УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року

м. Київ

справа № 521/2009/23

провадження № 51-3433 ск 24

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянула касаційну скаргу прокурора Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 04 квітня 2024 року про відмову у відкритті провадження і

встановила:

як убачається з долучених до касаційної скарги копій судових рішень, за результатами розгляду ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від

21 лютого 2024 року задоволено клопотання захисників обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , судову справу в кримінальному провадженні № 0000012 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, визнано такою, що пов`язана з окупацією.

Одеський апеляційний суд ухвалою від 04 квітня 2024 року відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора Херсонської обласної прокуратури на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2024 року, оскільки зазначена ухвала слідчого судді оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор вказуючи на незаконність ухвали апеляційного суду, порушує питання про її скасування. Обґрунтовуючи свої вимоги він зазначає, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті провадження за його апеляційною скаргою на судове рішення, постановлене в порядку ч. 3 ст. 114 КПК України, на його думку, порушив вимоги ст. 24 КПК України.

Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Зі змісту касаційної скарги та копій оскарженого судового рішення вбачається, що прокурор звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції, якою задоволено клопотання захисників обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , й судову справу з розгляду кримінального провадження № 0000012 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, визнано такою, що пов`язана з окупацією, відповідно до положень ч. 3 ст. 114 КПК України.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суддя апеляційного суду вказав, що апеляційну скаргу подано на рішення суду, яке відповідно до положень ч. 4 ст. 399 КПК України не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Відповідно до положень ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом. Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції про задоволення клопотання та визнання судової справи з розгляду кримінального провадження такою, що пов`язана з окупацією, постановленої під час розгляду судового провадження по суті в суді першої інстанції, зазначеними положеннями закону не передбачено.

Зазначена ухвала не перешкоджає подальшому провадженню у справі. Підстав вважати, що суддею була постановлена ухвала, яка не передбачена законом, в контексті положень абз. 2 ч. 3 ст. 114 КПК України, також немає.

Таким чином, апеляційний суд дійшов слушного висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження.

Щодо посилання прокурора на висновки, які містяться у постановах Верховного Суду у справах № 757/32009/22-к від 15 червня 2023 року, № 188/1146/22 від

05 квітня 2023 року, є нерелевантними спірним у цьому провадженні правовідносинам, оскільки указані в цих постановах висновки стосуються оскарження ухвали слідчого судді, постановленої під час досудового розслідування, а не оскарження ухвали суду, постановленої під час розгляду кримінального провадження по суті.

Отже, оскільки з касаційної скарги та копії судового рішення вбачається, що підстав для її задоволення немає, колегія суддів на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України вбачає необхідним відмовити у відкритті касаційного провадження.

Ураховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

постановила:

відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 04 квітня 2024 року про відмову у відкритті провадження.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3