Справа № 953/3006/23
№ провадження 1-кп/646/150/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2024 м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

судді - ОСОБА_2 ,

судді - ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002310 від 10.07.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України,

в с т а н о в и л а :

В провадженні суду перебуває вищевказане кримінальне провадження.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання про надання дозволу на тимчасовий доступ до документів, які перебувають у володінні АТ «Українська залізниця» з можливістю зробити їх копії, а саме: наказу про призначення на посаду в АТ «Українська залізниця» або підпорядкованих їй підприємств чи структурних підрозділів ОСОБА_10 , розпорядчих документів, що містять реквізити банківської карти ОСОБА_10 , на яку здійснювались зарахування заробітної плати ОСОБА_10 протягом квітня - травня 2024 року, в обгрунтування клопотання зазначив, що вказані відомості можуть бути використані як доказ відсутності ризиків передбачених п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав зазначене клопотання.

Представник АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_11 зазначила, що інформація є закритою, клопотання є передчасним, а тому просила відмовити в його задоволенні.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, просив відмовити в його задоволенні, у зв`язку з необґрунтованістю.

Ознайомившись з викладеною позицією учасників судового провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до частин 2, 6 статті 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Статтею 160 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження мають право звернутися до суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу.

Згідно з ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з якими подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Разом з цим, відповідно до ч. 6 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Колегія суддів вважає, що вказані документи до яких просить надати доступ захисник містять охоронювану законом таємницю, а саме персональні дані особи, що знаходяться в базі персональних даних, та інформацію, яка становить банківську таємницю.

Отже, захисник не довів у своєму клопотанні наявність достатніх підстав вважати, що ці документи самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

У зв`язку з чим, колегія суддів відмовляє у зазначеному клопотанні.

Також, у судовому засіданні стороною захисту було підтримано подане клопотання захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_12 про виклик для допиту у якості свідка ОСОБА_13 з метою отримання відомостей про обставини, за яких йому стала відома інформація щодо намірів ОСОБА_6 покинути територію України шляхом перетинання державного кордону.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав зазначене клопотання.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, у зв`язку з його необгрунтованістю.

Колегія суддів, вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши клопотання та матеріали справи, приходить до висновку щодо відмови у задоволенні клопотання з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст.93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань.

Згідно з ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно з ч. 1 ст. 95 КПК України, показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

При цьому, колегія суддів виходить з того, що захисником не наведено переконливих доводів, які б давали підстави стверджувати, що зазначеному свідку відомі обставини, які підлягають доказуванню під час кримінального провадження та його показання при допиті у якості свідка щодо подій матимуть для справи доказове значення.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування посилався на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення й те, що наразі існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначає, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, не зможуть забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні захисники обвинуваченого, кожен окремо, заперечували проти клопотання прокурора, просили відмовити та визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, оскільки клопотання необгрунтовано, ризики не доведені.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію своїх захисників, заперечував щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ознайомившись з викладеною позицією учасників судового провадження, колегія суддів приходить до наступного.

ОСОБА_6 02.11.2022 об 11 год. 05 хв. затриманий, в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України. 02.11.2022 йому повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 111-2 КК України.

ОСОБА_6 повідомлено про нову підозру та раніше змінену за ч.4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

03.11.2022 року слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, із строком застосування до 30.12.2022 включно.

26.12.2022 року постановою заступника керівника Харківської обласної прокуратури строк досудового розслідування кримінального провадження № 0002310 від 10.07.2022 продовжено до трьох місяців, тобто до 02.02.2023.

27.12.2022 року слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова підозрюваному ОСОБА_6 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, із строком застосування до 02.02.2023 включно.

27.01.2023 року слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова строк досудового розслідування кримінального провадження №0002310 від 10.07.2022 продовжено до шести місяців, тобто до 02.05.2023.

27.01.2023 року слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова підозрюваному ОСОБА_6 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, із строком застосування до 27.03.2023 включно.

22.03.2023 року слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова підозрюваному ОСОБА_6 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, із строком застосування до 02.05.2023 включно.

27.04.2023 року суддею Київського районного суду м. Харкова обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, із строком застосування до 25.06.2023 включно.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.06.2023 року відносно ОСОБА_6 продовжено застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 17.08.2023 року включно.

Після чого запобіжний захід відносно ОСОБА_6 неодноразово продовжувався, предостанній раз ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.01.2024 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18.03.2024 (включно).

Ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.06.2023, 14.08.2023, 09.10.2023 про продовження запобіжного заходу були предметом апеляційного оскарження, обставини, викладені в апеляцйних скаргах не знайшли свого підтвердження, внаслідок чого ухвалами Полтавського апеляційного суду від 15.08.2023, 26.09.2023, 21.11.2023 апеляційні скарги залишені без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.03.2024 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави у ДУ «Харківський слідчий ізолятор», із строком застосування до 11.05.2024 включно.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 01.05.2024 року апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 задоволено частково, ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.03.2024 року змінено. Визначено ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 500 розмірів прожиткових мінімум для працездатних осіб, що складає 1514000,00 грн.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02.05.2024 року змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України, на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», на 60 днів, тобто до 30.06.2024 року (включно).

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

ОСОБА_6 через тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, усвідомлюючи, що деяка частина території окупована державою агресором, може переховуватись від суду, зокрема на території рф чи тимчасово окупованих частинах території України, або виїхати за межі території України через державний кордон, оскільки є пенсіонером (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні інкримінованого йому особливо тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, є підстави вважати, що обвинувачений може виїхати за межі території України та переховуватися від суду.

ОСОБА_6 достовірно розуміє суть злочинів та передбачену за їх скоєння кримінальну відповідальність, має реальну можливість впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, в тому числі тих, яким відомо про вчинення злочинів, оскільки обвинувачений є депутатом місцевої ради, а також одним з найбільших підприємців в регіоні, що свідчить про наявні в нього ресурси та засоби, які можна використати для впливу на свідків, серед яких і наймані працівники підприємств, в яких ОСОБА_6 є та був керівником на час вчинення злочину, різними способами (залякування, надання матеріальних цінностей в обмін на зміну показань тощо) (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Окрім цього, у зв`язку із введенням воєнного стану на території України, а також бойових дій в передмісті м. Харкова та Харківській області, може спонукати ОСОБА_6 до втечі до іншого міста, населеного пункту, або навіть до іншої країни, щоб переховуватися від суду.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

При продовженні запобіжного заходу судом враховано також вік обвинуваченого, сімейний стан, його стан здоров`я, місце проживання та інші обставини, що характеризують особу обвинуваченого, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя.

Також слід зазначити, що продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення останнім незаконного впливу на свідків та запобігання вчинення інших кримінальних правопорушень.

Колегією суддів не встановлено, а стороною захисту в судовому засіданні не доведено, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 .

Колегія суддів вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для продовження запобіжного заходу вигляді тримання під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від суду, незаконного впливу на свідків, свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наведені прокурором у судовому засіданні підстави продовження строку відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу під час досудового розслідування на даний час не змінилися.

Судовий розгляд з об`єктивних причин неможливо закінчити до спливу терміну запобіжного заходу, а отже, виникає необхідність продовження строку вказаного запобіжного заходу оскільки судом було встановлено, що вищезазначені ризики існують. Жодних обставин, які б свідчили про зменшення вищеперелічених ризиків та можливість зміни обвинуваченому запобіжного заходу не встановлено.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою.

Також, згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Беручи до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України, колегія суддів не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

Виходячи з наведеного є всі підстави задовольнити клопотання прокурора та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого доцільним є продовження строку обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», на 60 днів, тобто до 22.08.2024 року (включно).

Що стосується клопотання прокурора про проведення судового розгляду у кримінальному провадженні №0002310 від 10.07.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України у закритому судовому засіданні, з метою забезпечення безпеки учасників кримінального провадження, а саме колегії суддів, прокурорів та свідків кримінального провадження, які приймають участь у судових засіданнях, оскільки у відкритих засіданнях інформація про судовий розгляд може бути використана представниками держави агресора, представниками окупаційної влади з якими співпрацював ОСОБА_6 та агентами російської федерації, російськими ЗМІ, що може негативно вплинути на діяльність правоохоронних органів України та суду, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 КПК України кримінальне провадження в судах усіх інстанцій здійснюється відкрито. Слідчий суддя, суд може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини лише у випадках: 1) якщо обвинуваченим є неповнолітній; 2) розгляду справи про злочин проти статевої свободи та статевої недоторканості особи; 3) необхідності запобігти розголошенню відомостей про особисте та сімейне життя чи обставин, які принижують гідність особи; 4) якщо здійснення провадження у відкритому судовому засіданні може призвести до розголошення таємниці, що охороняється законом; 5) необхідності забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Окрім того, згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» заходами забезпечення безпеки є: закритий судовий розгляд.

Отже, з врахуванням того кримінальне провадження розглядається в умовах воєнного стану, має певний резонанс, у зв`язку з кваліфікацією злочину, до яких прикута увага суспільства, судом планується допит свідків у вказаному кримінальному провадженні, тому на думку колегії суддів, з міркувань безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, клопотання прокурора обгрунтовано та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 337, 177, 178, 183, 199, 331 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про надання дозволу на тимчасовий доступ до документів, що перебувають у володінні АТ «Українська залізниця».

Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 - ОСОБА_12 про виклик ОСОБА_13 для допиту в якості свідка.

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», на 60 днів, тобто до 22.08.2024 року (включно).

Строк дії ухвали до 22.08.2024 року (включно).

Ухвала в цій частині підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Клопотання прокурора про проведення закритого судового засідання - задовольнити. Судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002310 від 10.07.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України, здійснювати у закритому судовому засіданні, з метою забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Роз`яснити, що за правилами ч. 4 ст. 27 КПК України на судовому розгляді в закритому судовому засіданні можуть бути присутні лише сторони та інші учасники кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження запобіжного заходу шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, що перебувають під вартою - у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено та оголошено 27.06.2024 о 16-10 год.

Головуючий суддя - ОСОБА_1

Суддя - ОСОБА_2

Суддя - ОСОБА_3