Справа № 466/1581/24
Провадження № 1-кп/466/467/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2024 року м.Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

Справа № 466/1581/24

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові матеріали кримінального провадження за №0000853 від 09.12.2023 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, українки, громадянки України, з середньою освітою, офіційно непрацевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення - прокурор ОСОБА_4

захисту - обвинувачена ОСОБА_3

за участю прокурора, обвинуваченої,-

встановив:

Обвинувачена ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 18 год. 00 хв. 08.12.2023, перебуваючи біля автомийки, що за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин у порушення вимог Закону України « Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року, на землі, а саме на узбіччі дороги, неподалік від одного із сміттєвих баків, придбала (знайшла) полімерний пакет із кристалоподібною речовиною коричневого кольору, та таким чином усвідомлюючи за зовнішнім виглядом та описом що це заборонені обігом засоби, підняла його та забрала із собою помістивши у сумку з метою власного вживання, без мети збуту, та таким чином незаконно придбала (знайшла) та зберігала психотропну речовину без мети збуту.

В подальшому, а саме 08.12.2023 приблизно о 18 год. 00 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи біля амбулаторії сімейної медицини, що за адресою: АДРЕСА_3 була зупинена працівниками СКП відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області та в ході спілкування, добровільно видала поліетиленовий пакет із кристалоподібною речовиною коричневого кольору в середині, у якому згідно висновку експертизи наркотичних засобів психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів Львівського НДЕКЦ №СЕ- 19/114-23/24902-H3ПРАП від 25.12.2023, у наданій на експертизі кристалоподібній речовині коричневого кольору, що міститься в полімерному пакеті, виявлено РР, який відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, масою 17,2108 грам, який вона, всупереч вимогам ст. 7 Закону У країни «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, ст.1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995, незаконно придбала та зберігала без мети подальшого збуту.

Такими діями обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.309 КК України - незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, в особливо великому розмірі.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 3 ст.309 КК України визнала повністю, не заперечила фактичних обставин кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті. Розкаюється у вчиненому, просила суворо не карати.

За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів в добровільності їх позицій, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Оцінивши показання обвинуваченої, які вона надала вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленою із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 309 КК України.

Її дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч. 3 ст.309 КК України, оскільки такий вчинила незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, в особливо великому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України є тяжким злочином.

Обвинувачена ОСОБА_3 офіційно не працевлаштована, має на утриманні малолітню дітину, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

За положенням ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема, у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Враховуючи вищенаведене та конкретні обставини, за яких вчинене діяння, беручи до уваги дані про особу обвинуваченої ОСОБА_3 , характер умисних дій обвинуваченої, ступінь тяжкості злочину, її процесуальну поведінку після вчинення злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що покарання обвинуваченій повинно бути пов`язано з позбавленням волі в межах санкції ч.3 ст. 309 КК України.

Разом з цим, враховуючи фактичні обставини справи, беручи до уваги наведені обставини в сукупності, ставлення обвинуваченої до вчиненого, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, наявність на утриманні малолітньої дитини, її щире каяття, суд вважає, що її виправлення можливе без відбування покарання і вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї відповідно до ст.76 КК України обов`язки. Крім того, судом ураховано позицію прокурора, висловлену в судових дебатах, щодо можливого призначення обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який було застосовано ОСОБА_3 згідно ухвали слідчого судді Шевченкіського районного суду м.Львова від 03.01.2024 закінчився 03.03.2024 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченої на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З огляду на зазначене, із обвинуваченої ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні № СЕ-19/114-23/24902-НЗПРАП від 25.12.2023 року в сумі 3029,12 грн. (три тисячі двадцять дев`ять) гривень дванадцять копійок.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до статті 100 КПК України, про що зазначити в резолютивній частині цього вироку.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив :

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України та призначити їй покарання за ч. 3 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань

пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Іспитовий строк ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави вартість проведеної експертизи №СЕ-19/114-23/24902-НЗПРАП від 25.12.2023 року в сумі 3029,12 грн. (три тисячі двадцять дев`ять) гривень дванадцять копійок.

Речові докази:

- PVP як психотропну речовину, який згідно постанови від 27.12.2023 року визнано речовим доказом та передано на зберігання до камери зберігання речових доказів відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області- знищити.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії вироку, шляхом подачі апеляції через Шевченківський районний суд м.Львова.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1