Справа № 357/4399/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.04.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі: секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Білоцерківської окружної прокуратури - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

учасників кримінального провадження:

потерпілого - ОСОБА_7 ,

представника потерпілого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001635 від 23 квітня 2020, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, із середньою освітою, працюючого столяром у ПП «Меблева фабрика Веста», неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 26 лютого 2020 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.309 КК України до позбавлення волі строком на 2 (два) роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України (у редакції Закону України від 22 листопада 2018 № 2617-VIII),-

У С Т А Н О В И В:

І. Овдієнку Степану ОСОБА_9 пред`явлено обвинувачення, яке сформульовано в обвинувальному акті та підтримане прокурором під час судового розгляду, такого змісту:

ОСОБА_5 , маючи не зняту та не погашену у встановленому Законом порядку судимість, 22 квітня 2020 року, близько 20 години, перебуваючи на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , вирішив таємно викрасти майно з сусідського подвір`я, належне ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, з корисливих мотивів, перелізши через металевий паркан сусідського подвір`я, проник на територію домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, вчинив крадіжку чорного металобрухту, загальною вагою 169,7 кг - вартістю 622 гривні 80 копійок, належного ОСОБА_7 .

Після чого, з місця вчиненого злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 622 гривні 80 копійок.

ІІ. Кваліфікація дій обвинуваченого органами досудового розслідування.

Ці дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України (у редакції Закону України від 22 листопада 2018 № 2617-VIII), а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.

ІІІ. Докази, здобуті під час судового розгляду із показань учасників провадження:

Допитаний в судовому засіданні в порядку ст.351 КПК України обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, не визнав та пояснив, що він проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Точного часу та дати не пам`ятає, він вирішив покосити траву у дворі за хатою на городі. На території є паркан з сітки-рабиці, який поставила його бабуся зі своїми синами більше 10 років тому, на той час у будинку жив син його бабусі. Паркан поставлений з метою обмеження курей та собак, які були у господарстві на той час. При покосі трави він помітив, що через паркан також лізе трава, вирішив її зрізати також, але йому заважали металеві вироби, які знаходились за парканом, тому він переліз через загородження із сітки висотою 1,2 м та довжиною 10-15 м та перемістив їх, а саме переліз через паркан і поклав коло своєї хати, щоб лежало біля місця його проживання, наміру їх викрадати не мав. Хотів покосити траву вздовж загородження. Після того як перемістив металеві вироби (три чи два уголки, дві труби довжиною 1 м, автомобільна коробка ЗІЛа), йому стало зле і він вирішив продовжити наступного дня. Наступного дня до нього приїхали працівники поліції, допитали його та провели огляд. Частина будинку, з подвір`я якого він переміщав металеві вироби, належить ОСОБА_10 , фактично подвір`ям користується ОСОБА_11 та його брат. Проживав За адресою: АДРЕСА_1 , один будинок на чотири входи. З однієї сторони (два входи) проживає він, з іншої - його дядько (один вхід), з боку ОСОБА_12 один вхід. Земельна ділянка навколо будинку загального користування, тому вважає, що перебував за загорожею на законних підставах, був один. Металобрухт просунув на свою територію під огорожею.

На уточнюючі питання прокурора обвинувачений пояснив, що працівники поліції приїхали до нього на наступний день після того, як він перемістив металеві вироби на свою територію. Працівникам поліції повідомив, що був на ділянці, якою користується ОСОБА_11 . При проведенні слідчого експерименту був присутній захисник. На слідчому експерименті він давав показання, які йому сказав давати слідчий. До вказаної події він був на території, якою користується ОСОБА_11 , прибирав на території, його про це ніхто не просив. На цій території є собака на прив`язі, ближче до калітки, собаку доглядає ОСОБА_11 , до місця, з якого він перемістив металеві вироби, собака не дістає. Приблизна вага металобрухту, який він перемістив, 70 кг.

На уточнюючі питання захисника обвинувачений пояснив, що будинок належав його бабусі, вона поділила будинок між своїми синами. Земельна ділянка не поділена, користуються за усною домовленістю всі власники будинку. Біля входу ОСОБА_12 є ворота для заїзду автомобіля.

Допитаний в судовому засіданні 13 вересня 2023 в порядку ст.353 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, потерпілий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пояснив, що точну дату не пам`ятає, приблизно три роки тому, він приїхав до себе додому та йому зателефонував сусід - ОСОБА_13 та повідомив, що хтось знаходиться на його подвір`ї. Після чого він поїхав туди, але ті особи, що були в ного на подвір`ї, вже втекли. Сусід повідомив, що їх було двоє. Оскільки з подвір`я пропали металеві вироби - старий паркан із арматури (одна секція), металеві кути (2 шт.), він викликав поліцію. На подвір`ї було багато секцій старого забору, але забрали лише одну секцію. Ці металеві вироби знаходились на подвір`ї давно, з 1995-1996 років. Домоволодіння потерпілому не належить, він за ним лише наглядає близько 30 років, там знаходяться його машина, гараж, є собаки на прив`язі. Біля металобрухту собак немає. Викрадену секцію забору працівники поліції, які приїхали приблизно через годину, виявили біля дверей ОСОБА_5 . ОСОБА_14 повідомив працівникам поліції теоретичне місцезнаходження цієї секції, оскільки на сітці-рабиці був залом. На території один будинок, який поділено на чотири господаря, подвір`я поділено між власниками забором із сітки-рабиці навпіл. З ОСОБА_5 ніколи не спілкувався, не розмовляв, про будь-які послуги не просив. Земельна ділянка огороджена приблизно з 1996-1997 років. Частина будинку, яку він доглядає належить його товаришу - ОСОБА_10 , в них з власником усна домовленість про те, що він на подвір`ї ставить машину та годує собак. Висота паркану з сітки-рабиці складає 1-1,2 м. Документів на будинок та земельну ділянку він не має, документи на металобрухт відсутні.

В подальшому, від представника потерпілого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 надійшла заява про розгляд кримінального провадження без участі потерпілого та представника потерпілого (а.п. 145 том 2).

В судовому засіданні 01.02.2024 (а.п. 172-174, 175 том 2) прокурор відмовився від допиту свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , оскільки вказані свідки не були безпосередньо присутні при події кримінального правопорушення, окрім цього на теперішній час неможливо встановити місце перебування свідка ОСОБА_16 . На допиті вказаних свідків сторона захисту також не наполягала, а тому така відмова прийнята судом, зважаючи на принцип змагальності, визначений ст. 22 КПК України.

Оцінюючи надані обвинуваченим і потерпілим показання, суд констатує, що потерпілий ОСОБА_7 мав металобрухт, який зберігав на території домоволодіння, яким він користувався. Цей металобрухт із території, на якій він зберігався, був переміщений обвинуваченим до тієї частини домоволодіння, якою користувався ОСОБА_5 . У судовому засіданні обвинувачений не заперечував указаних обставин і не міг однозначно указати з якою метою він без дозволу потерпілого ОСОБА_7 перетяг металобрухт до своєї частини домоволодіння.

Оскільки обвинувачений, хоча і визнав факт заволодіння майном потерпілого, проте категорично заперечив наявність у нього корисливого мотиву, то суд вважає, що показань обвинуваченого потерпілого недостатньо для доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (у редакції Закону України від 22 листопада 2018 № 2617-VIII).

Також сторонами захисту та обвинувачення під час попереднього судового розгляду були надані інші письмові докази, які були дослідженні судом в установленому законом порядку.

ІV. Письмові та речові докази, досліджені судом, їх оцінка, а також мотиви неврахування окремих доказів.

На підтвердження винуватості ОСОБА_5 стороною обвинувачення під час попереднього судового розгляду були надані суду та досліджені наступні докази:

1)заява ОСОБА_7 від 22 квітня 2020, відповідно до якої невідома йому особа близько 20 год. 22 квітня 2020, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , проникла на територію домоволодіння та вчинила крадіжку належних йому речей, а саме: секції металевого паркану розміром 2,5 х 1,7 вагою близько 70 кг, металобрухту, завдані збитки оцінив у 1300 грн (а.п. 227 том 1);

2)витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно з яким відомості про злочин, з попередньою кримінально-правовою кваліфікацією, передбачений ч.3 ст.185 КК України, внесені 23 квітня 2020 о 09:45 год. за № 0001635 з наступною фабулою: ЄО 13119 22 квітня 2020 до Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області надійшла письмова заява від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що невстановлена особа близько 20 години 22 квітня 2020 проникла на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , звідки таємно від оточуючих вчинила крадіжку металевих виробів та металобрухту на суму близько 1300 гривень, належних ОСОБА_7 (а.п. 226 том 1).

3)заява ОСОБА_7 відповідно до якої ним надано дозвіл працівникам поліції на проведення огляду його володіння за адресою: АДРЕСА_3 , у зв`язку із крадіжкою належного йому майна 22 квітня 2020 (а.п. 228, 229-232 том 1);

4)протокол огляду місяця події із додатком у виді фототаблиці, складеного 22 квітня 2020 з 21.00 год. по 21.30 год. відповідно до якого огляд був проведений слідчим Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_17 в присутності потерпілого ОСОБА_7 та понятих, об`єктом огляду якого є ділянка домоволодіння, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 . Вказана ділянка є огородженою з переднього боку зеленим парканом. Вхід на територію домоволодіння здійснюється через хвіртку, яка зачиняється на металевий засов. Слідів взлому на момент огляду не встановлено. На території домоволодіння за воротами розташоване подвір`я. На подвір`ї наявні два металевих гаража, а також два металевих контейнера. Територія домоволодіння з внутрішнього боку розмежовується металевою сіткою з подвір`ями праворуч, а також металевим парканом з подвір`я ліворуч. Під металевим парканом, що розміщується з межуючим ліворуч парканом знаходяться 6 металевих секцій паркану розмірами 2,5х1,7 м, які складені один на одний. На подвір`ї посередині між двома парканами виявлено вм`ятини у землі. Паркан, який межує з подвір`ями, яке розміщене праворуч, являє собою металеву сітку сірого кольору. Через вказану сітку видно сусіднє подвір`я на якому під стіною поміщено металеві вироби - кутки на вигляд довжиною близько 2,5 м. (а.п. 229-232 том 1);

5)протокол огляду місяця події із додатком у виді фототаблиці, складеного 23 квітня 2020 року з 11.40 год. по 12.00 год. вбачається, що огляд був проведений слідчим Білоцерківського ВП ГУ НП у Київській області ОСОБА_18 в присутності понятих та свідка ОСОБА_15 , об`єктом огляду якого є ділянка домоволодіння, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , під час огляду якої виявлені переміщенні предмети металобрухту (а.п. 10-15, т. 2);

6)акт зважування із додатком у виді фототаблиці від 23 квітня 2020 року, згідно з яким проведено зважування: металевого кута довжиною 280 см, вага якого складає 16 кг 400 г, металевого кута довжиною 280 см, вага якого складає 16 кг 400 г, металобрухту у виді старого двигуна вагою 79 кг 200 г, металевою трубки довжиною 2 м вагою 3 кг 200 г, секції металевого паркану вагою 60 кг 500 г (а.п. 184-189 том 2);

7)постанова про визнання речовим доказом та передачу речового доказу на зберігання від 23.04.2020, згідно з якою предмет, схожий на металевий автомобільний двигун, два металевих кути, одну металеву трубку, металеву секцію паркану визнано речовими доказами у кримінальному провадженні (а.п. 243-244 том 1);

8) висновок судово-товарознавчої експертизи № 1295 від 27 квітня 2020, згідно з яким при проведенні судово-товарознавчої експертизи встановлено, що ринкова вартість металобрухту чорного металу загальною вагою 169,7 кг, станом на 22 квітня 2020 складає 622,80 грн. Матеріальна шкода, завдана ОСОБА_7 внаслідок крадіжки металобрухту чорного металу загальною вагою 169,7 кг, станом на 22 квітня 2020 складає 622,80 грн (а.п. 233-237 том 1);

9)протокол слідчого експерименту, проведеного 28 квітня 2020 з 15:05 год. до 18:10 год. слідчим Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_17 в присутності підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , спеціаліста ОСОБА_19 , встановлено, що ОСОБА_5 розповів та відтворив механізм скоєння ним крадіжки металу 22 квітня 2020 за адресою: АДРЕСА_4 , а саме: повідомив, що 22 квітня 2020 він знаходився за вказаною адресою по АДРЕСА_1 . У нього виникло бажання позбирати металолом, щоб заробити грошей. У себе на подвір`ї він металу не знайшов, а тому вирішив взяти його на сусідському подвір`ї і продати. Перелізши через паркан на сусідське подвір`я взяв паркан, який був під парканом, двигун, який був посередині подвір`я, металеві кутки, а також металеву трубку. Вказаний метал переніс собі на подвір`я і планував здати наступного дня Зазначені слідчі дії зафіксовані на оптичному носії інформації. (а.п. 238-241, 242 том 1);

10)матеріали, які характеризують ОСОБА_5 (а.п.2-8, т.2)

11)Інших доказів винуватості особи сторона обвинувачення не надала.

Сторона захисту під час попереднього судового розгляду надала копію схеми розташування будівель та споруд по АДРЕСА_4 (а.п.9, т. 2).

Оцінюючи надані сторонами докази, які належним чином досліджені, суд констатує:

1) заява ОСОБА_7 підтверджує звернення потерпілого до правоохоронних органів і правомірність внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початок досудового розслідування. Разом з цим ця заява не підтверджує доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України;

2) витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань підтверджує правомірність проведення досудового розслідування у вказаному провадженні, однак відповідно до ст. 84 КПК не є доказом на підтвердження винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (у редакції Закону України від 22 листопада 2018 № 2617-VIII);

3-4) протокол огляду місяця події із додатком у виді фототаблиці, складеного 22 квітня 2020 з 21.00 год. по 21.30 год. за результатами проведеного огляду ділянки домоволодіння, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , якою користується ОСОБА_7 та заява потерпілого на проведення огляду підтверджують законність проведеної слідчої дії та зникнення з території, якою користувався потерпілий належного йому металобрухту. Водночас цей доказ не підтверджує доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (у редакції Закону України від 22 листопада 2018 № 2617-VIII);

5) протокол огляду місяця події огляду місяця події із додатком у виді фототаблиці, складеного 23 квітня 2020 з 11.40 год. по 12.00 год. за результатами проведеного огляду ділянки домоволодіння, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за участю свідка ОСОБА_15 , на якій був виявлений належний ОСОБА_7 металобрухт.

За статтею 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних.

В свою чергу, огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину.

Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів. За змістом статей 214, 223, 237 КПК України огляд є слідчою дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду.

Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі.

Як зазначено в протоколі ця слідча дія проведена 23 квітня 2020 з 11.40 год. по 12.00 год, тобто після внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тоді як про вчинене правопорушення правоохоронним органам стало відомо не пізніше 21 год 22 квітня 2020 (час проведення огляду місця події - частина домоволодіння потерпілого ОСОБА_7 ), а відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 квітня 2020 о 9.45.

За цих обставин суд доходить висновку, що ця слідча дія не була невідкладною.

Крім того, за версією обвинувачення місцем вчинення злочину є територія домоволодіння АДРЕСА_3 . Тобто саме ця територія є місцем за яким сталася подія кримінального правопорушення.

Разом з цим ділянка домоволодіння, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , була оглянута з метою фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Однак фіксації відомостей передувало відшукання речей, належних потерпілому ОСОБА_7 .

Тобто ця слідча дія має всі ознаки обшуку, порядок проведення якої регламентований ст.234 КПК.

Сторона обвинувачення не надала ухвали слідчого судді місцевого суду, якою б було дозволено проведення огляду (ст. 237 КПК України) чи обшуку (ст. 234 КПК України) цього домоволодіння.

Крім того, стороною обвинувачення не надано доказів, які б підтверджували законність її проведення з проникненням на територію володіння особи, регламентований ст. 233 КПК України.

Так, за змістом протоколу власник (володілець чи користувач) не надавали згоди на проведення слідчих дій на території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Сам по собі, запис у протоколі огляду місця події від 23 квітня 2020 року «в присутності свідка ОСОБА_15 » не можна брати до уваги як підставу для проведення цієї слідчої дії, без ухвали слідчого судді, оскільки у матеріалах кримінального провадження відсутні заява ОСОБА_15 про надання добровільної згоди на проведення слідчих дії у домоволодінні та будь-які документи, що підтверджують її право власності або право користування вищевказаним домоволодінням, не були такі відомості представлені і в ході судового розгляду.

Присутність свідка ОСОБА_15 при проведенні огляду домоволодіння не свідчить про надання нею згоди на проведення цієї слідчої дії. Відсутність зауважень і доповнень до протоколу огляду також не указують на згоду на проведення огляду, а лише посвідчують присутність свідка ОСОБА_15 при проведенні цієї слідчої дії і правильність фіксації дій, проведених правоохоронними органами.

Сторона обвинувачення відмовилася від допиту свідка ОСОБА_15 під час судового розгляду, а тому суд був позбавлений можливості встановити (перевірити) чи погоджувався цей свідок на проведення слідчих дій в домоволодінні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Зважаючи на принцип змагальності, визначений ст.22 КПК України та диспозитивності, визначений ст.26 КПК України, суд констатує відсутність доказів, які б безсумнівно підтверджували згоду власника (користувача чи володільця) квартири 3 на огляд цього домоволодіння.

Відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку, встановленому КПК України. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

За таких обставин протокол огляду місяця події огляду місяця події із додатком у виді фототаблиці, складеного 23 квітня 2020 з 11.40 год. по 12.00 год. за результатами проведеного огляду ділянки домоволодіння, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , є недопустимим доказом і не може бути врахований на підтвердження винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України (у редакції Закону України від 22 листопада 2018 № 2617-VIII).

Такий висновок суду узгоджується з сталою практикою Верховного Суду, зокрема висновками, викладеними у постановах ККС ВС від 19 вересня 2023 (справа № 310/9084/19, провадження № 51-6301 км 20) від 29 листопада 2023 (справа 759/6689/20-к, провадження № 51-4739км21);

6-8) акт зважування від 23 квітня 2020, постанова про визнання речовим доказом та передачу речового доказу на зберігання від 23.04.2020 та висновок судово-товарознавчої експертизи № 1295 від 27 квітня 2020 є похідними від протоколу огляду місяця події - ділянки домоволодіння, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , який визнаний недопустимим доказом. Тому з урахуванням практики ЄСПЛ щодо застосування доктрини «плодів отруйного дерева» ці докази теж є недопустимими.

Суд зауважує, що визнання цих доказів недопустимим тягне неможливість встановлення предмету кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК, яке характеризується матеріальним складом і визначається вартістю викраденого майна.

9)протокол слідчого експерименту, проведеного 28 квітня 2020 з 15:05 год. до 18:10 год. слідчим Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_17 в присутності підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , спеціаліста ОСОБА_19 , встановлено, що ОСОБА_5 розповів та відтворив механізм скоєння ним крадіжки металу 22 квітня 2020 року за адресою: АДРЕСА_4 . Відеозапис цієї слідчої дії досліджений у судовому засіданні.

Метою слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення за участю підозрюваного слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, на відміну від допиту, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії.

Нормативна модель слідчого експерименту передбачає безпосередню участь підозрюваного у проведенні дій, спрямованих на досягнення легітимної мети цієї слідчої дії, а саме у відтворенні дій, обстановки, обставин певної події, проведенні необхідних дослідів чи випробувань. Шляхами досягнення мети слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України є проведення слідчим, прокурором відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Отримання від підозрюваного, обвинуваченого відомостей під час проведення слідчого експерименту (з дотриманням встановленого законом порядку) є складовою належної правової процедури цієї процесуальної дії, що разом з іншими її сутнісними компонентами дозволяє досягнути її мети і вирішити поставлені завдання. При цьому відомості, які надаються під час слідчої (розшукової) дії слідчого експерименту, не є самостійним процесуальним джерелом доказів, оскільки таким джерелом виступає протокол цієї слідчої (розшукової) дії, що в розумінні ч. 2 ст. 84 та п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК України є документом.

Виходячи із сутнісних ознак показань, визначених в ч. 1 ст. 95 КПК України, у системному зв`язку із ч. 2 ст. 84 цього Кодексу, показання є самостійним процесуальним джерелом доказів лише в тому випадку, коли вони надаються під час допиту.

При проведенні слідчого експерименту участь підозрюваного, обвинуваченого не може виявлятися виключно в формі повідомлення відомостей про фактичні дані, які мають значення для кримінального провадження (адже це є предметом допиту). Слідчий експеримент, здійснений у такій формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення необхідних дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення підозрюваним зізнання у вчиненні кримінального правопорушення з метою його процесуального закріплення, має розцінюватися як повторний допит, що не може мати в суді доказового значення з огляду на ч. 4 ст. 95 КПК України, згідно з якою суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 КПК України.

Відповідно до нормативного змісту засади безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) суд досліджує докази безпосередньо з метою встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, де показання обвинуваченого та протокол слідчого експерименту за участю підозрюваного, обвинуваченого є предметом оцінки суду за правилами, визначеними ст. 94 КПК України.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених ст. 225 КПК України. Під час досудового розслідування за наявності належних підстав слідчим суддею можуть бути допитані свідок або потерпілий.

Показання підозрюваного в будь-якому випадку не можуть бути судовим доказом, у той час як протоколи слідчих (розшукових) дій після їх оцінки судом із точки зору належності, допустимості і достовірності набувають значення судового доказу.

В аспекті вирішення завдань цього провадження має бути витлумачене поняття «показання» у взаємозв`язку з нормами, передбаченими статтями 23, 95, 240 КПК України.

Змістом показань як процесуального джерела доказів є лише відомості, повідомлені на допиті або одночасному допиті двох чи більше раніше допитаних осіб. Термін «показання» в контексті ч. 4 ст. 95 КПК України законодавець використовує для позначення відомостей, які надаються в судовому засіданні під час судового провадження. Правило, закріплене в цій нормі, має застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійному процесуальному джерелу доказів за вимогами ст. 95 цього Кодексу.

Якщо відомості повідомлено підозрюваним, обвинуваченим під час проведення інших процесуальних дій, то вони є складовим компонентом змісту документа як іншого окремого процесуального джерела доказів, зокрема протоколу слідчого експерименту, де фіксуються його хід та результати.

Таким чином, показання і протокол слідчого експерименту є окремими самостійними процесуальними джерелами доказів, які суд оцінює за правилами ст. 94 КПК України.

До системи таких гарантій належить також участь понятих, здійснення безперервного відеозапису слідчої (розшукової) дії як складові судового контролю за дотриманням засад кримінального провадження, детальне і ґрунтовне роз`яснення прав та процесуальних наслідків участі особи в проведенні слідчого експерименту тощо.

Отже, буквальне тлумачення змісту ст. 23 КПК України у системному зв`язку з нормами, викладеними в статтях 83, 84, 93, 95, 240 цього Кодексу, з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 5 ст. 9 КПК України) не містить підстав для висновку про недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту за умови дотримання судами України законодавчо визначеного порядку проведення такої слідчої дії з огляду на критерії ЄСПЛ щодо забезпечення справедливості кримінального провадження в цілому, що по своїй суті є проходженням «тесту допустимості показань у широкому змісті цього поняття».

Норми чинного кримінального процесуального закону щодо оцінки судом протоколу слідчого експерименту як окремого процесуального джерела доказів у провадженні узгоджуються з критеріями, застосованими ЄСПЛ для оцінки справедливості судового розгляду в цілому. Легітимна мета слідчого експерименту за безпосередньою участю підозрюваного, обвинуваченого у відтворенні дій, обстановки, обставин певної події, проведенні необхідних дослідів чи випробувань забезпечується дотриманням процесуальних гарантій справедливого судового розгляду та встановленого порядку його проведення.

Таким чином, відсутні підстави для ототожнення показань та протоколу слідчого експерименту, які є окремими самостійними процесуальними джерелами доказів для встановлення обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, відповідно до ст. 91 КПК України.

Така позиція викладена у постанові Об`єднаної палати ККС ВС від 14 вересня 2020 (провадження № 51-6070 кмо19, справа № 740/3597/17).

Крім того, за вимогами ч. 1, ч. 5 ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. Слідчий експеримент, що проводиться в житлі чи іншому володінні особи, здійснюється лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором, або прокурора, яке розглядається в порядку, передбаченому цим Кодексом, для розгляду клопотань про проведення обшуку в житлі чи іншому володінні особи.

Разом з цим, згідно протоколу слідчого експерименту вбачається, що він проводився на території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Однак згода власника (володільця, користувача) на проведення цієї слідчої дії, як і ухвала слідчого судді, яка б дозволяла це зробити у володінні особи, відсутні.

Крім того, з відеозапису цієї слідчої дії, проведеної з підозрюваним, вбачається, що вона проводилась у формі «питання-відповідь», у тому числі щодо мотивів вчиненого діяння, обставин, що свідчать про таємність викрадення майна, щодо наявності у ОСОБА_5 судимостей та визнання ним вини, розкаяння у вчиненому.

Це беззаперечно свідчить, про фактичний допит підозрюваного (зокрема і у частині уточнення даних про його судимості, ставлення до вчиненого), а не про проведення слідчого експерименту. Більш того, слідча сама вказувала підозрюваному на паркан через який ОСОБА_5 перемістив металобрухт (02.51 хв запису).

Усі порушення, допущені при проведенні слідчого експерименту, тягнуть визнання отриманого доказу недопустимим.

10)Докази, надані на підтвердження даних про особу обвинуваченого не доводять його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (у редакції Закону України від 22 листопада 2018 № 2617-VIII).

Також судом не приймається як належний та допустимий доказ, наданий стороною захисту під час попереднього судового розгляду, а саме копію схеми розташування будівель та споруд по АДРЕСА_4 , оскільки вона не містить дату складання, що унеможливлює з`ясувати її відповідність на час скоєння кримінального правопорушення, а саме: чи відповідає вона дійсності станом на 22 квітня 2020.

V. Висновки суду.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлених під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували встановлення предмету кримінального правопорушення, з огляду на його вартісні показники, та відповідно наявність в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України (у редакції Закону України від 22 листопада 2018 № 2617-VIII).

Це питання було вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення доказів.

VI. Вирішення цивільного позову.

Цивільний позов не заявлений.

VІI. Мотиви інших рішень.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.04.2020 щодо ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до 30.06.2020. Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.11.2022 застосовано щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Ухвалою Київського апеляційного суду від 22.03.2023 вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.11.2022 скасовано. Станом на день ухвалення вироку запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 7, 100, 124, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, 185 КК України (у редакції Закону України від 22 листопада 2018 № 2617-VIII), суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України (у редакції Закону України від 22 листопада 2018 № 2617-VIII) та виправдати на підставі пункту 3 частини 1 статті 373 КПК України, оскільки не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

?предмет, схожий на металевий автомобільний двигун, два металевих кути, одну металеву трубку, металеву секцію паркану, які відповідно до постанови про визнання речовим доказом та передачу речового доказу на зберігання від 23.04.2020, розписки ОСОБА_7 від 23.04.2020 передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 - залишити потерпілому ОСОБА_7 .

Роз`яснити ОСОБА_5 , що він має право на поновлення в правах, обмежених під час кримінального провадження.

На вирок суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а також ознайомитись із журналом судового засідання та подати на нього письмові зауваження.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1