КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/1489/2024 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 грудня 2023 року про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 грудня 2023 року залишено без задоволення клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю.

Задоволено клопотання прокурора ОСОБА_9 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .

Продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 по 10 лютого 2024 року включно.

Захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та задовольнити клопотання сторони захисту в порядку вимог ст. 201 КПК України про зміну запобіжного заходу. Обрати обвинуваченому ОСОБА_7 інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі, а саме: цілодобовий домашній арешт із носінням електронного браслету. В разі залишення запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановити розмір застави до розміру, визначений ч.5 ст. 182 КПК України для подібної категорії кримінальних правопорушень.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції не правомірно прийняв клопотання та позицію прокурора та не законно відкинув доводи та позицію сторони захисту. Зазначає, що застосування тримання під вартою є дуже суворим запобіжним заходом, а тому вважає, що є підстави для відмови у задоволенні клопотання прокурора та обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Вважає, що клопотання прокурора нічим не обґрунтоване. Суд не взяв до уваги, що в клопотанні прокурора відсутній підпис прокурора, підпис зроблений окремо роздруківкою, а також відсутня дата документу. Ризики про які зазначає прокурор в своєму клопотанні носять формальний характер, базуються виключно на припущеннях, не було додано жодного доказу. ОСОБА_7 не має сенсу переховуватись від органів слідства. Стороною обвинувачення зібрані та вилученні документи, що стосуються суті справи, проведенні відповідні експертизи, допитані усі свідки. Жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не був доведений. Вважає, що є підстави для визначення альтернативної застави у визначених ст. 182 КПК України розмірах. Також посилається на практику ЄСПЛ. Окрім того, вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у рішенні фактичним обставинам справи та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вислухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Враховуючи, що стороною захисту не заявлено такого клопотання, яке б узгоджувалося з наведеним положенням ч. 4 ст. 422-1 КПК України щодо участі саме сторін кримінального провадження, розгляд даної апеляційної скарги здійснюється без участі сторін.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 3 ст. 255, ч.5 ст. 407, ч. 4 ст. 410, ч.1 ст. 263 КК України, які відноситься до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів.

Судом першої інстанції при продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого встановлено продовження існування ризиків, передбачених, п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. З оскаржуваної ухвали суду вбачається, що висновок про неможливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу ґрунтується на об`єктивних даних. Застосування найсуворішого запобіжного заходу зумовлене тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, за які може бути призначене покарання на строк до п`ятнадцяти років позбавлення волі, характер та обставини вчинення кримінальних правопорушень, відомості про особу обвинуваченого дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за інкриміновані злочини, може з метою уникнення покарання переховуватись від суду. Окрім того, ризик, визначений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме незаконного впливу на свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні, вбачається з того, що останні ще не були допитані судом безпосередньо у судовому засіданні. З огляду на кількість епізодів інкримінованих правопорушень, висновки суду щодо існування ризику, передбаченого ч.5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме продовження вчинення кримінальних правопорушень, є слушними. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, оскільки прокурором доведено існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Щодо доводів апеляційної скарги захисника про відсутність в клопотанні прокурора підпису прокурора, який зроблений окремо роздруківкою, а також відсутність дати документу, то вони не підтверджені апелянтом та натомість спростовується копією клопотання прокурора ОСОБА_11 , наявною в матеріалах судової справи. Інших матеріалів на під підтвердження своєї позиції апелянт не надав. Посилання захисника на істотне порушення вимог КПК України є безпідставним. Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявних ризиків, враховуючи підвищену суспільну небезпеку інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, дійшов до обґрунтованого переконання, що більш м*які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Суд першої інстанції обґрунтовано не визначив альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, враховуючи фактичні обставини, за яких інкримінується вчинення кримінальних правопорушень.

Обставини, зазначені захисником в апеляційній скарзі щодо соціальних з*вязків обвинуваченого, його місця роботи, репутацію, стан здоров*я, майновий стан та відсутність судимостей, не можуть бути підставою для скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вони не виключають наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Клопотання адвоката ОСОБА_8 про допит свідків апеляційним судом виходить за межі повноважень апеляційного суду згідно вимог ст. 422-1 КПК України. На переконання колегії суддів клопотання прокурора є вмотивованим, а суд першої інстанції достатньо врахував всі обставини, надав їм правильну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про неможливість на даний час застосування до обвинуваченого будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу. Враховуючи, що будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не встановлено, колегія суддів за наслідками апеляційного розгляду, вважає за необхідне ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 грудня 2023 року про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

____________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4