Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/2536/24
Провадження №: 1-кп/332/354/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2024 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Заводського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середня спеціальна, розлученого, на утриманні неповнолітніх або малолітніх дітей не має, стрільця 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , солдата, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 від 06.03.2022 № 7, ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення та він вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання обов`язків за вказаною посадою.

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_6 від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, 01.07.2022 солдат ОСОБА_4 був направлений до лікувального закладу.

13.09.2022, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від військової служби, не з`явився до місця несення служби, а саме до місця тимчасової дислокації підрозділів військової частини поблизу АДРЕСА_2 з лікувального закладу, а саме з КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, звідки був виписаний 12.09.2022, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв і перебував за межами місця служби.

2. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч 4 ст. 408 КК України, що кваліфікується як дезертирство, тобто нез`явлення з метою ухилитися від військової служби до місця служби з лікувального закладу, вчинене в умовах воєнного стану.

3. Позиція обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю і суду пояснив, що він проходив військову службу на посаді стрільця 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 . 12 вересня 2022 року його виписали з психіатричної лікарні, того ж дня він поїхав до с. Покровське, де його повинен був забрати мед. брат з батальйону та відвезти на позиції до с. Темирівка. Він почекав пару днів, потім йому набридло чекати, мед. брат більше не відповідав на його дзвінки, тому він поїхав додому. Більше нікому не дзвонив і не намагався повернутися на службу. Через 5 місяців до нього приїхали з ВСП та видали повістки, а затримали його нещодавно.

4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин

вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів що характеризують особу обвинуваченого.

5. Висновок суду щодо винуватості обвинуваченого.

Під час допиту обвинувачений беззаперечно визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України. Покази обвинуваченого суд вважає такими, що повністю відповідають фактичним обставинам, встановленим судом, а також дослідженим матеріалам кримінального провадження, тому розцінює їх як достовірні, приймає як доказ його вини і вважає, що вони в сукупності з дослідженими в ході судового слідства доказами можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення і кваліфікує дії останнього за ч. 4 ст. 408 КК України як дезертирство, тобто нез`явлення з метою ухилитися від військової служби до місця служби з лікувального закладу, вчинене в умовах воєнного стану.

6. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

7. Мотиви призначення судом покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, дані, що характеризують особу винного, - раніше не судимий, на обліку лікаря нарколога або лікаря психіатра не перебуває, соціальні зв`язки - розлучений, малолітніх або неповнолітніх дітей не має, проходить військову служу на посаді стрільця 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , за місцем несення служби характеризується посередньо.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення (злочину), ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, позицію обвинуваченого, який вину визнав, щиро розкаявся, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк.

8. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Враховуючи відсутність у учасників процесу клопотань про зміну запобіжного заходу, а також те, що судом прийнято рішення про призначення покарання у виді позбавлення волі, суд не вбачає підстав для заміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов не заявлений, речові докази у справі відсутні, витрати на залучення експерта відсутні.

Керуючись ст.ст. 366-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 залишити тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 04.04.2024.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1