Справа № 639/3773/24
Провадження № 1-кп/639/368/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000548 від 06.06.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця села Ямне Велиписарівського району Сумської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, розлученого, який має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст. 128 КК України,

за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

14 травня 2024 року приблизно о 21 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився біля будинку АДРЕСА_2 , де зустрівся з раніше йому знайомим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У ході розмови між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків. У ході вказаного словесного конфлікту ОСОБА_7 збив кепку із голови ОСОБА_3 , де у останнього виник злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Далі ОСОБА_3 , маючи умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , діючи з необережності у формі злочинної недбалості щодо можливості спричинення потерпілому ОСОБА_7 тяжкого тілесного ушкодження, не передбачаючи можливості падіння на асфальтовану поверхню ОСОБА_7 від спричиненого удару та отримання останнім тілесних ушкоджень, хоча повинен був та міг передбачити настання зазначених наслідків, знаходячись обличчям один до одного, скоротивши при цьому з ним відстань, після чого ОСОБА_3 зі значною силою наніс один удар кулаком лівої руки в обличчя ОСОБА_7 , а саме: в праву скроневу частину та ділянку ока, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді синця в правій орбітальній ділянці, від спричиненого удару відбулося падіння ОСОБА_7 на тверде асфальтове покриття, із наданням тілу прискорення та послідуючий удар об асфальтну поверхню лівою стороною голови.

У результаті нанесеного ОСОБА_3 удару в обличчя та послідуючого падіння ОСОБА_7 із ударом лівою стороною голови об тверде асфальтне покриття, потерпілому ОСОБА_7 була спричинена закрита тупа черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку з вогнищевою контузією та внутрішньо мозковим крововиливом лівої скроневої частки головного мозку, двобічного субдурального крововиливу та лінійного перелому лівої скроневої та лобної кісток із наявністю синця в правій орбітальній ділянці.

За ступенем тяжкості закрита тупа черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку з вогнищевою контузією та внутрішньо мозковим крововиливом лівої скроневої частки головного мозку, двобічного субдурального крововиливу та лінійного перелому лівої скроневої та лобної кісток із наявністю синця в лівій орбітальній ділянці, що має місце у ОСОБА_7 , належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя, відповідно до п. 2.1.1. «а», п. 2.1.2, п. 2.1.3. «б» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.

Після цього ОСОБА_3 припинив свої злочинні дії та зник з місця вчинення кримінального правопорушення.

23.05.2024 потерпілий ОСОБА_7 звернувся до КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О. І. Мещанінова» Харківської міської ради, де йому було надано медичну допомогу.

ІІ. Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 щодо пред`явленого обвинувачення

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, визнав у повному обсязі, фактичні обставини вчинення злочину, а також його правову кваліфікацію, не оспорює.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , що 14.05.2024 приблизно о 21 годині хвилин він знаходився біля будинку АДРЕСА_2 , де сидів із дівчиною на лавочці та вони дивилися «Тік-Ток». В цей час до них підійшов раніше йому знайомий ОСОБА_7 , який наніс йому один удар кулаком у голову, від чого в нього з голови впала кепка на землю. Цього дня ОСОБА_3 вживав алкогольні напої (випив пляшку пива), в цей час він перебував у стані алкогольного сп`яніння. Надалі він один раз вдарив потерпілого ОСОБА_7 лівою рукою у голову, від чого останній впав на землю. Він не оспорює той факт, що внаслідок цього падання потерпілий ОСОБА_7 міг отримати закриту травму голови, внаслідок удару головою об асфальтну поверхню. Надалі потерпілий ОСОБА_7 підійнявся та почав комусь телефонувати, а він із дівчиною на ім`я ОСОБА_8 пішли додому.

Обвинувачений ОСОБА_3 зазначає, що вину в інкримінованому злочині він визнає повністю, у вчиненому щиро розкаюється, в подальшому має намір відшкодувати потерпілому ОСОБА_7 спричинену матеріальну шкоду, яка полягає у витратах на придбання лікарських препаратів.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 надав показання, що 14.05.2024 у вечірній час він разом із товаришами грали в доміно, потім вони на трьох випили пляшку коньяку. Коли він йшов додому, то на дитячому майданчику побачив знайомого ОСОБА_3 , до якого він підійшов, щоб привітатися. Після цього він обставини того дня не пам`ятає, однак вважає, що ОСОБА_9 міг його ударити та він впав на асфальт, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження. Зранку наступного дня він прокинувся, на правому оці була велика гематома та око «запливло», спочатку він самостійно лікувався вдома, однак стан його здоров`я із кожним погіршувався, у зв`язку з чим через 9 днів його госпіталізували до 4 лікарні швидкої невідкладної медичної допомоги, де йому поставили діагноз: закрита черепно-мозкова травма, переломи кісток склепіння черепа, переломи 2-4 ребер справа. В подальшому у медичному закладі він перебував на стаціонарному лікуванні в період часу з 23.05.2024 по 03.06.2024.

Потерпілий ОСОБА_7 підтримав пред`явлений ним цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 20 000 грн., оскільки ці витрати ним понесені на придбання лікарських засобів.

Обвинувачений ОСОБА_3 пред`явлений цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди визнав у тій частині, що підтверджується документально чеками на придбання лікарських засобів.

ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Під час судового розгляду прокурор вважав за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, а також документів, які долучені до цивільного позову у кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_7 вважали недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які не оспорюються ОСОБА_3 , оскільки він визнає свою вину у вчиненні цього злочину та не оспорює правову кваліфікацію кримінального правопорушення, надали згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у повному обсязі та не оспорює фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони встановлені в обвинувальному акті, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та потерпілого, які надали згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, допитом потерпілого ОСОБА_7 , дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, а також документів, які долучені до цивільного позову у кримінальному провадженні.

З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.

ІV. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у обсязі пред`явленого обвинувачення є доведеною, а його дії суд кваліфікує за статтею 128 КК України, а саме: необережне тяжке тілесне ушкодження.

V. Мотиви суду при призначенні покарання

Обставиною, яка відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття.

Обставиною, яка відповідно до вимог п. 13 ч. 1 ст. 66 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Вивченням особи ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, офіційно не працевлаштований, неофіційно працює на будівництві, розлучений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,зареєстрований та має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є нетяжким злочином, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу винного, у зв`язку з чим суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ст. 128 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив необережний нетяжкий злочин, приймаючи до уваги відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, у вчиненому щиро розкаюється та піддав критичній оцінці свої протиправні дії, суд вважає можливим на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців, за умови здійснення контролю за його поведінкою, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливо без ізоляції від суспільства та без реального відбування покарання у виді позбавлення волі.

На переконання суду, саме таке покарання відповідає загальним засадам його призначення, визначеним у ст. ст. 50, 65 КК України, є справедливим та співмірним протиправному діянню, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

VІ. Цивільний позов у кримінальному провадженні

Вирішуючи по суті цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 , який пред`явлено до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 20 000 грн., суд враховує такі обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд враховує, що внаслідок вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 інкримінованого злочину потерпілому ОСОБА_7 спричинена матеріальна шкода на загальну суму 12 924,88 грн., яка полягає у витратах потерпілого на придбання медичних препаратів та лікарських засобів.

Вказані витрати потерпілого ОСОБА_7 підтверджуються документально чеками та розрахунковими документами, які долучені до цивільного позову.

Таким чином, цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди як витрати на придбання медичних препаратів та лікарських засобів на загальну суму 12 924,88 грн. підлягає задоволенню.

Щодо інших заявлених позовних вимог, потерпілий ОСОБА_7 не надав доказів, які б підтверджували той факт, що ним понесені інші витрати на придбання ліків чи проведення медичних досліджень, а тому в іншій частині цивільний позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підлягає частковому задоволенню.

VIІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Підстав для обрання стосовно ОСОБА_3 запобіжного заходу не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 370, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 128 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

На підставі п. 1, 2 ч. 1, п. 1, 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

- попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілого ОСОБА_7 ;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , спричинену матеріальну шкоду у розмірі 12 924,88 грн. (дванадцять тисяч дев`ятсот двадцять чотири гривні 88 копійок).

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням відмовити.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити обвинуваченому та потерпілому право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, а обвинуваченому право подати клопотання про помилування.

Суддя ОСОБА_1