Житомирський апеляційний суд
Справа №274/2767/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000111 за апеляційною скаргою зі змінами прокурора Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09.05.2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 06.04.2021 року Київським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 185 КК України до 180 годин громадських робіт;

- 27.01.2023 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 18700 грн.

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 просить змінити вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09.05.2023 року в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити рішення, яким вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, на підставі ч.1 ст.71 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 призначити за сукупністю вироків, повністю приєднавши невідбуту частину покарання за попередніми вироками Київського районного суду м. Одеси від 06.04.2021 та Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27.01.2023, призначивши ОСОБА_7 до відбуття покарання у виді штрафу у розмірі 1150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 19550 гривень, громадських робіт на строк 180 годин. На підставі ч.3 ст.72 КК України основне покарання у виді штрафу виконувати самостійно, в решті вирок залишити без змін. Вважає вказаний вирок є незаконним та підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Звертає увагу, що покарання у виді штрафу не підлягає складанню з іншими видами покарань при призначенні покарання за сукупністю вироків, однак підлягають складанню як покарання одного виду.

Вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09.05.2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 призначено за сукупністю вироків шляхом повного їх складання, приєднавши покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 06.04.2021 та за вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27.01.2023, та призначено ОСОБА_7 до відбуття покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, громадських робіт на строк 180 (сто вісімдесят) годин та штрафу в розмірі 1100 (однієї тисячі ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 18700 (вісімнадцять тисяч сімсот) гривень.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_7 - не застосовувався.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , 14.02.2023 близько 23 години знаходились поблизу магазину «ВМ Техніка», що за адресою: АДРЕСА_2 .

В цей час та місці та за вказаних обставин, між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, реалізуючи який ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, керуючись раптово виниклим умислом на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс один удар правою рукою в область лобної ділянки ОСОБА_9 , після чого ще один удар правою рукою в область обличчя.

Таким чином ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: садна в ділянці лоба зліва та двох крововиливів на слизовій верхньої губи, які відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями, які виразились в нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

До початку апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_6 змінила вимоги апеляційної скарги на підставі ч.4 ст.36 КПК України та просила виключити з резолютивної частини вироку посилання на застосування положень ч.1 ст. 71, ч. 3 ст.72 КК України.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора з урахуванням зміненої позиції, думку обвинуваченого, який поклались на розсуд суду, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку за ч.1 ст.125 КК України, апеляційним судом не переглядається.

Що ж стосується доводів, викладених в апеляційній скарзі прокурора зі змінами про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначені покарання за оскаржуваним вироком, зокрема в частині безпідставного застосування положень ч.1 ст.71, ч.3 ст.72 КК України при визначені остаточного покарання, то вони заслуговують на увагу.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням кримінального закону, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Згідно з ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з матеріалів провадження, оскаржуваним вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09.05.2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 призначено за сукупністю вироків шляхом повного їх складання, приєднавши покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 06.04.2021 у виді 180 годин громадських робіт та за вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27.01.2023 у виді штрафу в розмірі 1100 (однієї тисячі ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 18 700 грн., та призначено ОСОБА_7 до відбуття покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, громадських робіт на строк 180 (сто вісімдесят) годин та штрафу в розмірі 1100 (однієї тисячі ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 18700 (вісімнадцять тисяч сімсот) гривень.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу вирішено виконувати самостійно.

Проте, судом першої інстанції не враховано, що вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27.01.2023 ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу розмірі 1100 (однієї тисячі ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 18 700 грн. та на підставі ч.1 ст.71 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 призначено за сукупністю вироків шляхом повного складання, приєднавши до вказаного покарання, покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 06.04.2021 у виді 180 годин громадських робіт. На підставі ч.3 ст.72 КК України основне покарання у виді штрафу вирішено виконувати самостійно (а.к.п.46-47 т.1).

Відповідно до ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27.07.2023 замінено засудженому ОСОБА_7 несплачену суму штрафу, призначеного вироком цього ж суду від 27.01.2023, на громадські роботи строком 240 годин.

Крім того, вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24.11.2023 ОСОБА_7 засуджено за ч.4 ст.184 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання, призначеного вироком цього ж суду від 27.01.2023, з урахуванням ухвали цього ж суду від 27.07.2023, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Таким чином, покарання призначене за вироками Київського районного суду м. Одеси від 06.04.2021 та Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27.01.2023, вже враховані у вироку Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24.11.2023, за яким ОСОБА_7 відбуває покарання у виді позбавлення волі, а тому підстав для застосування в даному провадженні положень ч.1 ст.71 та ч.3 ст.72 КК України, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора із змінами, внесеними прокурором ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ч.4 ст.36 КПК України, та зміни вироку суду в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_8 (зі змінами) задовольнити.

Вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09.05.2023 року щодо ОСОБА_7 - змінити в частині призначення покарання.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання суду на призначення покарання на підставі ч.1 ст.71, ч.3 ст.72 КК України.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді: