Провадження № 1/761/5/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2024 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальну справу №49-2696 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.212, ч.2 ст.366, ч.3 ст.27, ч.2 ст.366, ч.1 ст.366 КК України,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває кримінальна справа №49-2696 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 366 КК України.

З матеріалів кримінальної справи №49-2696 вбачається, що 20 березня 2009 року слідчим Генеральної прокуратури України під час досудового слідства кримінальної справи №49-2696 було порушено кримінальну справу відносно директора ТОВ «Компанія «Нью Форс Груп» ОСОБА_4 за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 366 КК України.

25.06.2009 року обвинувальний висновок у кримінальній справі №49-2696 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та інших, спрямовано для розгляду до Шевченківського районного суду м. Києва.

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що в період з січня 2005 року по лютий 2007 року, він, будучи співзасновником та директором ТОВ «Компанія «Нью Форс Груп» ОСОБА_4 шляхом безпідставного завищення податкового кредиту з податку на додану вартість, відповідних звітних періодів, умисно ухилився від сплати податку на додану вартість на загальну суму 4 363 954,00 гривень, що призвело до фактичного ненадходження до державного бюджету коштів в особливо великих розмірах.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2013 року матеріали кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 366 КК України, виділені в окреме провадження з судової справи №1-662/11 (провадження №1/761/99/2013). Підставою для виділення матеріалів було нез`явлення ОСОБА_4 в судові засідання та відомості про залишення території України 27.07.2013 року. ОСОБА_4 було змінено запобіжний захід з підписки про невиїзд на взяття під варту та його оголошено в розшук, виконання його доручено Головному управлінню Міндоходів в и. Києві.

Згідно повідомлень ГУ Міндоходів в м. Києві (в подальшому ГУ ДФС у м. Києві) на адресу суду: під час здійснення розшуку ОСОБА_4 наявна інформація про можливе його перебування у країні Ізраїль або рф в період часу з 27.07.2013 року, інша інформація щодо перетину Державного кордону України ОСОБА_4 - відсутня.

Відповідно до листа Київської міської прокуратури № 11-90 вих-24 від 17 січня 2024 року оперативно-розшукова справа категорії «Розшук», заведена відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрита 24 червня 2021 року на підставі ст. 9-2 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» (орс №07-26-96/082-фа від 05.02.2014 року).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 лютого 2024 року поновлено судовий розгляд кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 366 КК України.

У судове засідання обвинувачений ОСОБА_4 не з`явився, судом вживалися заходи про повідомлення обвинуваченого у встановленому законом прядку.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про закриття кримінального провадження на підставі положень ст.11-1 КПК України (1961 року), ст.48, ст.49 КК України (1960 року), ст.49, ст.80 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки з часу вчинення ОСОБА_4 протиправних дій минуло понад 17 років, при цьому його місцезнаходження не встановлено, а розшук припинено.

Суд, вислухавши доводи клопотання, дослідивши матеріали справи, зазначає таке.

Відповідно до п.1-1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, яка передбачає, якщо: не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Положеннями ч.1 ст.285 КПК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Досудове розслідування кримінальної справи №49-2696 проводилося щодо подій, які відбувалися в період з січня 2005 року по лютий 2007 року, та в подальшому кримінальну справу з обвинувальним висновком було спрямовано до суду для розгляду, відповідно до положень Кримінально-процесуального кодексу України (було введено в дію з 01 квітня 1961 року Законом Української РСР від 28 грудня 1960 року, втратив чинність 19 листопада 2012 року).

Відповідно до пункту 11 Розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, з урахуванням змін.

Статтею 11-1 Кримінально-процесуального кодексу України (1961 року) передбачено порядок звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності. Згідно з положеннями вказаної статті суд, за клопотанням прокурора, за наявності підстав, передбачених статтею 49 Кримінального кодексу України (1960 року), закриває кримінальну справу у зв`язку з закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.

Статтею 49 КК України (1960 року) визначено давність виконання обвинувального вироку. Так, обвинувальний вирок не виконується, якщо його не було виконано в такі строки, у тому числі 10 (десять) років при засудженні до більш суворого покарання, ніж позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. Перебіг давності переривається, якщо засуджений ухилиться від відбуття покарання або вчинить до скінчення строків новий злочин. При цьому обвинувальний вирок не може бути виконано, якщо від часу його винесення минуло 15 (п`ятнадцять) років і давність не була перервана вчиненням нового злочину.

Стаття 48 КК України (1960 року) регламентує порядок застосування давності притягнення до кримінальної відповідальності. Так, визначено, що особу не може бути притягнуто до кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину минули такі строки, у тому числі 10 (десять) років з дня вчинення злочину, за який згідно з законом може бути призначено більш суворе покарання, ніж позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. Перебіг давності переривається, якщо до скінчення зазначеного у законі строку особа вчинить новий злочин. Перебіг давності зупиняється коли особа, яка вчинила злочин скриється від слідства або суду. В цих випадках перебіг давності відновлюється з моменту затримання особи або явки її з повинною. При цьому особу не може бути притягнуто до кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло 15 (п`ятнадцять) років і давність не була перервана вчиненням нового злочину.

Під давністю притягнення до кримінальної відповідальності за певний злочин розуміється закінчення вказаних у кримінальному законі строків, після чого особа, яка вчинила злочин звільняється від кримінальної відповідальності.

Стаття 49 КК України (1960 року) передбачає два види строків давності: диференційований, тривалість якого залежить від тяжкості вчиненого злочину (ч.1 ст.49 КК), та загальний для всіх злочинів 15-річний строк для осіб, що переховуються від слідства і суду (ч.2 ст.49 КК України).

Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло такі строки, у тому числі: 10 (десять) років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Відповідно до положень ст.12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.366, ч.2 ст.366 КК України є нетяжкими злочинами, а ч.3 ст.212 КК України є тяжким злочином.

Строк давності це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2-4 ст.49 КК України).

Відповідно п.4 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Судом встановлено, що на час судового розгляду даної кримінальної справи та розгляду клопотання, закінчився десятирічний строк давності, передбачений п.4 ч.1 ст.48 КК України (1960 року) та п.4 ч.1 ст.49 КК України.

Разом з тим, судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для переривання строків давності, а саме вчинення нового злочину, в зв`язку з чим ОСОБА_4 неможливо притягнути до кримінальної відповідальності за скоєння інкримінованих злочинів, оскільки з часу їх вчинення минуло 15 (п`ятнадцять) років.

Судом вживалися вичерпні заходи щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_4 , які не дали позитивних результатів, а його розшук припинено остаточно в 2021 році. Факт переховування особи від суду може свідчити про суспільну небезпеку, а відповідно про необхідність її притягнення до кримінальної відповідальності. Однак останнє неможливо, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років і давність не була перервана вчиненням нового злочину.

Таким чином, суд доходить висновку про закриття кримінального провадження - кримінальної справи №49-2696 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.212, ч.2 ст.366, ч.3 ст.27, ч.2 ст.366, ч.1 ст.366 КК України, на підставі ст.11-1 КПК України (1961 року), ст.48, ст.49 КК України (1960 року), ст.49, ст.80 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі викладеного та керуючись Кримінальним кодексом України (1960 року), Кримінально-процесуальним кодексом України (1961 року), Кримінальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Закрити кримінальне провадження - кримінальну справу №49-2696 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.212, ч.2 ст.366, ч.3 ст.27, ч.2 ст.366, ч.1 ст.366 КК України, на підставі ст.11-1 КПК України (1961 року), ст.48, ст.49 КК України (1960 року), ст.49, ст.80 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1