Справа № 458/371/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2024 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участі сторін кримінального провадження

сторона обвинувачення:

прокурор Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 ,

потерпіла ОСОБА_4 не прибула,

представник потерпілої адвокат ОСОБА_5 ,

сторона захисту:

обвинувачений ОСОБА_6 ,

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 ,

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Турка Львівської області клопотання захисників обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 від 16.07.2023 року та 15.08.2023 року про визнання очевидно недопустимим доказом висновку комісійного судово-ветеринарного дослідження (експертизи), складеного 21.06.2023 року на 10 сторінках та додатки на 2 сторінках (11-12 ст.) в трьох екземплярах від 22.06.2023 року №552-12.04 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2022 року № 0000256 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.299 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

29.06.2022 року начальником Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_9 передано до Турківського районного суду Львівської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2022 року № 0000256 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.299 КК України.

Ухвалою суду 01.07.2022 року призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 08.08.2022 року призначено судовий розгляд.

Ухвалою суду від 12.04.2022 року по справі призначено судово - ветеринарну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З.Гжицького (юридична адреса 79010, м.Львів вул. Пекарська, 50).

29.06.2023 року на адресу суду надійшов висновок комісійного судово-ветеринарного дослідження (експертизи) №552-12.04 від 22.06.2023 року на 10 сторінках з додатками на 2 сторінках.

16.07.2023 року та 15.08.2023 року на адресу суду надійшли клопотання захисників обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про визнання очевидно недопустимим доказом висновку комісійного судово-ветеринарного дослідження (експертизи), складеного 21.06.2023 року на 10 сторінках та додатки на 2 сторінках (11-12 ст.) в трьох екземплярах від 22.06.2023 року №552-12.04 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2022 року № 0000256 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.299 КК України.

Суть питання, що вирішується ухвалою.

16.07.2023 року та 15.08.2023 року на адресу суду надійшли клопотання захисників обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про визнання очевидно недопустимим доказом висновку комісійного судово-ветеринарного дослідження (експертизи), складеного 21.06.2023 року на 10 сторінках та додатки на 2 сторінках (11-12 ст.) в трьох екземплярах від 22.06.2023 року №552-12.04 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2022 року № 0000256 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.299 КК України.

Клопотання розглядається за ініціативою захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Обґрунтовуючи подане клопотання, сторона кримінального провадження вказує, що немає жодних даних про експертів, не зазначено посад, класу судового експерта, освіти, освітньо-кваліфікаційного рівня, експертної спеціальності, стажу експертної роботи, дати та номеру видачі свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, ким видано та строк дії, особи, які входили до такої експертної комісії, насправді не є судовими експертами, не володіють експертною спеціальністю, не мають кваліфікації судового експерта, спеціаліст не формує самостійно докази, висновки спеціаліста не є процесуальними джерелами доказів у кримінальному провадженні, при проведенні такої експертизи особи мали б керуватися також і вимогами Інструкції, але в тексті такого висновку немає жодної згадки чи посилання на Інструкцію відсутній спосіб доставки досліджуваних об`єктів із зазначенням відомостей про те, чи впливав спосіб упаковки на їх збереженість, запис про відповідність матеріалів та об`єктів, що надійшли до експертної установи, матеріалам, зазначеним у документі про призначення експертизи, одна із осіб перебувала у відпустках, які перешкоджали виконувати відповідні посадові обов`язки, у тому числі проводити будь-які дослідження, та знаходитись на робочому місці.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , захисники обвинуваченого адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підтримали подане клопотання, просили його задовольнити.

Прокурор Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про тимчасовий доступ до речей і документів.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про тимчасовий доступ до речей і документів.

Судом було вжито заходів до виклику в судове засідання повноваженого представника Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З.Ґжицького, проте згідно листа від 06.09.2023 року установи, в якої перебувають витребовувані документи, просила справу слухати у їхню відсутність.

Суддя, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, при постановленні ухвали вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав і мотивів, з врахуванням положень закону.

Згідно зі ст.93 КПК України сторони кримінального процесу мають право збирати докази. Для сторони обвинувачення передбачено, в тому числі, право витребовувати і отримувати документи від державних органів, місцевого самоврядування, фізичних осіб і підприємств. Якщо отримати докази таким шляхом не вдається, сторона звертається до суду.

За змістом ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Виходячи з положень ч.1 ст.86 КПК України допустимість доказів - це придатність їх для використання у кримінальному процесі за формою. Вимогами допустимості доказів є законність джерела, способу отримання доказів, процесуальне оформлення ходу і результатів проведення слідчих дій, належний суб`єкт, що має право проводити процесуальні дії з отримання доказів.

Так, жоден доказ обвинувачення чи захисту не має наперед визначеної сили серед інших доказів, і такі докази, підлягають врахуванню судом на рівні з іншими доказами у справі.

Висновок комісійного судово-ветеринарного дослідження (експертизи), складеного 21.06.2023 року на 10 сторінках та додатки на 2 сторінках (11-12 ст.) в трьох екземплярах від 22.06.2023 року №552-12.04 в судовому засіданні не доліджувався разом з іншими доказами, водночас на недопустимості дослідження такого висновку звернула увагу сторона захисту адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 з однієї із підстав відсутності і не прийняття участі в дослідженні одного із членів комісії доктора ветеринарних наук, професор кафедри нормальної та патологічної морфології і судової ветеринарії ОСОБА_10 , оскільки остання під час роботи комісії перебувала у відпустках.

У відповідності до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно з ч. 2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

При цьому системний аналіз ст. 89 КПК України дозволяє дійти висновку, що законодавець ознаки недопустимості доказів поділяє на очевидні та неочевидні. Залежно від цього визначається момент прийняття рішення щодо недопустимості доказів, який окреслений межами судового розгляду.

Очевидно недопустимими є ті докази, про недопустимість яких прямо вказується в КПК України. Це означає, що очевидно недопустимим є доказ, будь-яке порушення процедури отримання якого згідно положень КПК України є безумовною підставою визнання його недопустимим.

На думку суду, відсутні ознаки очевидності допустимості висновку комісійного судово-ветеринарного дослідження (експертизи), складеного 21.06.2023 року на 10 сторінках та додатки на 2 сторінках (11-12 ст.) в трьох екземплярах від 22.06.2023 року №552-12.04, оскільки такий висновок не отриманий внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України та законами України, міжнародними договорами.

З огляду на положення ст.ст.86, 87, 89, 290 КПК України, які встановлюють критерії допустимості доказів в межах кримінального провадження, враховуючи підстави, на які посилається учасники кримінального провадження як на підставу клопотання так ін. заперечення проти клопотання , суд вважає клопотання обґрунтованим, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з положеннями ч. 4 вказаної статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. При цьому, як передбачає ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КПК України експертом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями, має право відповідно до Закону України "Про судову експертизу" на проведення експертизи і якій доручено провести дослідження об`єктів, явищ і процесів, що містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, та дати висновок з питань, які виникають під час кримінального провадження і стосуються сфери її знань.

Частиною 2 ст. 69 КПК України встановлено, хто не може бути судовим експертом.

Водночас основним законодавчим актом у сфері проведення судових експертиз є Закон України «Про судову експертизу».

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судову експертизу» вказано, що відповідно до якої особа або орган, які призначають або замовляють судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів, або іншим фахівцям з відповідних галузей знань, якщо інше не встановлено законом.

Також відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судову, експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про судову експертизу» до фахівця у відповідній галузі знань, який проводить судову експертизу, застосовуються положення цього Закону щодо гарантій, прав, обов`язків, відповідальності судового експерта, крім відповідальності за відмову від проведення експертизи та положень розділу III цього Закону.

У Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом МЮУ від 08.10.1998 №53/5 мова іде виключно про судових експертів державних спеціалізованих науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України та атестованим судовим експертам, які не є працівниками державних спеціалізованих установ, а не про інших фахівців з відповідних галузей знань у розумінні ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судову експертизу», отже, на таких фахівці не поширюються вимоги даної Інструкції та така для них містить виключно рекомендаційних характер.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка голова комісії доктор ветеринарних наук, професор, завідувач кафедри нормальної та патологічної морфології ті судової ветеринарії ОСОБА_11 пояснив, що процедура дослідження проводилася відповідно до ухвали суду, виданого наказу по навчальному закладу, усі рішення приймалися і обговорювалися з усіма членами комісії.

Член комісії - доктор ветеринарних наук, професор кафедри нормальної та патологічної морфології і судової ветеринарії ОСОБА_10 , будучи допитаною в судовому засіданні з приводу поданого клопотання пояснила, що приймала участь у проведенні досліджень, за її участі відображено усі ознаки ушкоджень, зокрема й тих, які можуть вплинути на визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, свої дії узгоджувала з іншими членами комісії

Судом встановлено, що члени комісії, які склали 21.06.2023 року висновок комісійного судово-ветеринарного дослідження (експертизи), здійснювали свої процесуальні дії, які потребували попереднього дозволу суду, на підставі відповідної ухвали суду. Без такого дозволу призводить до очевидної недопустимості доказу.

Судом встановлено, що член комісії - доктор ветеринарних наук, професор кафедри нормальної та патологічної морфології і судової ветеринарії ОСОБА_10 приймала учсть в експертному дослідженні об`єкту.

Суд не вбачає в діях членів комісії істотних порушень формальних вимог закону, порушення прав і свобод людини, передбачених Конвенцією та/або Конституцією України, що могло б потягнути до реальних негативних наслідків для об`єктивного судового розгляду.

Засідання комісії, в тому числі ті, що проведені дистанційно в режимі реального часу (онлайн), є правоможними. Правоможність також вбачається і в тому випадку, коли на таких засіданнях присутні не менш як дві третини її складу.

Рішення комісії, обговорення проблемних питань, в тому числі ті, що прийняті за результатами засідання комісії, проведеного дистанційно в режимі реального часу (онлайн), приймаються більшістю голосів її членів, присутніх на засіданні. У разі рівного розподілу голосів остаточне рішення приймає головуючий на засіданні комісії.

В судовому засіданні не встановлено, що члени комісії не проводили обговорення та дослідження об`єкту та предмету дослідження, а також судом не встановлено, що члени комісії не проводили підписання прийнятого висновку.

Крім цьогоЮ ст. 238 КПК України передбачено, що труп підлягає видачі лише з письмового дозволу прокурора і тільки після проведення судово-медичної експертизи та встановлення причини смерті, а аналізом норм чинного законодавства вбачається, що мова іде про труп людини, а не тварини і в КПК України не передбачає обов`язку призначення судово - ветеринарної експертизи трупа тварини.

У зв`язку з чим, на думку суду було дотримано вимоги процесуального закону в частині проведення висновку комісійного судово-ветеринарного дослідження (експертизи), складеного 21.06.2023 року в трьох екземплярах від 22.06.2023 року №552-12.04 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2022 року № 0000256 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.299 КК України, відсутні ознаки недопустимості доказу, під час проведення дослідження не було допущено порушення кримінально-процесуального закону, не було порушено прав і свобод громадянина, процедура діяльності комісії не порушувала права і свободи людини, а результати комісії, які оформлені у вигляді висновку, сформовані на основі фактичних отриманих даних, які в подальшому будуть досліджуватися в ході судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.25,110,369-372 КПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисників обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 від 16.07.2023 року та 15.08.2023 року про визнання очевидно недопустимим доказом висновку комісійного судово-ветеринарного дослідження (експертизи), складеного 21.06.2023 року на 10 сторінках та додатки на 2 сторінках (11-12 ст.) в трьох екземплярах від 22.06.2023 року №552-12.04 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2022 року № 0000256 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.299 КК України - відмовити.

Копію даної ухвали негайно після проголошення вручити сторонам по справі або скерувати на електронну адресу.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили після її проголошення.

Заперечення на ухвалу можуть бути зазначені в апеляційній скарзі на судові рішення, перелік яких визначено ч. 1 ст. 392 КПК України.

Інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, веб-адреса сторінки Єдиного державного реєстру судових рішень: https://tk.lv.court.gov.ua/.

Повний текст судового рішення складено 02.02.2024 року.

Суддя ОСОБА_1