КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

за участю:

представника власника майна - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого суді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2024 року,-

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою накладено арешт на майно, вилучене 13 лютого 2024 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- «Консультационное соглашение» від 23.10.2023 року відповідно до відомостей якого клієнтом виступають компанії нерезидентиипіїесі Company RusalSupport LTDта з іншої сторони консультант в особі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з додатками на 18- ти аркушах паперу формату A4;

- «Трудовой договор» від 16.09.2020, реєстраційний номер 12/2020, м. Москва щодо ООО «Провентус Про Бизнес (Консалтинг) в особі директора ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на 13 арк;

- Додатковий договір «дополнительное соглашение» від 16.10.2020 на 2 арк;

- Додатковий договір «дополнительное соглашение» від 01.02.2020 на арк;

- Додатковий договір «дополнительное соглашение» від 18.02.2021 на арк;

- Додатковий договір «дополнительное соглашение» від 01.05.2022 на 2 арк;

- Додатковий договір «дополнительное соглашение» від 01.03.2022 на 2 арк;

- Приказ (распоряжение) щодо ОСОБА_6 на 2 арк;

- Заявление на имя ООО «Провентус-ПБК» від ОСОБА_6 на 4 арк;

- Приказ прикращение трудового договора» щодо ОСОБА_6 від 20.10.2023 на 4 арк;

- Копія документа «Вид на жительство у рф» ОСОБА_6 на 1 арк; Копія реєстраційної картки на 3 арк;

- Копія посвідчення АО «Обьеденьоная компанія Русал Торговий Лом» на імя ОСОБА_6 на 1 арк;

- Оригінал заявления в Госавтомобильинспекцию рф» від 22.1 1.2021 на 1 арк;

- Планшет марки Appleмоделі Ipad s/n: НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_6 , на якому містяться відомості щодо діяльності Русал;

- Мобільний телефон Apple моделі Iphone 11 ProМах серійний номер НОМЕР_7ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 ;

- Мобільний телефон марки Samsung моделі GalaxyNote 8 серійний номер R НОМЕР_4 , на якому виявлено відомості які містять доказове значення;

- З (три) жорсткі диски марки Asus, Infinite, Grand X, з метою забезпечення їх зберігання як речових доказів у кримінальному провадженні № 0000774 від 02.08.2023, заборонивши вчиняти дії щодо користування, володіння та розпорядження вказаним майном.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2024 року в частині накладеного арешту на:

- Планшет марки Appleмоделі Ipad s/n: НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_6 , на якому містяться відомості щодо діяльності Русал;

- Мобільний телефон Apple моделі Iphone 11 ProМах серійний номер НОМЕР_7ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 ;

- Мобільний телефон марки Samsung моделі GalaxyNote 8 серійний номер НОМЕР_5 , на якому виявлено відомості які містять доказове значення;

- Зовнішні жорсткі диски марки «Guardian», «Asus», «Intinide», постановити нову ухвалу, якою відмовити в арешті вказаного вище майна.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною і необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Так, вилучення зазначеного майна відбулось з порушенням ст. 168 КПК України, адже у слідчого одночасно діяла заборона на вилучення електронних носіїв інформації та мобільних телефонів, а також підстави, які б унеможливлювали копіювання вмісту телефонів, планшета та жорстких дисків, були відсутні.

Крім того, арештоване майно не має ознак речових доказів, а слідчим не надано належних доказів щодо відповідності майна ознакам ст. 98 КПК України.

Ризики, передбачені абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України також відсутні, обставини, що розслідуються в рамках кримінального провадження стосуються 2012-2014 р.р.

З огляду на це, знищення, пошкодження чи зміна речових доказів могла бути безперешкодно реалізована до цього часу. Разом із цим, арештоване майно перебуває у неушкодженому стані та добровільно надавалось слідчим під час обшуку, доступ до нього не обмежувався.

Отже, арешт майна не виправдовує його мету та не відповідає завданням кримінального провадження.

Зазначене майно не стосується предмету досудового розслідування у кримінальному провадженні, не володіє жодною доказовою цінністю для розслідування, тому не відповідає критеріям розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Враховуючи, що розгляд справи проведено без виклику представника власника майна, з копією оскаржуваної ухвали було ознайомлено 26.02.2024, відтак апеляційна скарга є такою, якам подана у строк визначений КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апелянтом не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2024 року з огляду на положення абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, а його апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів провадження вбачається, що Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000774 від 02.08.2023 за підозрою гр. РФ ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 110-2 КК України, за підозрою гр. РФ ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, за підозрою гр. України ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, за підозрою гр. України ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 110-2 КК України, та за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 1 ст. 113 КК України.

15.02.2024 старший слідчий в ОВС 1 відділення 2 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_11 , за погодженням із прокурором першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_12 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна, вилученого 13 лютого 2024 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , перелік та ідентифікуючі ознаки якого викладено в клопотанні органу досудового розслідування, посилаючись на наявність підстав, передбачених п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначав, що в органу досудового розслідування є підстави вважати, що незастосування арешту на вказане майно перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні, а застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження необхідне з метою збереження речових доказів.

Постановляючи ухвалу про задоволення зазначеного клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що вилучене майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України та у встановленому законом порядку визнано у кримінальному провадженні речовим доказом, а також з метою запобігання можливості його зникнення, втрати та пошкодження або інших наслідків, які можуть перешкоджати у кримінальному провадженні, судом першої інстанції було задоволено клопотання та накладено арешт на вказане вище майно.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді виходячи з наступного.

Згідно частини першої статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Жушман проти України» № 13223/05 від 28.05.2009 р. зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Згідно положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Колегія суддів зазначає, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як зазначено в ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна в порядку п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Відомості клопотання про арешт майна, вилученого 13 лютого 2024 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , перелік якого викладено в клопотанні органу досудового розслідування, свідчать про відповідність цього майна, на яке слідчим суддею накладено арешт, ознакам речового доказу і обставини провадження стануть предметом перевірки під час досудового розслідування, тому, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість зникнення, втрати та пошкодження цього майна до закінчення досудового розслідування.

На переконання колегії суддів, вимоги клопотання, на цій стадії досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, що чітко узгоджується з нормами ст. 170 КПК України.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення та передачі цього майна в цьому кримінальному провадженні, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав щодо арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у цьому кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Отже, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає лише, чи може майно бути предметом або доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Майно, на яке спрямоване кримінальне правопорушення підлягає арешту незалежно від того, хто є його власником, де знаходиться і незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування запобіжного заходу, а саме: запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховування) на певне майно, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Поряд з цим, з матеріалів судового провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30.01.2024 надано дозвіл у цьому кримінальному провадженні на проведення обшуку домоволодіння розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером .02.004:0108 за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_6 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення та вилучення документів в паперовій та електронній формі щодо відчуження корпоративних прав Дочірнього підприємства Відкритого акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» «Глухівський кар`єр кварцитів» код ЄДРПОУ - НОМЕР_6 компанії «UNITED COMPANY RUSAL SILICON LIMITED» (Республіка Кіпр), подальшого створення та реєстрації в органах державної влади ТОВ «Глухівський кар`єр кварцитів» код ЄДРПОУ - 14015554, шляхом перетворення (припинення) Дочірнього підприємства, отримання/реєстрації/перереєстрації дозволу на видобування корисних копалин ТОВ «Глухівський кар`єр кварцитів» та постачання видобутих корисних копалин в адресу російських підприємств ООО «ОК «СУАЛ Кремний Урал», ООО «ОК «Русал Кремний Урал», АО «КРЕМНИЙ», ПАО «НЛМК», за період з 2011 по 2024 pp., в тому числі: установчих та реєстраційних документів, контрактів, договорів, додатків до них, актів, специфікацій, сертифікатів, документів щодо видобутку, транспортування та реалізації продукції в адресу підприємств зареєстрованих в Російській Федерації, документів, які містять банківську таємницю щодо відкриття, обслуговування та використання банківських рахунків, документів щодо переміщення товару у митному режимі «експорт», листування в паперовій та електронній формі із представниками групи компаній «РУСАЛ» та російських підприємств ООО «ОК «СУАЛ Кремний Урал», ООО «ОК «Русал Кремний Урал», АО «КРЕМНИЙ», ГІАО «НЛМК», наказів на призначення/звільнення ОСОБА_10 на посаду директора (генерального директора) Дочірнього підприємства Відкритого акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» «Глухівський кар`єр кварцитів» код ЄДРПОУ - НОМЕР_6 та ТОВ «Глухівський кар`єр кварцитів» код ЄДРПОУ - 14015554, кадрові документи щодо призначення/звільнення ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , технічних засобів, магнітних носів інформації, мобільних терміналів систем зв`язку (мобільних телефонів, планшетів, ноутбуків), комп`ютерної техніки, електронних носів інформації, флеш-накопичувачів, переносних жорстких дисків, системних блоків, моноблоків) на яких наявні електронні документи та переписка в яких фігурують «РУСАЛ», ООО «ОК «СУАЛ Кремний Урал», ООО «ОК «Русал Кремний Урал», АО «КРЕМНИЙ», ПАО «НЛМК», компанії «United Company Rusal Pis», «UNITED COMPANY RUSAL SILICON LIMITED», «Velbay Holdings Ltd.», «Emergofin BV.», «Dillbay Holdings Ldt», «United Company Rusai Pic», «En+ Group Ltd» та іншні пов`язані з «РУСАЛ» компанії, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та інші особи, які мають відношення до ОК «РУСАЛ» та підконтрольних компаній. Переписка та документи щодо постачання товару в Російську Федерацію в період з 2014 по 2024 р.р., в ході якого виявлено та вилучене зазначене в клопотанні майно.

Наявність такої ухвали обумовлює законність проведення обшуку за наведеною адресою та законність вилучення виявленого під час обшуку майна.

При цьому, доводи апеляційної скарги про вилучення майна з порушенням вимог КПК України, є необґрунтованими, оскільки ухвалою слідчого судді від 30.01.2024 про проведення обшуку було надано дозвіл на вилучення, в тому числі, і мобільних телефонів, планшетів, ноутбуків, комп`ютерної техніки, електронних носіїв інформації, флеш-накопичувачів, переносних жорстких дисків, системних блоків тощо.

Крім цього, відповідно до відомостей постанови старшого слідчого в ОВС 1 відділення 2 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_11 від 14.02.2024 вилучене в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 майно визнано в кримінальному провадженні № 0000774 від 02.08.2023 речовими доказами.

Посилання апеляційної скарги про невідповідність арештованого майна критеріям речового доказу колегія суддів вважає безпідставними, оскільки на даній стадії досудового розслідування наявні достатні підстави ґрунтовно припускати, що арештоване майно, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та є речовими доказами у кримінальному провадженні, може мати суттєве значення для проведення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, а тому на даний час утримання його стороною обвинувачення є виправданим.

Решта доводів, на які посилається в апеляційній скарзі представник власника майна також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони не спростовують правильність висновків зазначених в ній, а ґрунтуються лише на суб`єктивних оціночних судженнях, тобто без врахування об`єктивних відомостей.

Зважаючи на вищевикладене, враховуючи фактичні обставини кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя суду першої інстанції, накладаючи арешт на вищевказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати необґрунтованими.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна без обмеження права користування власником майна не надано та колегією суддів не встановлено.

Крім цього, істотних порушень норм КПК України, що можуть стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено.

За таких обставин, оскаржувана ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2024 року в частині арешту, накладеного на:

- Планшет марки Appleмоделі Ipad s/n: НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_6 , на якому містяться відомості щодо діяльності Русал;

- Мобільний телефон Apple моделі Iphone 11 ProМах серійний номер НОМЕР_7ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 ;

- Мобільний телефон марки Samsung моделі GalaxyNote 8 серійний номер НОМЕР_5 , на якому виявлено відомості які містять доказове значення;

Зовнішні жорсткі диски марки «Guardian», «Asus», «Intinide», постановити нову ухвалу, якою відмовити в арешті вказаного вище майна, - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/3017/2024 Категорія ст. 170 КПК України

Унікальний № 761/5756/24

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_20

Доповідач: ОСОБА_1