Справа №175/6870/24
провадження №1-кс/175/2057/24
У Х В А Л А

Іменем України

14 травня 2024 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_3 від 13.05.2024 року, погоджене прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0002212 від 11.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_3 від 13.05.2024 року, погоджене прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0002212 від 11.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про арешт майна.

В обґрунтування свого клопотання слідчий зазначає, що в провадженні Першого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Краматорську перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження №0002212 від 11.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Слідчий надав до суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі.

Суд дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Слідчим Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, під процесуальним керівництвом Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002212 від 11.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, проходячи її на посаді старшого пекаря (технолога) хлібопекарні (пересувної) 2-го господарчого взводу роти матеріального забезпечення батальйону забезпечення військової частини НОМЕР_1 НГУ, в порушення вимог ст. ст. З, 17, 28, 29, 65, 68 Конституції України, п. п. 1,2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 28-33, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 11 травня 2024 року приблизно о 10 годин 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 НГУ, на ґрунті виниклого конфлікту, діючи з прямим умислом, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень оператору - електрику лазне-прального комбінату відділення забезпечення роти матеріального забезпечення батальйону забезпечення старшому солдату ОСОБА_6 , привів у бойове положення ввірену йому для службового користування зброю - автомат АК-74 серійний номер НОМЕР_2 та здійснив один постріл в область живота ОСОБА_6 , чим спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження у виді вогнепального поранення черевної порожнини справа.

11 травня 2024 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 12 травня 2024 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: протоколом огляду місця події, допитами свідків та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

11.05.2024 проведено огляд місця події за місцем тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 НГУ.

В результаті огляду місця події слідчим виявлено та вилучено:

-металеві предмети, зовні схожі на гільзи з маркуванням 270/89 у кількості 6 штук;

-патрон калібру 5,45 з маркуванням 270/89;

-металевий предмет, зовні схожий на кулю;

-автомат АК-74 № НОМЕР_2 ;

-магазин, в якому 16 патронів з маркуванням 270/89 та 6 патронів з маркуванням 270/81;

-зразок ґрунту з нашаруванням речовини бурого кольору.

Вказані предмети можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ч. і ст. 94 КПК України, слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а у сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 170-174 КПК України.

Враховуючи наведені вище обставини кримінального правопорушення, на теперішній час у слідчого, з метою здійснення швидкого, всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування у кримінальному провадження та прийняття кінцевого процесуального рішення у встановлені законодавством розумні строки, виникла процесуальна необхідність у проведенні процесуальних дій зі вказаними предметами, які постановою слідчого від 12.05.2024 визнано речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні, задля встановлення обставин, які підлягають доказуванню та мають значення для кримінального провадження.

Виходячи з норм ч.І ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у тому числі у реалізації права на збирання речових доказів.

Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч.І ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є, крім іншого, доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Згідно статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, що були знаряддям скоєння кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або утримують інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час проведення досудового розслідування.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, в силу вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

З урахуванням викладеного, з метою проведення експертизи, збереження вилучених об`єктів, предметів та речей, які є речовими доказами у кримінальному провадження та забезпечення виконання завдань кримінального провадження в цілому, необхідно накласти арешт на вказане майно, оскільки в разі повернення його є достатні підстави вважати, що воно може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, знищене, перетворене чи відчужене, що може значно перешкодити кримінальному провадженню.

Арешт вказаного майна, як захід забезпечення кримінального провадження, виправдовує потреби досудового розслідування з метою виконання завдань кримінального провадження, пов`язаних із забезпеченням швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінальних правопорушень, а також використання вказаного майна в якості доказу.

Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі, вказаних предметів, які є речовими доказами та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та дослідивши додані до нього документи, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0002212 від 11.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. Майно було вилучено 11 травня 2024 року (субота) і 13 травня 2024 року (понеділок) клопотання про накладення арешту на майно було направлено до суду.

Статтею 84 КПК України передбачено, що доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

При вирішенні питання про арешт майна суд враховує правову підставу для арешту майна, а також наслідки арешту майна, якими є фактичне позбавлення осіб можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування, суд вважає необхідним клопотання задовольнити та накласти арешт на вищевказані речі та майно.

Керуючись ст.ст. 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_3 від 13.05.2024 року, погоджене прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0002212 від 11.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 11.05.2024 у кримінальному провадженні №0002212 від 11.05.2024 року під час огляду місця події за місцем тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 НГУ, а саме:

-металеві предмети, зовні схожі на гільзи з маркуванням 270/89 у кількості 6 штук;

-патрон калібру 5,45 з маркуванням 270/89;

-металевий предмет, зовні схожий на кулю;

-автомат АК-74 № НОМЕР_2 ;

-магазин, в якому 16 патронів з маркуванням 270/89 та 6 патронів з маркуванням 270/81;

-зразок ґрунту з нашаруванням речовини бурого кольору.

Роз`яснити, що згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня одержання копії цієї ухвали шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський районний суд до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1