Справа № 645/3820/24
Провадження № 1-кп/645/419/24

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження № 0000276 від 13 червня 2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,-

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На початку травня 2024 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 перебував дома у своєї знайомої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Під час спілкування ОСОБА_3 запитав у ОСОБА_4 , чи є в неї мобільний телефон, який вона може йому дати у тимчасове користування. На що ОСОБА_4 повідомила, що в неї є мобільний телефон торгової марки «Samsung J510Н», 2/16 GВ, в корпусі чорного кольору, який вона може дати йому на два тижні. У цей час у ОСОБА_3 виник злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, а саме вказаним вище мобільним телефоном, що належить ОСОБА_4 .

Надалі, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не маючи наміру в подальшому повертати мобільний телефон, під приводом необхідності тимчасового користування, попросив потерпілу ОСОБА_4 , надати йому мобільний телефон торгової марки «Samsung J510Н», 2/16 GВ, в корпусі чорного кольору.

У свою чергу, потерпіла ОСОБА_4 , не здогадуючись про протиправний умисел ОСОБА_3 , будучи введеною в оману останнім, будучи впевненою у його добропорядності, погодилась на прохання ОСОБА_3 та добровільно передала йому свій мобільний телефон торгової марки «Samsung J510Н», в корпусі чорного кольору, вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи від 20.06.2024 становить 1039 гривень 67 копійок, сподіваючись на те, що ОСОБА_3 поверне його після тимчасового користування ним, через два тижні.

Після цього, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, отримав від потерпілої ОСОБА_4 вищевказаний мобільний телефон та не маючи наміру повертати наданий мобільний телефон потерпілій, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши вказане майно на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 1039 гривень 67 копійок.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 , подав заяву, складену у присутності адвоката ОСОБА_5 , згідно якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, згоден із встановленим досудовим розслідуванням обставинами, згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі, ознайомлений з обмеженнями права на апеляційне оскарження.

Потерпіла ОСОБА_4 також подала заяву, в якій вона зазначила, що не заперечує проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Цивільний позов не заявлено.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу про вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

Відповідно до ч.2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Суд вважає, що встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, та докази на підтвердження встановлених судом обставин, долучені до обвинувального акту, доводять вину ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судим в силу ст. 89 КК України, на диспансерному (профілактичному) обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, офіційно не працевлаштований.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненного злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненного кримінального правопорушення, яке віднесено законом до проступків, особу винного, обставини, визнані судом такими, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі.

Таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Так, санкція КК України передбачає покарання у вигляді штрафу, але оскільки обвинувачений не працевлаштований, суд не призначає йому вказаний вид покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненному визнав, розкаявся, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є кримінальним проступком, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування ним покарання, призначеного за даним вироком, із звільненням від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Судові витрати відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов не заявлений, речові докази відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 107, 373, 374 382 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 , звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 ,такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 ,в дохід Держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-24/17027-ТВ від 20.06.2024 року в сумі 1135 гривень 92 копійки.

Відповідно до ч. 4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок учасниками кримінального провадження до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя - ОСОБА_1