Єдиний унікальний номер судової справи 462/76/24
Номер провадження 1-кс/462/768/24
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про відвід слідчого судді

17 квітня 2024 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові письмову заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001067 від 04.11.2023 року, -

встановив:

Рух справи (щодо відводу слідчого судді):

11.03.2024 року (вх. № 6126) від ОСОБА_3 у Залізничний районний суд м. Львова надійшла письмова заява про відвід слідчого судді Залізничного районного суду м Львова ОСОБА_4 (документ сформований у системі «Електронний суд» 11.03.2024 року).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2024 року для розгляду вказаної заяви про відвід слідчого судді, визначено головуючого суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 12.03.2024 року у задоволенні письмової заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001067 від 04.11.2023 року відмовлено.

15.03.2024 року (вх. № 6543) від ОСОБА_3 у Залізничний районний суд м. Львова надійшла письмова заява про відвід слідчого судді Залізничного районного суду м Львова ОСОБА_4 (документ сформований у системі «Електронний суд» 15.03.2024 року).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2024 року для розгляду вказаної заяви про відвід слідчого судді, визначено головуючого суддю ОСОБА_5 .

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 19.03.2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчої судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_4 від розгляду заяви про відвід слідчого від участі у кримінальному провадженні № 001067.

29.03.2024 року (вх. № 7812) від ОСОБА_3 у Залізничний районний суд м. Львова надійшла письмова заява про відвід слідчого судді Залізничного районного суду м Львова ОСОБА_4 (документ сформований у системі «Електронний суд» 29.03.2024 року).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2024 року для розгляду вказаної заяви про відвід слідчого судді, визначено головуючого суддю ОСОБА_5 .

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 03.04.2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчої судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_4 від участі на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001067 від 04.11.2023 року відмовлено.

Суть заяви, що вирішується.

16.04.2024 року (вх. № 9383) від ОСОБА_3 у Залізничний районний суд м. Львова надійшла письмова заява про відвід слідчого судді Залізничного районного суду м Львова ОСОБА_4 (документ сформований у системі «Електронний суд» 15.04.2024 року).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2024 року для розгляду вказаної заяви про відвід слідчого судді, визначено головуючого суддю ОСОБА_1 .

Так, заявник ОСОБА_3 , подаючи письмову заяву про відвід слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001067 від 04.11.2023 року, просить суд задовольнити її письмову заяву та відвести слідчого суддю від участі у кримінальному провадженні № 0001067 від 04.11.2023 року на стадії досудового розслідування.

Письмова заява обґрунтована зокрема тим, що у провадженні слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_4 знаходиться справа № 462/3/24 та 462/76/24 (щодо бездіяльності слідчої на стадії досудового розслідування). Вказано на те, що: «слідча суддя ОСОБА_4 не має права виносити рішення, які підлягають обов`язковому скасуванню, бо справа № 462/76/24 створена незаконним способом, для фальсифікацій рішень».

Окремо вказано про те, що у неї виникли сумніви в об`єктивності та неупередженості при розгляді скарг та ухваленні рішень слідчим суддею ОСОБА_4 , зокрема, на її думку через визначення вказаної судді з порушенням вимог Положення про автоматизований розподіл судових справ. Так, зазначає, що суддя ОСОБА_6 зобов`язана була заявити самовідвід відповідно до ч. 4 п. 1 ст. 75 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) так, як їй були відомі всі обставини, пов`язані з ухваленим нею незаконним рішенням у справі № 462/1232/23. Суддя ОСОБА_6 не тільки не заявила самовідвід, вона здійснила втручання в автоматизовану систему розподілу справ та одноособово була призначена для розгляду поданих скарг у справі 462/3/24. 02.01.2024 року у справі № 462/6/24, у справі № 462/7/24, у справі № 462/8/24 в автоматизованому розподілі справ приймали участь всі судді, то відповідно мала б бути виправлена помилка і у справі 462/3/24. За наявності підстав, передбачених ст. 75 КПК України слідчий суддя зобов`язаний заявити самовідвід, це не право, а обов`язок для судді ОСОБА_6 04.01.2024 року (після того, як заявником 03.01.2024 року було заявлено відвід) суддя ОСОБА_6 заявила про самовідвід. Натомість суддя ОСОБА_6 трактувала вимоги КПК України на свій розсуд та заявила самовідвід тільки від розгляду справи 462/3/24. У зв`язку з тим, що суддя ОСОБА_6 була відведена 05.01.2024 року, у справі № 462/3/24 повинен бути повторний автоматизований розподіл. 05.01.2024 року при повторному автоматизованому розподілі справи суддя ОСОБА_6 не мала права приймати участь, бо була відведена до початку автоматизованого розподілу 05.01.2024 року. У подальшому суддя ОСОБА_7 ухвалою від 05.01.2024 року, відвела суддю ОСОБА_6 лише від розгляду справи № 462/3/24. Надалі суддя ОСОБА_8 в ухвалі від 09.01.2024 року зазначила неправдиві відомості зазначивши: «відмовити у задоволенні заяви про відвід слідчого судді від участі у розгляді справи № 462/3/24», натомість заявник вказує, що у заяві просила відвести суддю від участі у кримінальному провадженні. В подальшому суддя ОСОБА_1 ухвалою від 12.03.2024 року відмовила у задоволенні заяви про відвід, приховавши те, що було порушено автоматизований розподіл справ. Суддя ОСОБА_5 ухвалою від 19.03.2024 року та ухвалою від 03.04.2024 року відмовив у задоволенні заяви про відвід судді зазначивши, що: «твердження не знайшли свого підтвердження». Тому вважає, вказані ухвали судді ОСОБА_5 необґрунтовані, постановлені з порушенням вимог КПК України та порушують право на доступ до правосуддя.

Позиція учасників судового розгляду, які беруть участь у справі.

ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленою про дату і час проведення розгляду заяви про відвід, у судове засідання не з`явилася.

Однак, 17.04.2024 року (вх. № 9522) ОСОБА_3 подала до суду письмову заяву (документ сформований у системі «Електронний суд» 17.04.2024 року), із змісту якої вбачається, що остання підтримла свою заяву про відвід, просить суд розглядати її заяву про відвід слідчого судді за її відсутності.

Слідчий суддя ОСОБА_4 будучи належним чином повідомленою про дату і час проведення розгляду заяви про відвід, у судове засідання не з`явилася.

Так, з урахуванням положень ст. 81 КПК України, судом визнано можливим проводити розгляд письмової заяви про відвід слідчого судді за відсутності судді ОСОБА_4 , якій заявлено відвід.

Розглянувши матеріали письмової заяви про відвід слідчого судді, заслухавши думку учасників судового розгляду, всебічно перевіривши обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника у відповідності з нормами права, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Застосоване судом законодавство при розгляді заяви.

Згідно ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий судовий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно ч. 1 ст. 7 КПК України найголовнішою засадою кримінального провадження є верховенство права.

Частиною 1 та 2 ст. 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч. 2 ст. 344 КПК України питання про відвід вирішується судом відповідно до вимог ст. 75-81 КПК України.

Стаття 75 КПК України містить вичерпний перелік обставин, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні, зокрема:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Недопустимість повторної участі судді в кримінальному провадженні передбачена у ст. 76 КК України.

Відповідно до ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст. 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 цього Кодексу.

Слід окремо зазначити, що розгляд суддею заяви про відвід має на меті встановлення обставин, які б свідчили про неможливість учасника процесу, якому заявлено відвід, приймати участь та реалізувати права та обов`язки, встановленні процесуальним законодавством, проте не пов`язується із розглядом справи по суті.

При розгляді заяви про відвід суддя не вивчає матеріали кримінального провадження, а лише встановлює наявність чи відсутність обставин, що унеможливлюють подальшу участь особи, якій заявлено відвід, в певному процесі.

Щодо можливості відводу слідчого судді.

Так, суд зазначає, що у даному випадку, обґрунтовуючи заяву про відвід слідчому судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001067 від 04.11.2023 року, заявник, у тому числі посилається, зокрема на те, що у неї є сумніви в об`єктивності та неупередженості при розгляді скарг та ухваленні рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 року (заява № 7577/02) зазначив, що «безсторонність, у сенсі п. 1 ст. 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі».

Аналогічна правова позиція закріплена також і у п. 49, 52 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 року (заява № 33949/02), п. 28 рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.07.2010 року (заява № 16695/04).

Також у п. 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 року (заява № 21722/11) суд дійшов висновку про те, що: «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності».

Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до п. 1.1 Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Водночас, слід враховувати, що особа, яка подала заяву про відвід слідчому судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи, адже відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Згідно із роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом (п. 10). Відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Відповідно до практики ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому, суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу у ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

При цьому, не можуть бути підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Також, суд зазначає, що заявником ОСОБА_3 неодноразово подавалися заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні з мотивів неправильності визначенняслідчого судді у даному кримінальному провадженні.

Однак ухвалами Залізничного районного суду від 12.03.2024 року, 19.03.2024 року та 03.04.2024 року у задоволенні заявлених ОСОБА_3 відводів слідчого судді відмовлено.

Більш того, обставини ймовірного порушення вимог Положення «Про автоматизовану систему документообігу суду» були безпосереднім предметом розгляду письмової заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Залізничного районного суду м Львова ОСОБА_4 , поданої 29.03.2024 року (вх. № 7812), за результатами якого ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 03.04.2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_4 від участі на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001067 від 04.11.2023 року відмовлено.

Згідно ч. 4 ст. 81 КПК України якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.

Наведена правова норма надає право залишати без розгляду повторно заявлений відвід лише суду, який здійснює провадження.

Тому, у разі передачі на розгляд іншому судді заяви про відвід, така заява не може бути залишена без розгляду, а вирішується по суті.

Європейський Суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, вказував на недопустимість зневілювання ключового принципу - верховенства права у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом.

Хоча у КПК України не передбачено загального положення про заборону зловживання процесуальними правами, однак заборона зловживання такими є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права, такий правовий висновок викладений в ухвалі Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі № 676/7346/15-к.

Так, суд зазначає, що заявлений ОСОБА_3 відвід слідчого судді Залізничного районного суду м Львова ОСОБА_4 має явні ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження.

Висновки суду.

Так, суд зазначає, що заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних (зокрема доказів упередженості слідчого судді у розгляді кримінального провадження), які б свідчили про наявність таких підстав для відводу, які передбачені зазначеними вище нормами КПК України.

Доводи заявника щодо необхідності відводу слідчого судді, у тому числі з підстав незгоди з його правовою позицією (незгоди з рішенням судді чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання) прямо порушують один з найважливіших принципів судочинства «nemo iudex in causa sua» (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких даного учасника справи не влаштовує.

Наведені ж у письмовій заяві про відвід слідчого судді факти не є обставинами, які у розумінні ст. 75 КПК України, виключають участь слідчого судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні і не свідчать про те, що нею проявлено несправедливість чи упередженість.

Таким чином, не підтверджені припущення заявника щодо наявності сумнівів у об`єктивності слідчого судді ОСОБА_4 , з наведених у її письмовій заяві мотивів, такі побоювання заявника не є об`єктивно обґрунтованими.

Також суд вважає необхідним зазначити, що викладені у письмовій заяві про відвід аналогічні обставини не свідчать про порушення порядку визначення слідчого судді для розгляду справи та про наявність обставин, які б викликали сумнів у неупередженості та об`єктивності слідчого судді, такі не спростовують висновків попередніх ухвал про відсутність підстав для відводу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_4 від розгляду цього кримінального провадження, а тому у задоволенні письмової заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001067 від 04.11.2023 року, слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. 75-76, 80, 81 КПК України, суд -

постановив:

У задоволенні письмової заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001067 від 04.11.2023 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: ОСОБА_1