Справа №463/3047/22
Провадження №1-кс/463/1870/24
УХВАЛА

29 лютого 2024 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 від розгляду справи№463/3047/22, провадження №1-кп/463/142/24 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 5 листопада 2021 року за №0000632, -

в с т а н о в и в :

в провадженні судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_3 перебувають матеріали справи№463/3047/22, провадження №1-кп/463/142/24 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 5 листопада 2021 року за №0000632.

Суддею ОСОБА_3 заявлено самовідвід від розгляду вказаної справи, про що подано письмову заяву, на підставі ч.4 ст. 75 КПК України.

Мотивуючи необхідність заявлення самовідводу суддя у поданій письмовій заяві зазначив про те, що автоматизованою системою документообігу суду його визначено головуючим у кримінальній справі №463/3047/22, провадження №1-кп/463/142/24 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 5 листопада 2021 року за №0000632. Разом з тим, ним встановлено, що відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, дане кримінальне правопорушення було вчинено останнім у співучасті з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ухвалою судового засідання від 23 лютого 2024 року кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 виділено в окреме провадження для розгляду угоди про визнання винуватості, укладеної 23 лютого 2024 року між прокурором Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 . Відтак 23 лютого 2024 року ним ухвалено вирок, яким затверджено вказану угоду та визнано ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України (справа №463/1543/24, провадження №1-кп/463/326/24). Так під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_5 суддею висловлено правову позицію, що дані злочини було вчинено ним у співучасті з іншою особою ОСОБА_4 , обвинувальний акт відносно якого перебуває на розгляді Личаківського районного суду м. Львова (справа №463/3047/22, провадження №1-кп/463/142/24), а тому у будь-якого учасника судового провадження може виникнути розумний сумнів в неупередженості судді з розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України. З метою забезпечення права обвинуваченого на справедливий суд та, враховуючи те, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, і верховенство права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. А тому з метою забезпечення умов, за яких у сторін не виникало б будь-яких сумнів в об`єктивності та неупередженості судді під час розгляду кримінального провадження суддею ОСОБА_3 заявлено самовідвід.

Зазначене, на думку судді ОСОБА_3 виключає участь судді у розгляді кримінальної справи №463/3047/22, провадження №1-кп/463/142/24, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 5 листопада 2021 року за №0000632, а тому є правовою підставою для самовідводу.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому суд приходить до переконання про можливість розгляду заяви без їх участі, оскільки неявка сторін не перешкоджає розгляду заяви про самовідвід.

У відповідності до вимог ч.4 ст.107 КПК України, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів в суді не здійснюється.

Оглянувши матеріали кримінальної справи та додані до неї документи, а також вивчивши заяву про самовідвід судді, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав.

Статтею 75 КПК України, закріплено обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні. Так, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно зі ст. 15 Кодексу суддівської етики (затвердженого XI (черговим) з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року) суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Крім того, у п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Щодо обов`язку судді відмовитись від розгляду справи у випадку можливості його упередженого сприйняття справи, зокрема, у Рішенні ЄСПЛ по справі «Micallef v. Malta» суд вказав, що кожен суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи. (Рішення від 15.10.2009, заява № 17056/06, п. 98), аналогічне положення міститься і в Рішенні по справі Castillo Algar v. Spain, від 28 жовтня 1998, Reports 1998-VIII, п. 45.

У Рішенні по справі «Pullar v. United Kingdom» ЄСПЛ вказав, що судова практика передбачає два критерії для встановлення безсторонності суду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції. По-перше, потрібно встановити, що суд був суб`єктивно безсторонній, тобто жоден із його членів відкрито не проявляв упередженість та особисту зацікавленість. Особиста безсторонність презюмується доти, доки не буде доведено інше. По-друге, суд повинен бути об`єктивно безсторонній, тобто передбачається існування достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви щодо цього. (Рішення від 10 червня 1996, Reports 1996-ІІІ, п. 30).

При чому, як зазначає ЄСПЛ у п. 32 Рішення по справі «Pullar v. United Kingdom», у деяких випадках, коли складно надати докази за допомогою яких можна спростувати презумпцію суб`єктивної безсторонності судді подальший розвиток гарантії безстороннього розгляду забезпечує вимога об`єктивної неупередженості.

Зміст обов`язку безсторонності суду розкривається також у п.66 Рішення у справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10 грудня 2010 року, заява № 4785/02, де зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія A, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

ЄСПЛ у п. 69 Рішення у справі «Мироненко і Мартенко проти України» зазначає, що при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 44, та рішення у справі «Феррантеллі та Сантанджело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), рішення від 7 серпня 1996 року, Reports 1996-III, с. 951-952, п. 58).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Аналізуючи мотивованість та підставність заявленого суддею самовідводу на предмет його відповідності обставинам справи, суд приходить до висновку, що викладені в заяві про самовідвід обставини є обгрунтованими та відповідають дійсності, а відтак є підставою для самовідводу судді.

Таким чином, враховуючи вищенаведене та зазначені в заяві обставини, з метою забезпечення справедливого розгляду кримінального провадження незалежним і безстороннім судом, суд приходить до висновку, що заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 слід задовольнити.

Керуючись, ст.ст.75, 80, 81 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 - задовольнити.

Відвести суддю ОСОБА_3 від розгляду справи№463/3047/22, провадження №1-кп/463/142/24 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 5 листопада 2021 року за №000063.

Матеріали справи №463/3047/22, провадження №1-кп/463/142/24 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 5 листопада 2021 року за №000063 передати на новий розгляд іншому судді Личаківського районного суду м.Львова, якого визначити автоматизованою системою документообігу суду, в порядку ст.ст.31, 35 КПК України.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_7