Справа № 283/1156/23
Провадження №1-кп/283/54/2024
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

01 березня 2024 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , покурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , законного представника потерпілої ОСОБА_7 , розглянувши у закритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 05 квітня 2023 року за № 0000033, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вишевичі, Радомишльського району Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, непрацюючого, не інваліда, розлученого, раніше судимого 28.09.2023 року Радомишльським районним судом Житомирської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

16.03.2023 близько 16 години 00 хвилин перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 ОСОБА_5 , під приводом виховної роботи, наблизився до малолітньої ОСОБА_8 з якою проживав однією сім`єю будучи співмешканцем її матері ОСОБА_7 . В цей момент потерпіла знаходилася в кімнаті, ОСОБА_5 рукою умисно наніс один удар по обличчю малолітній ОСОБА_8 у присутності її малолітнього брата ОСОБА_9 , чим спричинив тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості у вигляді синцю в правій виличній ділянці.

Своїми діями, які виразились в нанесенні ОСОБА_8 умисного легкого тілесного ушкодження, ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, визнав повністю, не заперечував факту його вчинення при вищевикладених обставинах, пояснивши, що дійсно наніс удар кулаком руки по обличчю малолітній ОСОБА_8 у присутності малолітнього ОСОБА_9 .

Від представника потерпілої ОСОБА_7 надійшла заява про розгляд справи без її участі, просить призначити ОСОБА_5 найнижчу міру покарання.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах встановлених у ході судового розгляду та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, роз`яснивши при цьому учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Таким чином суд вважає за можливе розглянути вказану справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження в частині відомостей, які характеризують особу винного.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого в обсязі обвинувачення, викладеного у обвинувальному акті, повністю доведена і його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Визначаючи міру покарання для ОСОБА_5 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Крім того, суд враховує думку потерпілої щодо призначеного покарання, яка на суворому покаранні обвинуваченому не наполягає та претензій до нього не має.

Відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, передбаченої ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_5 , відноситься до категорії кримінальних проступків.

Вивченням особи ОСОБА_5 судом встановлено, що він осудний, є судимий, згідно інформації КНП «Малинська міська лікарня» Малинської міської ради на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Згідно характеристики за час проживання на території Вишевицької сільської ради Житомирського району Житомирської області показав себе з негативної сторони, зловживав спиртними напоями, ніде не працював, схильний до крадіжок. На даний час на території Вишевицької сільської ради не проживає, місце проживання не відоме.

Згідно довідки виконавчого комітету Малинської міської ради ОСОБА_5 проживає без реєстрації місця проживання в житловому будинку по АДРЕСА_1 з громадянкою ОСОБА_7 та її дітьми ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 .

Обставинами, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, що обтяжують відповідальність ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини та у присутності дитини.

Частиною 2 ст.50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» звертає увагу на те, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне обрати відносно ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України, у виді штрафу. На думку суду, призначене покарання відповідає характеру та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також є достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах 1 - 3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

За приписами ч. 3 ст.72 КК України, основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

З вказаних положень закону вбачається, що при призначенні покарання на підставі ст. 70 КК України до обвинуваченого застосовується принцип призначення покарань шляхом їх повного або часткового складання, чи шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим з урахуванням положень ст.72 КК України.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в абзаці четвертому п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, при призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів шляхом повного або часткового їх складання заміна покарань провадиться за правилами, передбаченими ст. 72 КК. Коли за злочини, що утворюють сукупність, призначено основні покарання різних видів, які не підлягають заміні (штраф, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю), суд може застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим або призначити кожне з них до самостійного виконання.

За змістом цих роз`яснень, у разі призначення основних покарань різних видів, які не підлягають заміні, суд, не зважаючи на це, має застосувати вимоги ст. 70 КК України і визначити остаточне покарання у виді сукупності цих покарань, ухваливши рішення про їх самостійне виконання.

Даний кримінальний проступок ОСОБА_5 вчинив 16.03.2023 року, тобто до ухвалення вироку Радомишльського районного суду Житомирської області від 28 вересня 2023 року.

Беручи до уваги, що кримінальний проступок у даному кримінальному провадженні вчинений ОСОБА_5 16 березня 2023 року, тобто до ухвалення вироку Радомишльського районного суду Житомирської області від 28 вересня 2023 року, суд дійшов висновку, що в даному випадку при призначенні обвинуваченому остаточного до відбування покарання слід застосувати положення ч.4 ст. 70 КК України.

Тому, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом повного складання із покаранням у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі, призначеного вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 28 вересня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України, до відбування ОСОБА_5 слід визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три роки) 1 (один) місяць та штраф у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, який виконувати самостійно.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні не застосовувався.

Цивільний позов не заявлявся.

Судових витрат по справі немає.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 369-371, 373-375 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом повного складання із покаранням у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, призначеного вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 28 вересня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України, до відбування ОСОБА_5 визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (одного) місця та штраф у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Покарання у виді штрафу на підставі ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з дня затримання на виконання вироку Радомишльського районного суду Житомирської області (09 січня 2024 року).

Запобіжний захід щодо обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не застосовувався.

Речові докази у кримінальному провадженні: DVD-R диски з проведенням допиту з малолітньою потерпілою ОСОБА_8 , DVD-R диски з слідчим експериментом з представником потерпілої ОСОБА_7 , які, відповідно до постанов слідчого про визнання речовим доказом від 13.04.2023 та 03.05.2023, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в порядку та строки визначені ст.394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення.

Відповідно до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1