У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" квітня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання Дарницького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 . Засуджений 13 листопада 2020 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 357, ч. ч. 1, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 8 500 гривень,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва з Дарницького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області надійшло подання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку засудженого ОСОБА_4 .

Подання мотивоване тим, що ОСОБА_4 засуджений 13.11.2020 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 357, ч. 1, 4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вирок набрав законної сили 15.12.2020 року та 22.01.2021 року його разом з розпорядженням про виконання було направлення до Дарницького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, які 11.02.2021 року були прийняті до виконання.

У подальшому, 11.02.2021 року, 19.11.2021 року, 16.05.2022 року, 10.06.2022 року, 11.07.2022 року та 03.10.2022 року за адресою місця проживання ОСОБА_4 були направлені повідомлення про необхідність сплатити штраф, а також, роз`яснено наслідки невиконання вироку. Станом на 03.10.2023 року, до Дарницького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Києві та Київській області не надано квитанцій про сплату штрафу. 11 лютого 2021 року було направлено подання до Дніпровського районного суду м. Києва для вирішення питання про розстрочку або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі. 19 листопада 2021 року були проведені перші розшукові заходи. 11 січня 2022 року скеровано повторно запити на розшук. 14 лютого 2022 року надійшла відповідь з Дарницького УП ГУ НП в м. Києві в якій зазначається, що сусіди підтвердили проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 . У серпні 2020 року скеровано повторно запити на розшук. 03 жовтня 2022 року був здійснений вихід на можливе місце проживання, а саме: АДРЕСА_2 . У подальшому, у жовтні, грудні 2022 року, лютому 2023 року та 05.04.32023 року скеровано повторно запити на розшук. 05 квітня 2023 року направлено запит до Черкаського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Черкаській області на факт проживання ОСОБА_4 за місцем реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 . 18 квітня 2023 року надійшла відповідь з Черкаського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Черкаській області про те, що ОСОБА_4 за місцем реєстрації не проживає. 15 травня 2023 року надійшла відповідь із СМЕ про те, що реєстрація смерті ОСОБА_4 у відділі не проводилася. 16 травня 2023 року надійшла відповідь із СІЗО про те, що ОСОБА_4 у ДУ «Київський слідчий ізолятор» не утримується. 31 травня 2023 року надійшла відповідь з Дарницького УП ГУ НП у м. Києві в якій зазначається, що ОСОБА_4 не проживає за адресою: АДРЕСА_2 . 28 серпня 2023 року скеровані повторно запити на розшук. 25 вересня 2023 року надійшла відповідь із СМЕ про те, що реєстрація смерті ОСОБА_4 у відділі не проводилася. 27 вересня 2023 року надійшла відповідь із СІЗО про те, що ОСОБА_4 у ДУ «Київський слідчий ізолятор» не утримується.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5- 324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року), ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КК України та ч. 1 ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою доки її вина не доведена в законному порядку і не встановлена обвинувальним вироком суду.

Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки на даний час відсутні дані про ухилення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст. 152 КВК України, закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Враховуючи, що із дня набрання законної сили судового рішення пройшло більше ніж 2 роки, то необхідно вирішити питання можливості звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді штрафу, у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

У судовому засіданні прокурор щодо задоволення подання не заперечувала.

Представник Дарницького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області та засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про розгляд подання повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття у судове засідання, осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Вивчивши матеріали особової справи, вислухавши думку прокурора, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

13 листопада 2020 року Дніпровським районним судом м. Києва ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 357, ч. ч. 1, 4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 8500 гривень.

Так, у лютому 2021 року, листопаді 2021 року, травні 2022 року, червні 2022 року, липні 2022 року та жовтні 2022 року за адресою місця проживання ОСОБА_4 були направлені повідомлення про необхідність сплатити штраф, а також, роз`яснено наслідки невиконання вироку, однак, останнім штраф сплачено так і не було.

У подальшому, ОСОБА_4 було направлено виклик з вимогою з`явитися до уповноваженого органу з питань пробації з метою з`ясування факту сплати штрафу, однак, останній так і не з`явився.

Зокрема, неодноразово були проведені першочергові розшукові заходи щодо місцезнаходження засудженого ОСОБА_4 , однак, встановити це не вдалося.

З відповіді Дарницького УП ГУ НП у м. Києві від 24.05.2023 року вбачається, що з метою перевірки факту проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , були здійснені неодноразові виходи дільничним офіцером поліції за вказаною адресою, однак, двері ніхто не відчинив, на залишені у дверях контактні номери телефонів ніхто не зателефонував, а сусіди не володіють достовірною інформацією з приводу факту його проживання.

Таким чином, місцезнаходження засудженого ОСОБА_4 не встановлено, з порядком і умовами відбування покарання у виді штрафу останній не ознайомлений.

Як вбачається з вимоги УІАП ГУ НП в м. Києві, зокрема і самого подання, ОСОБА_4 , після засудження його вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 13.11.2020 року до кримінальної відповідальності не притягувався, нових злочинів не вчиняв.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, статтею 80 КК України передбачено, що якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Положення ст. 80 КК України свідчать про те, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кс15, зазначеного у постанові від 24 грудня 2015 року, ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах особової справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема, про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Згідно із ст. 152 КВК України, однією з підстав звільнення від відбування покарання для органів виконання покарань є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

Вищевикладене свідчить про те, що для звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, правові перешкоди для такого звільнення відсутні.

Таким чином, суд вважає, що подання Дарницького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку засудженого ОСОБА_4 , підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 78 КК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Подання Дарницького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку засудженого ОСОБА_4 - задовольнити.

ОСОБА_4 звільнити від покарання, призначеного за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 13 листопада 2020 року, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду.

Суддя