Справа № 203/4458/16-к
Провадження № 1-кп/0203/224/2024
В И Р О К

іменем України

18 березня 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в складі

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

представника потерпілого - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001704 від 30.05.2016, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого в ТОВ «Фрост4» машиністом холодильних установок, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28.05.2016 року близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_7 знаходився біля будинку №94/2 по вул. Флотська в м. Дніпро. В цей час до вказаного будинку підійшов ОСОБА_6 , з яким у ОСОБА_7 виникла сварка, в ході якої потерпілий ОСОБА_6 відштовхнув ОСОБА_7 від себе, після чого пішов в сторону вул. Ю.Савченко в м. Дніпро. В цей момент у ОСОБА_7 раптово виник злочинний намір, направлений на спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, ОСОБА_7 взяв невстановлений слідством тупий предмет, придатний для спричинення тілесних ушкоджень, який він визнав знаряддям злочину, та утримуючи його в правій руці, наздогнав ОСОБА_6 та наніс йому один удар цим предметом в ліву скроневу частину голови, в результаті якого потерпілого запаморочилося в голові, але він залишився стояти на ногах.

Після цього, ОСОБА_7 наніс один удар в обличчя в область носу ОСОБА_6 , а також ще два удари в різні частини лівої руки, якою ОСОБА_6 прикрив голову та обличчя, а саме: один удар в область лівої кісті та один удар в область ліктьового суглобу.

Таким чином, ОСОБА_7 , керуючись злочинним умислом, спрямованим на спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного в момент заподіяння, спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: закритої тяжкої черепно-мозкової травми, забою головного мозку третього ступеню з формуванням внутрішньо мозкової гематоми лівої скроневої долі, загальним об`ємом близько 80 мл., з перефокальним набряком навколо субархноїдального крововиливу та зміщенням серединних структур головного мозку праворуч, перелом кісток носу, з задовільним стоянням уламків, підшкірної гематоми та садна у лівій скроневій області, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 спочатку не визнавав своєї вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні, однак в подальшому свою позицію змінив, підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що 28.05.2016 року ввечері він знаходився неподалік свого будинку за адресою: АДРЕСА_1 , поряд з дитячим майданчиком. Побачив, що до його будинку підійшли ОСОБА_10 - співмешканець його матері та ОСОБА_6 , який справив свої потреби біля їх будинку. ОСОБА_7 сказав ОСОБА_10 , щоб ОСОБА_6 в них більше не було, потім відвернувся та почув, що хтось штовхнув його в спину, від чого він впав. Потім розпочалась бійка між ним та потерпілим. ОСОБА_11 взяв палку, яка підпирала хвіртку до їх подвір`я, та нею наніс потерпілому удари по рукам та по голові. У скоєному щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілого. Щодо цивільного позову зазначив, що визнає його в повному обсязі, більша частина суми ним вже відшкодована потерпілому, залишок невідшкодованої суми зобов`язався сплатити протягом трьох років.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненому підтверджується наступними доказами.

Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що 28.05.2016 ввечері він зустрів знайомого ОСОБА_12 та товариша по службі - ОСОБА_10 , які вже були напідпитку. ОСОБА_12 попросив допомогти перенести меблі та вони всі разом близько 20.30 годині пішли до ОСОБА_12 , там вони також розпивали спиртні напої, були разом не менше години. ОСОБА_10 попросив його провести до себе додому на вул. Флотську, оскільки він був стані алкогольного сп`яніння, мав при собі певну суму грошей та раніше в нього був перелом ноги, на що потерпілий погодився. Він довів його до будинку, біля якого посадив на лавочку, а сам відійшов подалі від будинку справити нужду. В цей момент почув, що ОСОБА_7 - пасинок ОСОБА_10 кричав нецензурною лайкою на ОСОБА_10 . У потерпілого зі ОСОБА_7 розпочався словесний конфлікт. Потерпілий також нецензурно висловився на ОСОБА_7 , на що останній замахнувся. ОСОБА_6 штовхнув обвинуваченого, від чого той впав на руки. Після чого ОСОБА_7 пішов додому, потерпілий також вирішив піти. Відійшовши на відстань 10-15 метрів від їх будинку, ОСОБА_6 почув «Вб`ю» та нецензурну лайку, розвернувся та в цей час ОСОБА_13 наніс йому удар предметом, схожим на биту або палку, по голові зліва, в область скроні. Закрившись руками, потерпілий отримав ще удари по рукам. Він відштовхнув ОСОБА_14 та сів на нього зверху, коли той впав. Підбігла ОСОБА_15 та почала кричати, щоб він відпустив сина, розбороняла їх. В цей момент сторонні 2-3 чоловіки також намагалися його бити в область спини. Потім всі розійшлися, вказав, що знаходився біля будинку ОСОБА_10 приблизно 15-20 хвилин. По дорозі додому він зателефонував своєму куму ОСОБА_16 , розповів, що трапилось. Останній приїхав до його будинку швидко, оскільки відстань між їх будинками можна подолати за 10 хвилин, якщо їхати машиною. Вони розмовляли в машині хвилин 10 та поїхали на місце конфлікту, однак там вже нікого не було. Зателефонували ОСОБА_10 , щоб розібратися в ситуації, на дзвінок відповіла ОСОБА_15 , котра сказала, що нікого немає. Там вони перебували всього хвилин 5 та поїхали. Потерпілий повернувся додому приблизно о 00.30 годині, де його зустріла дружина, та він пішов спати. Вранці наступного дня в нього погіршилось самопочуття та він потрапив до лікарні. Також додав, що внаслідок спричинених ОСОБА_7 тілесних ушкоджень він отримав ІІ групу інвалідності та втратив роботу.

Свідок ОСОБА_17 суду показала, що вона є дружиною потерпілого ОСОБА_6 28 травня 2016 року її чоловік ходив на прогулянку з їх маленькою дитиною. О 20.30 год. ОСОБА_18 , повернувшись додому, повідомив їй, що біля під`їзду зустрів свого знайомого ОСОБА_12 , який попросив допомоги у перевезенні речей. ОСОБА_6 пішов до ОСОБА_12 додому, там знаходився товариш по службі - ОСОБА_10 , всі разом випивали. Приблизно о 22.00 год. чоловік подзвонив та сказав, що невдовзі буде вдома і що він проводить ОСОБА_10 , котрий мешкав на сусідній вулиці, тому як у останнього була з собою певна сума грошей, а час був пізній, крім того товариш мав колись перелом ноги та погано ходив. О 00.30 год. ОСОБА_6 повернувся дуже збудженим, мав невелику вм`ятину в області скроні, пояснив, що його побили. Пояснив, що він провів ОСОБА_10 додому, біля його будинку відійшов в кущі, щоб справити потребу, почув, що ззаду на нього хтось кричить нецензурною лайкою, у відповідь чоловік відповів також нецензурно. У чоловіка зі ОСОБА_7 розпочалась словесна перепалка, потім ОСОБА_6 пішов в бік свого дому, відійшов приблизно 10 метрів та почув, що в його сторону хтось біжить зі словами: «Я тебе вб`ю», він повернувся та отримав удари в голову, перший удар прийшовся у скроню, потім він закривався руками. ОСОБА_7 бив ОСОБА_6 битою 4-5 разів, ОСОБА_6 завалив його, в цей час підбігли зі спини 3-4 чоловіки, які били ОСОБА_6 і відтягували ОСОБА_7 .. ОСОБА_6 не наносив удари ОСОБА_7 , а сидів поверх нього. ОСОБА_6 відтягували, однак ОСОБА_7 продовжував кидатися. ОСОБА_19 та ОСОБА_10 сказали ОСОБА_7 , щоб він зупинився. ОСОБА_6 по дорозі додому зателефонував своєму куму ОСОБА_16 , котрий на той період працював в поліції, останній одразу приїхав та вони разом поїхали до двору, де мешкав ОСОБА_7 , однак біля двору нікого вже не було. О 9.30-10.00 год. ОСОБА_6 прокинувся, подзвонив ОСОБА_10 , слухавку взяла ОСОБА_15 , пояснив, що хоче розібратися в конфлікті, який трапився, на що вона відмовила. ОСОБА_6 ставало погано, почала боліти голова, розпочалась блювота з кров`ю, викликали швидку. В лікарні швидкої допомоги на МРТ показало, що в чоловіка була велика гематома, далі його перевили в лікарню ім. Мечникова, де його прооперували. Протягом рогу ОСОБА_6 ходив з дефектом черепу, не міг говорити, думати, отримана травма вплинула не тільки на його фізичний стан, але й на емоціональний, він отримав інвалідність, можливість будувати військову кар`єру, оскільки був комісований Через 9 місяців йому зробили операцію та закрили дефект черепу пластиною, реабілітація не закінчується і на сьогоднішній час. Чоловіка охарактеризувала як не агресивну людину, першим в конфлікт не вступає, однак у відповідь може за себе постояти.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що ОСОБА_7 - син його дружини ОСОБА_11 . З ОСОБА_6 вони разом працювали, були в дружніх стосунках, наразі не спілкуються. Був вихідний день, (точну дату, рік) не пам`ятає. Він поїхав за покупками зі своєю дружиною ОСОБА_11 . Приїхали до спільного знайомого з яким разом з ОСОБА_6 працювали, через деякий час прийшов і сам ОСОБА_6 , були присутні його дружина ОСОБА_11 , дівчина товариша та ОСОБА_6 , всі випивали горілку, він особисто випив приблизно 1 л., був в дуже алкогольному стані, через деякий час дружина пішла додому. Оскільки в ОСОБА_10 раніше був перелом ноги та він був в алкогольному сп`янінні ОСОБА_6 допоміг йому дійти додому. В якому стані був сам ОСОБА_6 не пам`ятає. Обставини того вечора пам`ятає смутно, чув як на нього лаялась жінка ОСОБА_11 та якийсь гамір, хто ще був присутнім на місці конфлікту не пам`ятає, тому як був п`яним. Зі слів ОСОБА_11 потім стало відомо, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 стався конфлікт з причин того, що ОСОБА_6 біля хвіртки їх будинку став справляти потребу, ОСОБА_7 зробив йому зауваження, на що ОСОБА_6 відреагував неадекватно та між ними розпочалась бійка. Вказав, що вулиця біля двору не дуже освітлена, тільки в кінці вулиці є ліктар. Після конфлікту ОСОБА_7 намагався залагодити конфлікт, однак не вийшло. За характером ОСОБА_6 неконфліктний, разом були в компаніях, де були застілля, останній мав добру фізичну підготовку, пасинка також охарактеризував позитивно. Після конфлікту у ОСОБА_7 було садно на шиї, надавлена червона лінія, чи звертався він за медичною допомогою, свідку не відомо.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що 28.05.2016 ОСОБА_10 був у знайомого ОСОБА_12 , там також був ОСОБА_6 , всі вживали алкогольні напої. Приблизно о 20.30-21.00 вона приходила, щоб забрати ОСОБА_20 , однак потім пішла додому без нього. Приблизно опівночі ОСОБА_6 привів ОСОБА_10 до двору та посадив на лавочці, вона почула їх голоси та вийшла на вулицю. Обидва були в алкогольному сп`янінні, однак чоловік був п`янішим. Бачила, як ОСОБА_6 , відійшовши в бік, став справляти потребу. Підійшов її син ОСОБА_7 , який зробив з цього приводу зауваження, на що ОСОБА_6 агресивно відповів йому нецензурною лайкою. ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_7 кулаком, той, в свою чергу, від удару впав. ОСОБА_6 наступив сину ногою на шию в області між підборідям на кадиком. Боковим зором побачила, що ОСОБА_7 схопив предмет схожий на дерев`яну палицю, розпочалась бійка, вона намагалась їх розняти, стала між ними, на що ОСОБА_6 продовжував в бік сина махати руками, а той захищався палкою. В бійці вони один одному наносили удари. ОСОБА_6 підкосив ногами ОСОБА_7 , від чого син впав, а потерпілий сів на нього зверху. Поряд на вулиці стояли знайомі її сина ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які підбігли та розняли їх. Всі розійшлись, через деякий час до двору під`їхав автомобіль, ОСОБА_6 зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_10 , на його прохання розібратися зі ОСОБА_7 вона відповіла, що він розпочав першим, після чого ОСОБА_6 поїхав. Наступного дня о 09.00 годині потерпілий зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_10 , вона взяла слухавку, на що він сказав, що прийде розбиратися зі ОСОБА_7 . Через деякий час подзвонив кум ОСОБА_6 та повідомив, що останній потрапив у лікарню. Звідки у ОСОБА_6 виникла травма голови їй невідомо.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснив, що він є другом та кумом ОСОБА_6 28.05.2016 року приблизно о 23.30 год. йому зателефонував кум та повідомив, що він проводжав свого товариша, з яким вони працювали - ОСОБА_10 , біля домоволодіння якого вирішив справити потребу, з цього приводу ОСОБА_7 - пасинок ОСОБА_10 зробив йому в грубій формі зауваження, в них виник конфлікт. Обвинувачений накинувся на ОСОБА_6 з кулаками, останній відштовхнув його, конфлікт припинила мати ОСОБА_7 . Потім ОСОБА_6 пішов додому та почув, що за ним хтось біжить, повернувшись отримав удар в ліву скроню палкою або битою, розпочалась бійка. В ході бійки ОСОБА_6 якимось способом вибив у ОСОБА_7 палку та впав поверх нього, підбігли декілька друзів ОСОБА_7 , які наносили ОСОБА_6 удари по голові, рукам, тулубу. Бійку припинила мати ОСОБА_7 . Свідок вказав, що після почутого через 10 хвилин приїхав до кума, який мешкає неподалік від нього, після чого разом поїхали на місце, де все трапилось. Там ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_10 , однак ніхто з двору не вийшов. Потім він відвіз ОСОБА_18 додому та приблизно о 00.30 годині він піднявся до своєї квартири. У ОСОБА_6 на голові була вм`ятина, дуже сильна рана, він йому запропонував звернутись до лікаря, однак останній відмовився. Зазначив, що одежа ОСОБА_18 була чистою. Вранці наступного дня йому зателефонувала дружина ОСОБА_6 - ОСОБА_24 повідомила про те, що ОСОБА_18 потрапив до лікарні в тяжкому стані, де в подальшому його було прооперовано.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка слідчий ОСОБА_25 суду показала, що вона працює на посаді слідчого ВП №5 ГУНП та була слідчим у даному кримінальному провадженні. Причину розбіжності між датою проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_26 від 01.07.2016 та слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_7 від 28.07.2016 року з датами створення відеозаписів вказаних слідчих експериментів, які відповідно до властивостей файлів створені у вересні 2016 року, пояснити не змогла. Припустила, що можливо на той час на комп`ютері збилась дата. Також повідомила, що на той період часу слідчим видавався 1 флеш-носій, інші слідчі також з цим носієм їздили на свої слідчі дії. Пізніше відеозаписи копіювали на комп`ютер, а вже потім записували на диски. Крім цього, зазначила, що після перевірки матеріалів прокурором у випадку виявлення технічних проблем з відтворенням відеозаписів, відеозаписи могли бути повторно записані на диск.

Також були досліджені показання свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_21 , які давали показання під час судового розгляду, який закінчився вироком від 24 травня 2021 року. Після скасування цього вироку під час нового розгляду справи в суді першої інстанції забезпечити явку цих свідків для допиту не вдалось. Так свідок ОСОБА_22 відповідно до відомостей, отриманих від Державної прикордонної служби 15.03.2023 року виїхав за межі України 23.01.2022 року, а встановити місце знаходження свідка ОСОБА_21 на виконання неодноразових доручень прокурора працівникам поліції не виявилось можливим.

Так, 27 березня 2017 року судом першої інстанції було проведено допит свідка ОСОБА_22 , який був безпосереднім очевидцем події, а саме, бійки між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_6 , яка відбулась 28 травня 2016 року. ОСОБА_22 показав суду, що 28 травня 2016 року близько 21:00 години він зустрівся з обвинуваченим ОСОБА_27 та ОСОБА_21 на дитячому майданчику неподалік свого дому по АДРЕСА_3, де ОСОБА_22 розпивав пиво. Окрім ОСОБА_22 , спиртні напої більше ніхто не вживав. Приблизно о 22:00 годині ОСОБА_7 відлучився додому, через 3-4 хвилини стало чутно голос матері обвинуваченого, яка кричала "чого ви сидите, йдіть допоможіть". Не зрозумівши, що сталося, свідок разом із ОСОБА_21 побігли до місця мешкання ОСОБА_7 , де побачили, що обвинувачений лежить на спині, а на ньому зверху потерпілий ОСОБА_6 , який наносить удари ОСОБА_7 . Свідок, взявши ОСОБА_6 за праве плече, а ОСОБА_21 за ліве, підняли потерпілого та відтягнули від обвинуваченого, тим самим зупинивши бійку. Після чого, ОСОБА_6 пішов, вигукуючи на адресу всіх присутніх нецензурною лайкою погрози, що "повернеться та всім влаштує". Крім того, свідок ОСОБА_22 зазначив, що будь-яких тілесних ушкоджень ані у потерпілого, ані у обвинуваченого він не бачив. При цьому, на питання головуючого свідок ОСОБА_22 твердо відповів, що жодних предметів, в тому числі палиці, в руках учасників бійки не було.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні 14.02.2017 року, 20.06.2018 року суду показав, що 29.05.2016 року близько 23 години він їхав по вул. Флотська, де зустрів сусіда ОСОБА_14 та ОСОБА_28 , біля 30 хвилин з ними спілкувався. Потім ОСОБА_13 пішов додому. Він бачив, як ОСОБА_29 та ОСОБА_30 йшли до будинку в стані алкогольного сп`яніння. Він залишався із ОСОБА_31 на дитячому майданчику, від якого до будинку 7-10 метрів, продовжували спілкуватися. Потім побачили мати ОСОБА_14 , яка кликала на допомогу, вигукувала, що в них бійка. Він з ОСОБА_31 прослідував на місце бійки між ОСОБА_32 та ОСОБА_33 .. ОСОБА_13 лежав на землі, а ОСОБА_29 був на ньому зверху. Він почав відтягувати ОСОБА_14 , а ОСОБА_34 - ОСОБА_6 . Однак вони знов починали бійку, декілька разів падали на землю, падали на бордюри. Палку він не бачив, почув про неї на наступний день від ОСОБА_35 .. Слідча говорила йому, щоб він розказав все як було. Він надав пояснення під час допиту та під час відтворення обстановки, вказавши про палку, але наполягає на тому, що про неї дізнався лише від ОСОБА_35 . Початку конфлікту він не бачив.

Вирішуючи питання щодо того чи можуть показання відсутніх свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , які ті давали під час минулого судового розгляду, визнаватися допустимим доказом під час нового судового розгляду у тій же справі, або такі показання втрачають будь-яке доказове значення під час нового судового розгляду, суд виходить з наступного.

Відповідно до правових позицій Верховного суду, зазначених у постанові від 19 листопада 2019 року по справі № 750/5745/15, на відміну від позасудових показань, які прямо визнаються недопустимими доказами (друге речення частини 4 статті 95 КПК), Кодекс не містить положення, яке вирішує питання допустимості показань свідка, допитаного в суді в тій же справі, але під час минулого розгляду.

Таким чином, Верховний Суд вважає, що положення «суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання» (перше речення частини 4 статті 95 КПК), не може тлумачитися як безумовна заборона використання показань, які особа давала перед іншим складом суду у тій же справі.

У контексті викладеного, Верховний Суд із посиланням на практику ЄСПЛ дійшов таких висновків: суд при розгляді справи повинен забезпечити право сторін на допит особи, яка дає показання, важливі для вирішення справи, і не вправі використовувати позасудові свідчення такої особи. Що стосується судових свідчень особи під час минулого розгляду, то навіть за умови наявності таких свідчень, сторона має право вимагати допиту такої особи під час нового судового розгляду, і в такому випадку суд має вжити всіх необхідних заходів для забезпечення такого права. У той же час, якщо попри всі необхідні заходи забезпечити явку такої особи виявилося неможливим, сторона на доведення своєї позиції може надати суду показання особи, які та давала під час минулого судового розгляду, і сам факт відсутності такої особи під час нового розгляду не може бути підставою для визнання таких її показань недопустимим доказом. Водночас, дослідивши ці показання, суд повинен дати їм оцінку з погляду допустимості, належності та достовірності, враховуючи, у тому числі, наскільки були забезпечені права сторони під час допиту особи в минулому розгляді. Факт неможливості допиту цієї особи під час нового судового розгляду має враховуватися судом при оцінці достовірності цього доказу у сукупності з іншими доказами у справі.

Дослідивши аудіозаписи показань вказаних свідків, суд зазначає, що під час минулого судового розгляду сторонам була надана необмежена можливість піддати свідків перехресному допиту, і матеріали провадження підтверджують, що сторони повною мірою скористалися такою можливістю. Будь-яких порушень, які стосувалися допиту цих свідків, судом не встановлено.

Враховуючи всі ці фактори, суд вважає, що за обставин цієї справи дослідження показань свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , які вони давали під час минулого розгляду, забезпечувало сторонам достатні процесуальні гарантії, здатні компенсувати неможливість їх допиту під час нового судового розгляду, а тому визнання цих показань допустимим доказом не порушує права обвинуваченого на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.05.2016 року ОСОБА_17 повідомила, що 28.05.2016 року близько 23.30 годині невідомі особи біля будинку АДРЕСА_2 нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_6 (т.1 а.с.5). Дані відомості були внесені до ЄРДР 30.05.2016 року за № 0001704 (т.1 а.с.1).

З висновку експерта №2599е від 22.06.2016 року вбачається, що за даними наданої медичної документації та при огляді у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої тяжкої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 3-го ступеню з формуванням внутрішньо-мозкової гематоми лівої скроневої долі, загальним об`ємом біля 80 мл., з перифокальним набряком навколо, субарахноїдального крововиливу та зміщенням серединних структур головного мозку праворуч, перелому кісток носу з задовільним стоянням уламків., підшкірної гематоми та садна у лівій скроневій області , стану після оперативного втручання; синця в області лівого ліктя, саден на спині та лівій кисті. Виявлені у нього тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмету, яким були нанесені, можливо лише вказати, що вони спричинені від не однократної механічної дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв (діяли) в область обличчя, голови ліворуч, спини та лівої верхньої кінцівки. За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: закритої тяжкої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 3-го ступеню з формуванням внутрішньо-мозкової гематоми лівої скроневої долі, загальним об`ємом біля 80 мл., з пери фокальним набряком навколо, субарахноїдального крововиливу та зміщенням серединних структур головного мозку праворуч, перелому кісток носу з задовільним стоянням уламків, підшкірної гематоми та садна у лівій скроневій області відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння. Тілесні ушкодження у виді синця в області лівого ліктя, саден на спині та лівій кисті відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Виявлені у нього тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмую чого предмету, яким були нанесені, можливо лише вказати, що вони спричинені від не менш як 3-х механічних дій тупого твердого предмету (предметів), що діяв (діяли) в область обличчя, голови ліворуч, спини та лівої верхньої кінцівки, яким могла бути рука, нога, палиця або інші предмети з аналогічними властивостями. (том 1 а.с.88-91).

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 01.07.2016 року за участю свідка ОСОБА_21 , останній розповів та відтворив обставини події, які мали місце 28.05.2016 року бл. 23 год. 30хв. за адресою вул. Флотська, 94/2 м. Дніпро, вказав, що бачив як ОСОБА_36 та ОСОБА_37 знаходились на землі та борились, свідок разом з ОСОБА_38 їх розборонили на якийсь час. ОСОБА_36 та ОСОБА_37 піднялись та столи напроти один одного, у ОСОБА_39 в руках знаходилась палка, якою обвинувачений наніс удари по руці та шиї, потім їх знову розборонили та ОСОБА_36 викинув палку в траву, а ОСОБА_37 пішов в напрямку вул.Ю.Савченка. (том 1 а.с 93-95).

Відповідно до висновку експерта №2651 е від 05.07.2016 року за даними медичної документації та при огляді у ОСОБА_6 локалізація та характер виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень частково не суперечить механізму їх спричинення, на який вказує ОСОБА_21 в ході проведення слідчого експерименту, тобто при ударах палицею в область верхньої кінцівки та шиї (спини). При проведенні судово-медичної експертизи у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження на голові та обличчі, механізм отримання яких ОСОБА_21 в ході проведення слідчого експерименту не вказує. (том 1 а.к.п 108-109).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 18.07.2016 року потерпілий ОСОБА_6 надав пояснення та відтворив обставини подій, які мали місце 28.05.2016 року бл. 23 год. 30хв. за адресою вул. Флотська, 94/2 м. Дніпро, показав як ОСОБА_7 наніс йому удар предметом, схожим на биту, в ліву скроню голови, потерпілий відштовхнув його та пішов, а ОСОБА_36 наздогнав його та намагався ще нанести удари в голову, ОСОБА_37 закрився від них руками та удари прийшлись в передпліччя та кисть лівої руки, потім потерпілий повалив обвинуваченого на землю та відчув два-три удари в спину. (том 1 а.к.п.121-126).

В результаті проведеної додаткової судово-медичної експертизи (висновок №2781е від 17.07.2016 р.) встановлено, що локалізація та характер виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень не суперечить механізму їх спричинення, на який він вказує в ході проведення слідчого експерименту від 18.07.2016 року, тобто при ударах металевим предметом (схожим на биту) по голові, лівій верхній кінцівці та спині. (том 1 а.к.п.131-132)

З додаткового висновку експерта №2806 від 21.07.2016 року вбачається, що під час проведення слідчих експериментів за участю свідка ОСОБА_21 та потерпілого ОСОБА_6 будь-яких даних за спричинення тілесних ушкоджень в області голови, лівої верхньої кінцівки та спини при падінні з висоти власного зросту, при ударі головою об землю або асфальт у лежачому стані - не було встановлено (т.1 а.с136-137).

Під час слідчого експерименту зі ОСОБА_7 , проведеного 28.07.2016 року, останній показав, як потерпілий після отриманого зауваження на справляння потреби наніс обвинуваченому удари в область лівого вуха, щелепи, від яких ОСОБА_7 відбивався палкою від дерева, яку він взяв на землі, коли впав. Зазначив, що цією палкою він наніс потерпілому 2-3 удари тільки в ліву руку, в голову він не бив. Вказав на ділянку місцевості, на якій знаходився бетонний бордюр, пояснив, що саме на цьому місці вони разом з ОСОБА_6 падали та він бачив як той вдарився лівою частиною голови об бордюр. (т.1 а.с 161-166).

Згідно з додатковим висновком експерта №3287 е від 04.08.2016 року локалізація та характер виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень частково не суперечить механізму їх спричинення, на який вказує ОСОБА_7 в ході проведення слідчого експерименту, тобто при ударах палицею в область лівої верхньої кінцівки та при ударі лівою частиною голови об тупий твердий предмет(бетонний бордюр). (том 1 а.с 173-175).

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 150 від 13.09.2019 року весь комплекс ушкоджень у ОСОБА_6 виник, прогнозовано, не менше як від п`яти послідовних зовнішніх механічних впливів на тіло потерпілого травматичних чинників - при динамічній/ударній і ковзно-ударній/різновекторній дії тупих предметів, жорсткої конструкції, предметів(предмета), з різною величиною потужності їх впливу, як з обмеженою/вузькою/, так і, невиключно, з широкою контактуючими поверхнями, про форму та розміри яких достовірно судити не представляється можливим.

Видовжена форма садна в лівій скроневій ділянці голови, розмірами 2х8 см вказує на довгасту(видовжену) форму контактної(ударної) поверхні травмуючого тупого твердого, жорсткої конструкції предмету, що динамічно(ударно) діяв в зазначену ділянку голови. Черепно-мозкова травма у ОСОБА_6 не могла утворитись за обставин його падіння з висоти власного зросту і ударом головою об тверду поверхню, так як топографія розподілення крововиливів під м`якими оболонками мозку не типова для інерційної травми, а саме травми прискорення - в випадку коли голова вдаряється скроневою ділянкою об дуже велику масу (при падінні). В такому випадку травматичні зміни головного мозку та його оболонок повинні були б розташовуватися на протилежному, від місця удару, полюсі голови(на правій скроневій долі мозку).

Характер та локалізація тілесних ушкоджень, розташованих в області голови, свідчить про те, що у потерпілого малась черепно-мозкова травма, яка по механізму відповідає імпресійній травмі, яка виникає внаслідок концентрованого удару(ударів) по голові тупим твердим предметом(або предметами). Враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень, їх характер та кількість, експерти вважають, що механізм спричинення тілесних ушкоджень, вказаний потерпілим ОСОБА_6 , не суперечить механізму, розкритому судово-медичною експертною комісією. (т.3 а.с.161-194).

Експерт ОСОБА_40 в судовому засіданні роз`яснила, що локалізація та характер садна у лівій скроневій області, підшкірної гематоми і крововиливу могли бути спричинені при механічній дії тупого предмету як за механізму, на який вказує ОСОБА_6 , - від дії металевої труби, так і при ударі об тверду поверхню (бордюр), як вказував ОСОБА_7 .

Експерт ОСОБА_41 в судовому засіданні роз`яснив, що черепно-мозкова травма, отримана потерпілим, є імпресійною травмою, тобто це коли предметом наносять удар по голові людини, яка могла бути в покої або могла рухатись. При цьому виключався механізм, коли людина чи з чиєюсь допомогою (попереднє прискорення), чи самостійно могла впасти і вдаритись головою об тупий твердий предмет. Різниця між цими видами травм полягає в наступному. Як було встановлено інструментальними методами дослідження у потерпілого мались локальні ушкодження у вигляді садна, крововиливу під м`які покрови голови, гематоми в цьому місці зліва і крововилив під м`яку оболонку мозку (субарахноїдальні крововиливи). На всіх інших поверхнях мозку ніяких змін встановлено не було. По теорії черепно-мозкової травми, яка розроблена науковцями-практиками, якими користуються експерти, відбуваються зміни в місті удару, тобто в місці дії твердого тупого предмету, при одному механізмі: при нанесені удару предметом тупим твердим по голові і цей предмет повинен бути меншим маси голови. Якщо ж людина падає і вдаряється об тверду масивну поверхню, яка більша маси голови, або коли по голові вдаряє велика маса (наприклад удар транспортним засобом по голові) відбуваються другі зміни і вони полягають в тому, що зміни в оболонках мозку більш виразні на протилежному полюсі від місця удару. Тобто, якби потерпілий впав і вдарився об масу землі то в нього слід було очікувати зміни мозку і оболонках праворуч, на протилежній стороні від місця контакту. В даному випадку були зміни тільки в місці удару, тому комісія прийшла до висновку, що мав місце концентрований удар помірної сили вузьколокальної дії довгастим предметом циліндричної форми, тому як би він був ребристий, то від ребр утворюється перелом та тріщини. Немає підстав стверджувати, що це конкретно бита або металева труба, щось було видовжене, воно було не масивне. При ударі масивним предметом слід очікувати ще перелом.

. При одночасному допиті експертів ОСОБА_42 та ОСОБА_43 експерт ОСОБА_40 пояснила, що при наявності певних передумов зміни в оболонках мозку на протилежній стороні від місця удару можуть і не виникати, тому вона і зробила висновок про те, що черепно-мозкова травма могла бути наслідком удару об тверду поверхню (бордюр). Експерт ОСОБА_41 погодився з тим, що за певних передумов утворення протиударних крововиливів при інерційній травмі може і не спостерігатись. Такими передумовами може бути надто тонкий череп людини (може бути у дітей) або при патології анатомії розвитку - це коли на протилежній стороні від удару немає умов для виникнення негативного тиску в порожнині черепа, це коли порушена цілісність черепа цієї ділянки (тобто справа), раніше перенесені травми черепа, відсутність кліткової тканини. В інших випадках утворюються крововиливи у вигляді забою головного мозку. В цьому випадку комісія не знайшла таких передумов.

Оцінюючи викладені докази, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

При цьому показання свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , ОСОБА_11 суд критично оцінює у зв`язку з тим, що вони є непослідовними, суперечливими, такими, що не узгоджуються з іншими доказами у справі.

Так, ОСОБА_22 пояснював, що палки під час бійки не бачив, ОСОБА_21 в ході слідчого експерименту показав як обвинувачений наносив удари потерпілому по руці та шиї, про удари по голові та обличчю не повідомляв, а під час допиту в суді взагалі вказав, що не бачив ударів палкою та про неї дізнався від ОСОБА_7 . Показання свідка ОСОБА_11 , яка пояснювала, що її син захищався палкою, розмахуючи нею перед потерпілим, однак ударів нею не наносив, суд розцінює як намагання сприяти уникненню притягнення її рідного сина до кримінальної відповідальності.

Крім того пояснення свідка ОСОБА_10 суд визнає неналежними оскільки він не пам`ятає події, які відбувались біля його будинку, з огляду на його стан сильного алкогольного сп`яніння.

Доводи захисника про недопустимість дисків з відеозаписами слідчих експериментів за участю ОСОБА_21 та ОСОБА_7 у зв`язку з тим, що відповідно до властивостей файлів з зазначеними відеозаписами вони були створені у вересні 2016 року, тобто через значний час після проведення вказаних слідчих експериментів та визнання дисків з цими файлами речовим доказами, що унеможливлює посилання на нього як на допустимий доказ винуватості ОСОБА_7 , є непереконливими.

З протоколів проведення слідчого експерименту від 01.07.2016 року та 28.07.2016 року вбачається, що вказані слідчі дії зафіксовані за допомогою відеокамери «Кенон». Оптичні диски із відеозаписами долучені до протоколів зазначеної слідчої дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 КПК оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа ще і його відображення, якому надається таке ж значення як документу. Водночас за ч. 1 ст. 99 КПК документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі матеріали звукозапису та електронні носії інформації.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 березня 2021 року (справа № 554/5090/16-к, провадження № 51-1878кмо20), ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. У випадку зберігання електронного документа на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

У кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 відсутні об`єктивні дані про те, що оптичні диски, долучені до протоколів слідчого експерименту, містить електронні документи, створені не під час здійснення такої слідчої дії, а в інший час, за інших обставин, чи неуповноваженою особою.

Оцінюючи додатковий висновок експерта №3287 е від 04.08.2016 року та висновок комісійної судово-медичної експертизи № 150 від 13.09.2019 суд надає перевагу висновку комісійної судово-медичної експертизи, оскільки вказаний висновок є науково-обґрунтованим, категоричним, який повістю узгоджується з сукупністю матеріалів справи, показаннями обвинуваченого та потерпілого, вичерпно і послідовно спростовує первісну версію сторони захисту про отримання потерпілим черепно-мозкової травми внаслідок падіння та удару головою об бордюр.

Аналізуючи всі докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Призначаючи покарання, суд приймає до уваги тяжкість скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів а також те, що ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, офіційно працює, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, під час тривалого судового розгляду жодного разу не порушував свої процесуальні обов`язки.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України, суд визнає - щире каяття, добровільне часткове відшкодування спричиненої шкоди.

Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При цьому суд вважає необхідним зазначити, що щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу, в тому числі й під час розгляду справи у суді. Для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, головне встановити фактори, які б свідчили про справжність, щирість каяття.

Обвинувачений засудив свою поведінку, усвідомлюючи тяжкість скоєного, що дає підстави вважати, що він від вчиненого злочину несе душевний тягар. Також він прагне усунути заподіяну шкоду, відшкодувавши більшу частину нанесеної ним шкоди та взявши на себе обов`язок найближчим часом сплатити залишок заявленої потерпілим суми, та більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на всебічне, повне й об`єктивне дослідження всіх обставин кримінальної справи.

При призначенні покарання суд також приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини. В справі «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Також у справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи.

За таких обставин, з огляду на принцип індивідуалізації та домірності (пропорційності) покарання, який полягає, зокрема у адекватності застосованого заходу примусу та скоєного діяння, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.121 КК України. Однак в даному конкретному випадку, враховуючи вказані вище обставини, а також готовність ОСОБА_7 досамокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, що значно знижує його суспільну небезпеку, суд вважає, що виправлення останнього можливе без ізоляції від суспільства, однак в умовах здійснення обов`язкового контролю за подальшою його поведінкою, та з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України. Таке покарання буде відповідати принципу справедливості покарання і його меті - виправлення та запобігання скоєнню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов, за яким останній просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 43829,76 гривень та в рахунок відшкодування моральної шкоди - 500000 гривень.

Суд, приймаючи до уваги, що ОСОБА_6 надані суду всі документи, які підтверджують понесені ним витрати на лікування, а також доведено спричинення йому моральної шкоди внаслідок кримінального правопорушення, враховуючи часткове відшкодування шкоди обвинуваченим, що підтверджується розпискою від 01.11.2023 року, вважає, що цивільний позов підлягає частковому задоволенню, а саме необхідно стягнути в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 43829,76 гривень, моральної - 82780 гривень.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Питання речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370- 374, 394 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання зі встановленням іспитового строку 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення завданої матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди 43829 (сорок три тисячі вісімсот двадцять дев`ять) гривень 76 копійок.

Стягнути зі ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 82780 (вісімдесят дві тисячі сімсот вісімдесят) гривень.

Речові докази: два DVD-R диска - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1