печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора у кримінальному провадженні - начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000530,

В С Т А Н О В И В :

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання про арешт майна.

Мотивуючи означене клопотання прокурор у клопотанні вказує наступне.

Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000530 від 24.10.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 2 ст. 357, ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 201-2, ч. 3 ст. 332 КК України.

У клопотанні зазначено, що у період дії воєнного стану, після 24.02.2022, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне використання з метою отримання прибутку гуманітарної допомоги, благодійних пожертв та безоплатної допомоги.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 залучила до злочинної діяльності голову БО «БФ «Здорова нація майбутнього» () ОСОБА_5 та інших, на даний час не встановлених осіб, спільно з якими в порушення вимог ст. 12 Закону України «Про гуманітарну допомогу» та Постанови КМУ № 953 від 05.09.2023, розробила та впровадила в дію злочину схему продажу автотранспортних засобів завезених на територію України як гуманітарна допомога адресована БО «БФ «Здорова нація майбутнього» ().

Реалізуючи загальний план злочинних дій, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та інші, на даний час не встановлені особи, організували ввезення із-за кордону на територію України гуманітарної допомоги, а саме: транспортні засоби марки Ford Focus, VIN: НОМЕР_1 , 2002 року виписку, який надалі отримав реєстраційний номер НОМЕР_2 , дійсний під час дії правового режиму воєнного стану, але більше ніж 90 днів після його закінчення; TOYOTA RAV4, VIN: НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , дійсний під час дії правового режиму воєнного стану, але більше ніж 90 днів після його закінчення, 2003 року виписку; VOLKSWAGEN TOUAREG, 2007 року виписку номер кузова НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , дійсний під час дії правового режиму воєнного стану, але більше ніж 90 днів після його закінчення.

Набувши можливість використання та розпорядження вищезазначеними автомобілями, 21.02.2024 приблизно о 11 год. 20 хв., перебуваючи в місті Києві, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 та іншими, на даний час не встановленими особами, запропонували ОСОБА_6 придбати автомобіль Ford Focus, VIN: НОМЕР_1 , 2002 року виписку, ввезений як гуманітарна допомога, визначивши його вартість у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США, що відповідає сумі 96 250 (дев`яносто шість тисяч двісті п`ятдесят) гривень.

Досягнувши домовленості щодо суми, способу та часу оплати вказаної суми, після переказу грошових коштів на визначений рахунок, цього ж дня, о 14 год. 42 хв., ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , отримав від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 акти прийому-передачі на раніше вказаний автомобіль та довіреність, а в подальшому, приблизно о 15 год. 06 хв. 21.02.2024 за адресою: АДРЕСА_2 , фактично передали автомобіль Ford Focus, VIN: НОМЕР_1 , 2002 року виписку, з реєстраційними номерами НОМЕР_2 ; ключі від автомобіля та тимчасовий реєстраційний талон НОМЕР_10.

Середня ринкова вартість вказаного автомобіля, згідно висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи №СЕ-19/124-24/3802-АВ від 14.03.2024 складає 111 950,41 гривень.

Після вказаних подій, 21.02.2024, ОСОБА_4 запропонувала ОСОБА_6 придбати ще автомобілі благодійного фонду, та отримала від ОСОБА_6 ще 400 (чотириста) доларів США, що, станом на 21.02.2024, є еквівалентом 15 250,56 грн., у якості завдатка за придбання ще двох автомобілів, які будуть у наявності Благодійної організації «Благодійний фонд «Здорова нація майбутнього».

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, приблизно о 14 год. 24 хв. 14.03.2024 ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 та іншими, на даний час не встановленими особами, продовжуючи злочинний умисел на незаконне використання з метою отримання прибутку гуманітарної допомоги, а саме транспортних засобів TOYOTA RAV4, VIN: НОМЕР_3 , 2003 року виписку, реєстраційний номер НОМЕР_4 та VOLKSWAGEN TOUAREG, номер кузова НОМЕР_5 , 2007 року виписку, реєстраційний номер НОМЕР_6 , перебуваючи у приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що адресою: АДРЕСА_3 , отримала від ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 13 500 доларів США, що, станом на 14.03.2024, є еквівалентом 523 635,3 грн., та після чого передала ОСОБА_6 акти прийому-передачі на вищевказані автомобілі, довіреності, ключі, тимчасовий реєстраційний талон НОМЕР_10, тимчасовий реєстраційний талон НОМЕР_10 та вищезазначені автомобілі TOYOTA RAV4 (середня ринкова вартість якого, згідно висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи №СЕ-19/124-24/3801-АВ від 14.03.2024 складає138 104,84 гривень) та VOLKSWAGEN TOUAREG (середня ринкова вартість якого, згідно висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи №СЕ-19/124-24/3895-АВ від 14.03.2024 складає 332 101,70 гривень).

Загальна вартість ввезених на територію України як гуманітарна допомога транспортних засобів, що продані ОСОБА_6 ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 , становить 582 156,96 грн (п`ятсот сімдесят чотири тисячі), що є значним розміром, оскільки вказана сума у триста п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Таким чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , підозрюється у продажі товарів (предметів) гуманітарної допомоги, за попередньою змовою групою осіб, з метою отримання прибутку, вчиненому у значному розмірі, під час дії воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

14.03.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

14.03.2024 ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру про те, що вони підозрюється у продажі товарів (предметів) гуманітарної допомоги, з метою отримання прибутку, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, у значному розмірі, під час дії воєнного стану, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України

Так, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення кримінального правопорушення, відшукування знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке здобуте у результаті його вчинення, у період часу з 14 год. 28 хв. по 15 год. 39 хв. 14.03.2024, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13.03.2024 у справі №757/11367/24-к, слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_7 , проведено обшук за адресою: АДРЕСА_4 , право власності зареєстроване за громадянином України ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_7 , де фактично проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_8 , у ході вказаного обшуку виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки «iPhone», моделі «iPhone X», номер моделі «MQAC2FS/A», серійний номер «НОМЕР_11», IMEI « НОМЕР_9 ».

Метою накладення арешту, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, є забезпечення збереження речових доказів.

До суду прокурор ОСОБА_9 подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, вимоги визначені у клопотанні підтримує, просить задовольнити.

Власник майна у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином, та враховуючи положення ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 10 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою про визнання речовими доказами від 15.03.2024 вище зазначені вилучені речі та документи (матеріальні об`єкти) визнані як речові докази у кримінальному провадженні № 0000530 від 24.10.2023.

Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Крім цього, вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна враховує і сталу судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, втручання держави у право володіння майном у даному конкретному випадку є законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного КПК України, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції.

Втручання у вказаному вище кримінальному провадженні є виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства, громади), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. При цьому, застосовані обмеження стосовно вказаного вище майна не є надмірними або ж такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, представниками власника майна не надано та не встановлено.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення ймовірною, вірогідною та достатньою певною мірою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Зважаючи на те, що майно вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_4 , відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, правильності правової кваліфікації дій особи, на майно якої накладено арешт, переваги одних доказів над іншими тощо.

Слідчий суддя, враховуючи вище викладені обставини, приходить до висновку про задоволення клопотання, оскільки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є співрозмірним завданням кримінального провадження, спрямоване на досягнення цілей розслідуваного кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні - начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000530 - задовольнити.

Накласти арешт на майно, що визнано речовими доказами та вилучено під час обшуку за адресою: АДРЕСА_4 , право власності зареєстроване за громадянином України ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_7 , де фактично проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_8 , із заборонною користування, розпорядження та відчуження, а саме:

1 мобільний телефон марки «iPhone», моделі «iPhone X», номер моделі «MQAC2FS/A», серійний номер «НОМЕР_11», IMEI « НОМЕР_9 ».

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1