Справа № 487/2015/24
Провадження № 1-кп/487/549/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року м. Миколаїв

Заводський районний суду м. Миколаєва у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000060 від 06.01.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, є громадянином України, має середню спеціальну освіту, розлучений, має на утриманні неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, раніше не зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 361 КК України

за участю сторін кримінального провадження

прокурора - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

28 грудня 2023 року, у першій половині дня, більш точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, ОСОБА_3 , будучи обізнаним про введення на території України воєнного стану, перебував з дозволу власника в приміщенні квартири, яка належить ОСОБА_6 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний, корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 , скориставшись відсутністю уваги збоку потерпілого, таємно викрав належний потерпілому мобільний телефон марки «POCO» моделі «X5 PRO», вартістю 14837 грн., який був розташований на тумбі у балконному приміщенні квартири.

В подальшому, утримуючи викрадене майно при собі, залишив місце скоєння кримінального правопорушення та розпорядився ним на власний розсуд, а саме, продовжуючи злочинний умисел, 30.12.2023 прибув до ломбарду «ПЕРШИЙ», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , та заклав у вказаній установі мобільний телефон, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 14837 грн.

Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, у вчиненні якого визнається винним.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 28.12.2023 у першій половині дня, більш точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, ОСОБА_3 , перебував на території Заводського району м. Миколаєва, по проспекту Центральному, біля «Центрального ринку».

Так, перебуваючи у вказаному місці в зазначений час у ОСОБА_3 виник злочинний протиправний умисел, спрямований на несанкціоноване втручання у роботу автоматизованої системи з метою спотворення процесу обробки інформації, що призвело до порушення встановленого порядку маршрутизації інформації, та направлений на таємне викрадення грошових коштів з банківської платіжної картки № НОМЕР_1 за банківським рахунком № НОМЕР_2 , власником якої являється Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк», яка перебувала у користуванні ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 заздалегідь знав пароль та логін входу до веб-банкінгу «ПУМБ», оскільки попередньо з дозволу потерпілого ОСОБА_6 , встановлював додаток на мобільний телефон останнього. В подальшому ОСОБА_3 , використовуючи мобільний телефон марки «POCO» моделі «X5 PRO»IMEI1: НОМЕР_3 ; IMEI2: НОМЕР_4 із оператором телекомунікації ТОВ «Vodafon» за № НОМЕР_5 , що є фінансовим номером банківської картки АТ «ПУМБ» № НОМЕР_1 та належить потерпілому ОСОБА_6 , шляхом введення паролю та логіну до веб-банкінгу «ПУМБ» тобто самочинно, без дозволу держателя спеціального платіжного засобу або уповноваженої особи, втрутився у роботу автоматизованої системи АТ «ПУМБ», що виразилось у можливості дистанційно здійснювати платіжні транзакції та керувати грошовими коштами, що перебувають на поточному рахунку № НОМЕР_2 з відкритою банківською карткою № НОМЕР_1 в АТ «ПУМБ» на ім`я ОСОБА_6 за допомогою автоматизованої системи веб-банкінгу «ПУМБ».

Таким чином, своїми незаконними діями ОСОБА_3 , використовуючи автоматизовану систему веб-банкінгу «ПУМБ» призначену для дистанційного керування грошовими коштами, що перебувають на банківських рахунках, яка згідно із Законом України «Про платіжні системи та переказ грошових коштів в Україні» є мобільним платіжним інструментом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно - телекомунікаційних системах» - є інформаційною (автоматизованою) системою, переслідуючи прямий умисел, направлений на здійснення протиправних дій в сфері використання електронно - обчислювальних машин (комп`ютерів), систем та комп`ютерних мереж, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, здійснив процедуру отримання дозволу на проведення операції з використанням спеціального платіжного засобу, спотворив інформацію про належного користувача облікового запису, не маючи законного доступу до нього, з метою подальшого дистанційного керування вищевказаним рахунком, отримав можливість розпоряджатись коштами, що перебувають на ньому та змогу використовувати їх на власний розсуд.

Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 361 КК України, тобто несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, у вчинення якого визнається винним.

Крім того, будучи достовірно обізнаним про введення воєнного стану в Україні, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, шляхом використання автоматизованої системи веб-банкінгу «ПУМБ» з карткового рахунку АТ «ПУМБ» № НОМЕР_1 , держателем якої є ОСОБА_6 , в період часу з 12:45 год. 28.12.2023 по 14:08 год. 30.12.2023, керуючись єдиним умислом, повторно, переслідуючи мету наживи та незаконного збагачення, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу, діючи в умовах воєнного стану, використовуючи заздалегідь отриману можливість використовувати грошові кошти, що належать ОСОБА_6 , які перебувають на його банківському рахунку АТ «ПУМБ» № НОМЕР_2 з відкритою банківською карткою № НОМЕР_1 за допомогою автоматизованої системи «NFC» та веб-банкінгу «ПУМБ» на попередньо викраденому мобільному телефоні марки «POCO» моделі «X5 PRO» IMEI1: НОМЕР_3 ; IMEI2: НОМЕР_4 , що належить потерпілому ОСОБА_6 , розуміючи те, що не має права розпоряджатись грошовими коштами, які знаходились на рахунку, закріпленому за вищевказаною банківською карткою, 28.12.2023 здійснив оплату за послуги використання власного аккаунту «PIN-UP.UA», перебуваючи за адресою: місто Миколаїв, пр.. Центральний, біля «Центрального ринку», більш точного місця розташування в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, наступними транзакціями: 28.12.2023 о 12:59 на суму 2000 грн.; 28.12.2023 о 13:21 на суму 2000 грн.; 28.12.2023 о 13:30 на суму 1000 грн.; 28.12.2023 о 13:42 на суму 1000 грн.; 28.12.2023 о 14:58 на суму 280 грн.; 28.12.2023 о 19:41 на суму 100 грн.

Керуючись єдиним умислом, ОСОБА_3 28.12.2023 о 12:45 здійснив покупку товару, знаходячись у приміщенні, в якому здійснює свою підприємницьку діяльність ТОВ «АТБ маркет», розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр.. Центральний, 24 однією транзакцією на суму 222,20 грн.

В тому числі, ОСОБА_3 , у вказаний період часу користувався послугами таксі за рахунок грошових коштів, що належать ОСОБА_6 , які перебувають на його банківському рахунку наступними транзакціями: 28.12.2023 о 12:43 на суму 350 грн.; 28.12.2023 о 12:49 на суму 400 грн.; 28.12.2023 о 13:01 на суму 200 грн.; 28.12.2023 о 13:36 на суму 1 грн.; 28.12.2023 о 13:37 на суму 100 грн.; 28.12.2023 о 15:46 на суму 68 грн.; 28.12.2023 о 16:40 на суму 350 грн.; 28.12.2023 о 16:42 на суму 150 грн.; 28.12.2023 о 16:50 на суму 97 грн.; 30.12.2023 о 13:05 на суму 15 грн.; 30.12.2023 о 14:08 на суму 1 грн.,

Тим самим ОСОБА_3 таємно викрав грошові кошти, належні потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 8334 грн. 20 коп.

Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, у вчиненні якого визнається винним.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав в повному обсязі, в скоєному щиро розкаявся, підтвердив фактичні обставини викладені в обвинувальному акті та зазначив, що ним вони не оспорюються, при цьому вважав за недоцільне дослідження доказів щодо цих обставин.

Аналогічні думки висловили прокурор та потерпілий.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що йому відомо про введення в Україні воєнного стану. 28.12.2023 в обідній час він прихав до свого батька ОСОБА_6 . Знаходячись в квартирі батька він помітив телефон останнього, залишений без нагляду. Він забрав телефон та пішов з квартири. Потім, знаходячись на АДРЕСА_4 біля Центрального ринку, він використовуючи телефон батька, підключився до веб-банкінгу, логін та пароль до якого знав раніше, оскільки встановлював цей додаток на батьковому телефоні. В подальшому за допомогою викраденого телефону він розраховувався в гральних автоматах, в магазині АТБ та за послуги таксі. 29.12.2023 він знаходився за місцем свого проживання в АДРЕСА_5 . 30.12.2023 він знову приїхав до м. Миколаєва та здав у ломбард, раніше викрадений телефон, який належав його батькові. В подальшому, коли він спілкувався з батьком то розповів йому в який ломбард здав його телефон. Кількість, час та суми транзакцій, зазначені в обвинувальному акті повністю підтверджує. Розмір матеріальної шкоди, завданої потерпілому не оспорює. Розуміє, що вчинив злочин, в скоєному щиро кається та засуджує свою поведінку.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 28.12.2023 до нього в гості приходив син ОСОБА_3 . Потім він ліг відпочивати та заснув. Коли прокинувся сина вдома не було. Через деякий час йому потрібно було зателефоновувати по службі та він виявив зникнення телефону. Сину він зміг додзвонитися лише через три дні та той повідомив, що здав його телефон у ломбард. Потім він звернувся до ломбарду, щоб викупити телефон, але у ломбарді почати йому чинити перешкоди, в зв`язку з чим він змушений був викликати поліцію. Потім з`ясувалось, що син, знаючи його логін та пароль, розраховувався за допомогою його телефону грошовими коштами з його банківської картки. Будь-яких матеріальних претензій до сина він не має, той відшкодував йому шкоду, телефон з ломбарду він викупив. У нього відбулась бесіда із сином, та він вважає, що син зрозумів протиправність своїх дій та щиро розкаявся. Просив призначити мінімальне покарання синові та дати шанс на виправлення.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 надані без будь-якого примусу, у зв`язку з чим суд вважає їх послідовними, логічними, такими, що підтверджують правильність розуміння ним змісту встановлених обставин кримінальних правопорушень, їх добровільність та істинність його позиції. За такого, такі показання обвинуваченого, визнаються судом належними, допустимими, достовірними та в сукупності з показами потерпілого ОСОБА_6 достатніми доказами на підтвердження встановлених судом фактичних обставин.

Суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 361 КК України, а кваліфікацію його дій вірною.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 361 КК України є кримінальним проступком, а ч.4 ст. 185 КК України віднесено до тяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає - щире каяття, відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 офіційно не працює, не перебуває у зареєстрованому шлюбі, за місцем служби характеризується посередньо, раніше не судимий, лікування у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не проходив.

Таким чином, виходячи з загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд приходить до висновку, що обвинуваченому повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, передбачене санкціями ч.1 ст. 361 та ч.4 ст.185 КК України, із застосуванням ч.1 ст. 70 КК України, у вигляді позбавлення волі у мінімальному розмірі, що на думку суду відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та меті кримінального покарання.

Разом з цим, приймаючи до уваги вищевикладені обставини, а також враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та відшкодування завданої шкоди, які суттєво знижують ступінь суспільної небезпечності обвинуваченого, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання та на підставі ст.. 75 КК України звільнити останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.. 76 КК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 394, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 361 КК України та призначити покарання:

за ч.1 ст. 361 КК України - 1 (один) рік обмеження волі,

за ч.4 ст. 185 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 - 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробув анням, якщо він протягом визначеного іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його оголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1