Справа №:755/9175/24
Провадження №: 1-в/755/392/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" червня 2024 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду Дніпровського районного суду м.Києва, клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого вироком Дарницького районного суду м.Києва від 29.12.2020 року за ч.2 ст.286 КК України до покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, на підставі ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 30.11.2022 року звільнений від основного покарання умовно-достроково з невідбутою частиною покарання 2 роки 345 днів, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника органу пробації ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

29.05.2024 року до Дніпровського районного суду м.Києва надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання ОСОБА_3 , засудженого вироком Дарницького районного суду м.Києва від 29.12.2020 року за ч.2 ст.286 КК України до покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, на підставі ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 30.11.2022 року звільнений від основного покарання умовно-достроково з невідбутою частиною покарання 2 роки 345 днів.

Дане клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Дарницького районного суду м.Києва від 29.12.2020 року за ч.2 ст.286 КК України до покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24.05.2021 року вирок Дарницького районного суду м.Києва залишено без змін.

З 10.11.2019 року почалось обчислення початку строку відбування покарання.

З 02.07.2022 року відбував покарання в ДУ «Кагарлицька виправна колонія» №115.

Станом на 10.11.2022 року ОСОБА_3 відбув вже сроку покарання, призначеного вироком суду за необережний тяжкий злочин.

30.11.2022 року ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області ОСОБА_3 було звільнено умовно-достроково від невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 345 днів.

На даний час ОСОБА_3 має додаткове покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

ОСОБА_3 у скоєному злочині щиро розкаявся.

На думку засудженого, своєю поведінкою та ставленням до праці він постійно намагався довести, що виправився.

За період відбування покарання дисциплінарних стягнень не мав, зарекомендував себе з позитивної сторони, дотримувався норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня у установі.

За час перебування в установі отримав три заохочення за добросовісне відношення до праці. Був працевлаштований робітником на котрагентському підприємстві ПрАТ «Вентиляційні системи «Вентс». У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктував, дотримувався правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з усіма оточуючими.

Під час відбування покарання на профілактичному обліку не перебував.

До скоєння злочину був студентом Державного торговельно-економічного університету та займався приватною підприємницькою діяльністю у формі ФОП.

На даний час має постійне місце проживання за адресою реєстрації. У грудні 2023 року отримав диплом магістра. Має дружину та очікує на появу дитини.

Окрім іншого, засуджений ОСОБА_3 зазначає, що позбавлення його права керування транспортним засобом унеможливлює, на даний час, отримати будь-яке робоче місце. Більшість видів діяльності для чоловіків потребують наявності водійського посвідчення. За даних обставин, він фактично позбавлений права заробляти та утримувати свою сім`ю хоча б на мінімальному рівні. Стан вагітності дружини унеможливлює її заробіток, а отже, фактично, сім`я залишається без джерел доходу. Військовий стан та наслідки збройної агресії РФ вимагають від всіх осіб в країні бути багатофункціональними та корисними.

Засуджений ОСОБА_3 у судовому засіданні просив суд клопотання задовольнити, з підстав зазначених у ньому та звільнити його умовно-достроково від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Вказав про те, що він офіційно працевлаштувався, його дружина народила дитину, у зв`язку з чим для життя йому бракує водійського посвідчення. Він відчуває себе неповноцінною людиною, яка позбавлена права керування транспортним засобом. Скоєне він визнав та виправився, важко переживав це. Щодо обставин ДТП повідомив, що перебував у стані змішаного сп`яніння (алкогольного та наркотичного), зробив для себе висновки, до адміністративної відповідальності за цей час не притягувався. Відшкодував більшу половину завданої шкоди.

Представник органу пробації у судовому засіданні щодо клопотання засудженого покладалась на розсуд суду, зазначивши, що засуджений зарекомендував себе позитивно, до відповідальності не притягувся.

Прокурор також покладалась на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників провадження, дослідивши клопотання та матеріали особової справи, суд доходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Дарницького районного суду м.Києва від 29.12.2020 року ОСОБА_3 було засуджено за ч.2 ст.286 КК України до покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24.05.2021 року апеляційну скаргу захисника обвинуваченого було залишено без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м.Києва від 29.12.2020 року залишено без змін.

Згідно вироку Дарницького районного суду м.Києва від 29.12.2020 року з 10.11.2019 року почалось обчислення початку строку відбування покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі.

З 02.07.2022 року ОСОБА_3 відбував покарання у вигляді позбавлення волі в Державній установі «Кагарлицька виправна колонія» №115.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 30.11.2022 року ОСОБА_3 було звільнено умовно-достроково від невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 345 днів.

Відповідно до ч.3 ст.55 КК України при призначенні позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткового покарання до арешту, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі на певний строк - воно поширюється на увесь час відбування основного покарання і, крім цього, на строк, встановлений вироком суду, що набрав законної сили. При цьому строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання, а при призначенні покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткове до інших основних покарань, а також у разі застосування статті 77 цього Кодексу - з моменту набрання законної сили вироком.

Таким чином, строк відбуття додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_3 почався 30.11.2022 року.

Згідно з п.2 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати серед іншого питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених зокрема п.2 ч.1 ст.537 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбування засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.

Згідно з вимогами ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.

Крім цього, відповідно до п.1 та п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 Кримінального кодексу України. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

У пункті 17 вказаної вище Постанови Пленуму ВСУ зазначено, що слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Аналізуючи вищезазначені положення, виходячи із норм ч.3 ст.55 КК України, ОСОБА_3 на момент звернення до суду з клопотанням до суду набув права бути звільненим умово-достроково від відбування додаткового покарання.

При цьому, суд виходить із того, що позбавлення права керувати транспортними засобами є різновидом позбавлення права займатися певною діяльністю, а відповідно до положень ч.5 ст.12 КК України, вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, відноситься до тяжких.

Вчинений засудженим злочин є необережним, разом з тим, згідно вироку суду, порушення правил безпеки дорожнього руху було допущено засудженим у стані наркотичного сп`яніння.

Також суд враховує і те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст.81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

У той же час, засуджений ані в клопотанні, ані у судовому засіданні, не наводить жодних доказів на підтвердження того, що він своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення та можливість знову керувати транспортними засобами.

Крім того, не долучено ним також і доказів офіційного працевлаштування та наявності на його утриманні малолітньої дитини.

Відповідно до ст.6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Більше того, сумнівними є і дані, що характеризують особу засудженого стосовно не притягнення останнього до адміністративної відповідальності та не порушення ним ПДР, оскільки останнього було позбавлено права керувати транспортними засобами, а тому він вже і не мав права бути водієм.

Необхідність повернення права керування транспортними засобами задля працевлаштування та перевезення дитини з дружиною, не є переконливою та достатньою підставою для умовно-дострокового звільнення, зважаючи на обставини та характер вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, що є наслідком порушення засудженим Правил дорожнього руху України у стані наркотичного сп`яніння, які стали причиною отримання одним з учасників ДТП тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя в момент їх заподіяння, а також призвели до непоправних наслідків у вигляді смерті людини.

Що стосується доводів про намір засудженого утримувати сім`ю, а саме дружину та дитину, то такі доводи, на переконання суду, не можуть слугувати єдиною та безумовною підставою для задоволення заяви та не доводять наявність підстав для застосування вимог ст.81 КК України.

На думку суду, ОСОБА_3 не позбавлений можливості працювати, з його власних пояснень він вже є офіційно працевлаштованим будучи позбавленим права керування транспортним засобом, а тому може тимчасово виконувати іншу роботу, не пов`язану з керуванням транспортними засобами.

Таким чином звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, в даному випадку, нівелює мету кримінального покарання, оскільки таке звільнення жодним чином не слугуватиме запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, як це передбачено в ч.2 ст.50 КК України.

При цьому суд враховує елемент верховенства права як справедливість, що є однією з основних засад права, властивість якої розглядають в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

За таких обставин суд доходить висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання, оскільки на цей час відсутні підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування додаткової міри покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.372, 369-376, 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання - відмовити.

Копію ухвали вручити присутнім учасникам судового провадження.

Повний текст ухвали оголосити учасникам судового провадження у судовому засіданні о 15-20 годині 28 червня 2024 року.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя Дніпровського районного суду

м.Києва ОСОБА_1