справи 20.02.2024 ухвала Зарічного районного суду м. Суми, про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлено за участі обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_13 .

Також з матеріалів справи вбачається, що 18.02.2024 обвинувачений ОСОБА_8 уклав договір про надання правової допомоги із адвокатом ОСОБА_9 , який у період з 21.02.2024 по 27.02.2024 проходив лікування, що узгоджується з долученої до справи адвокатом копією довідки (а.с. 59).

27.02.2024 адвокат ОСОБА_7 , який також бере участь в даному кримінальному провадження, та 28.02.2024 адвокат ОСОБА_9 , коже окремо, подали апеляційні скарги.

Враховуючи те, що останній день на подачу апеляційної скарги припав на 25.02.2024 неділю, а апеляційні скарги подані 27 та 28.02.2024, з метою забезпечення особам права доступу до правосуддя, колегія суддів вважає за можливе клопотання захисників задовольнити та поновити їм строк на апеляційне оскарження ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 20.02.2024.

Щодо вимог апелянтів про скасування вказаної ухвали з огляду на її незаконність та необґрунтованість, то тут колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За положеннями ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст.177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити,сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів,які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка,іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, на стадії розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу в суді апеляційної інстанції, колегія суддів не уповноважена давати оцінку дослідженим доказам і може вирішувати питання тільки щодо наявності та вагомості ризиків передбачених ст.177 КПК України.

Як встановлено судом, підставами для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою стали наявність обґрунтованого обвинувачення, що стверджується матеріалами провадження, а метою запобігання можливості переховуватись від суду, незаконного впливу на потерпілих і свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовження вчинення кримінального правопорушення в якому ОСОБА_8 обвинувачується.

В клопотанні про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор наголошував, що ризики не зменшилися і не змінилися, і що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на даній стадії судового розгляду не здатен забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

З такими висновками прокурора суд першої інстанції погодився, що колегія суддів, за встановлених обставин, вважає правильним.

Як йшлося вище, в провадженні Зарічного районного суду м. Суми на стадії судового розгляду знаходиться кримінальне провадження № 0001155 відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст.155, ч.2 ст. 156, ч. 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України.

Так, при встановленні існування ризику переховування від суду суд першої інстанції правильно врахував те, що ОСОБА_8 не має офіційних та стабільних джерел доходів, достатньо міцних сімейних чи соціальних зв`язків, не мав усталеного способу життя до затримання, у кримінальному провадженні подані цивільні позови на загальну суму в 2 млн грн, йдеться про обвинувачення у вчиенні ряду тяжких та особливо тяжких злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості неповнолітніх потерпілих.

Крім цього, ймовірне покарання у разі доведеності вчиненення інкримінованих дій підвищує ризик того, що обвинувачений дійсно може ухилитися від суду, та іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «небезпека ризику переховування від суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та ін.».

Введення воєнного стану в країні, заборона по виїзду чоловіків з держави, про що вів мову один із захисників, на переконання колегії суддів, з урахуванням встановлених обставин справи, в даному випадку не зменшує імовірність реалізації обвинуваченим заявленого ризику.

При встановленні актуальності ризику впливу на свідків та потерпілих, слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від таких осіб шляхом безпосереднього їх допиту судом, тоді як на даний час судом встановлено порядок дослідження доказів, згідно якого відбувається стадія дослідження письмових доказів, після чого визначено допит потерпілих та свідків.

Враховуючи кількість епізодів та спосіб вчинення кримінальних правопорушень, які ставляться у вину ОСОБА_8 , обґрунтованим суд першої інстанції визнав і ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що колегія суддів також вважає правильним.

Вирішуючи питання про обґрунтованість продовження строку ув`язнення ОСОБА_8 суд першої інстанції також врахував і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи. При цьому згідно положень ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також судової практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює ЄСПЛ вимагає від національного суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Щодо розумності строку тримання під вартою, то колегія суддів враховує рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02), де Суд зазначив, що «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в конкретному випадку в залежності від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, привалює над принципом поваги до свободи особистості».

Крім того, колегія суддів бере до уваги, що в даному конкретному провадженні не досліджено обставин обвинувачення настільки, що можна було б судити про істотне зменшення ризиків або їх відсутність взагалі, які стали підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В апеляційнійній скарзі захисник ОСОБА_7 зазначав про недоведеність прокурором заявлених ризиків, про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, про недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 , про термін перебування обвинуваченого під вартою, про погіршення стану здоров`я ОСОБА_8 та про відсутність в ДУ «Сумський слідчий ізолятор» укриття, то колегія суддів не може визнати ці обставини підставами для зміни ОСОБА_8 запобіжного заходу, оскільки пропри висновки захисника, заявлені прокурором ризики доведені, як і неможливість застосування відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу. Термін перебування ОСОБА_8 під вартою пояснюється розглядом кримінального провадження по суті пред`явленого йому обвинувачення та тим, що у разі довення його вини, ОСОБА_8 загрожує покарання у виді позбавлення волі. Щодо стану здоров`я обвинуваченого то колегією суддів не встановлено обставин, які б перешкоджали в утриманні його під вартою з цих підстав. Відсутність в установі попереднього ув`язнення укриття само по собі не може бути безумовною підставою для звільнення обвинуваченого з-під варти.

Також, як захисник ОСОБА_7 так і захисник ОСОБА_9 аналізували кожен із заявлених прокурором ризиків і зауважували, що ОСОБА_8 наміру їх реалізовувати не має, оскільки розуміє наслідки порушення процесуальної поведінки, до чого колегія суддів відноситься критично, оскільки такі твердження ґрунтуються виключно на припущеннях сторони захисту.

Не може погодитись колегія суддів і з доводвами апелянта ОСОБА_9 про те, що правова кваліфікація пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення не достатня для його тримання під вартою, оскільки це не єдина підстава для позбавлення обвинуваченого волі, що слідує з матеріалів справи.

Щодо позитивної характеристики ОСОБА_8 в ДУ «Сумський слідчий ізолятор», щодо його діяльності до затримання, наявність професії, матері на утриманні, відсутності судимостей та щодо існування у ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків, що просив врахувати захисник ОСОБА_9 , то з урахуванням всіх обставин справи, апеляційний суд не може визнати їх достатніми для задоволення вимог його апеляційної скарги та зауважує, що у разі доведення вини обвинуваченого, все перелічене може бути враховано при призначенні ОСОБА_8 покарання.

Також колегія суддів не погоджується і з доводвами захисника ОСОБА_7 про упередженість суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , оскільки вказану захисником обставину такої упередженості не можна визнати обґрунтованою та вона носить більш суб`єктивне бачення сторони захисту.

Щодо тверджень захисника ОСОБА_7 про фальсифікацію доказів у справі, по факту чого внесено відомості до ЄРДР і на даний час триває досудове розслідування, то по-переше існування чи відсутність фальсифікації встановлюється слідством, яке за словами захисника триває, а по-друге у разі доведення вказаного факту, ця обставина вплине на допустимість доказів в цілому і на можливість доведення або ж не доведення вини ОСОБА_8 в пред`явленому йому обвинуваченні.

Щодо вимог захисника ОСОБА_7 , про перевірку на предмет законності позбавлення ОСОБА_8 волі в ніч з 02 на 03.11.2020 в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки вони виходять за межі апеляційного перегляду даного провадження і можуть бути оскаржені стороною захисту до відповідних на те органів в окремому порядку.

Також слід зауважити, що в ході апеляційного розгляду справи стороною захисту було надано та колегією суддів було досліджено і ряд копій документів з яких вбачається, що законні представники потерпілих осіб і самі потерпілі особи повідомляли про те, що всі надані ними на досудовому розслідуванні покази, неправдиві, оскільки надавались під психологічним тиском правоохоронних органів, що претензій до ОСОБА_8 не мають і що його подальше тримання під вартою є не актуальним.

Встанолене вище, стороною обвинувачення не спростовано, однак з урахуванням того, що в Зарічному районному суді м. Суми триває розгляд справи по суті пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, а в провадженні апеляційного суду знаходиться лише ухвала щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу, то колегія суддів вважає, що всі надані стороною захисту докази попередньо мають стати перевіркою суду першої інстанції при розгляді справи по суті і враховані, або ж відкинуті з наведенням відповідних на те мотивів при сукупній оцінці доказів у справі по встановленню вини ОСОБА_8 .

Тому, з урахуванням всіх обставин справи, визнати надані захисником копії документів підставою для задоволення вимог апелянтів і звільнення обвинуваченого з-під варти, в даному випадку колегія суддів вважає передчасним, а тому ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 20.02.2024 залишає без зміни.

Керуючись ст.ст. 331, 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити захисникам ОСОБА_7 та ОСОБА_9 строк на апеляційне оскарження ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 20.02.2024.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 20.02.2024, про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк до 18.04.2024 включно, залишити без зміни, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на цю ухвалу, без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4