Справа № 583/2344/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2024 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

з фіксацією розгляду справи підсистемою «ВКЗ», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка кримінальні провадження № 0000028 від 28.03.2024 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Рябина Великописарівського району Сумської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше несудимого

за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-

установив:

Обвинувачений ОСОБА_4 27.03.2024 близько 18.30 год., перебуваючи на подвір`ї домогосподарства, розташованого по АДРЕСА_1 , вчинив сварку із сусідом ОСОБА_5 , під час якої ОСОБА_4 , діючи на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс кулаком правої руки один удар в область носу та два удари в область обличчя ОСОБА_5 , від чого останній впав на землю. Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_5 було спричинено легкі тілесні ушкодження у вигляді забійної рани спинки носа, поширених гематом повік з обох боків, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України умисне заподіянні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину визнав, пояснив, що між ним та потерпілим дійсно виник конфлікт, обставини якого відповідають тим, що викладені у обвинувальному акті, хоча усі подробиці цієї події він пам`ятає не досить чітко.

Окрім визнання своєї вини ОСОБА_4 ,його винуватість також підтверджується показами потерпілого та свідка, наданими у судовому засіданні під присягою.

Так потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що 27.03.2024 він заходився у будинку, а його дружина на дворі домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час він почув хлопки на вулиці та вийшов на подвір`я, де його дружина пояснила, що їх сусід ОСОБА_4 бив саперною лопатою по їх деревах, а потім по паркану та почав погрожувати потерпілому ОСОБА_5 та його дружині, ображати їх. У зв`язку з такою поведінкою обвинуваченого дружина потерпілого, за його вказівкою, викликала працівників поліції, а в цей час обвинувачений ОСОБА_4 вибив ворота, зайшов на подвір`я домоволодіння потерпілого, схопив його за одяг, при цьому на прохання зупинитися він не реагував. Після цього обвинувачений ОСОБА_4 перекинув потерпілого ОСОБА_5 через голову і притис до землі, а після того як він підвівся обвинувачений почав тягнути його до вулиці та вдарив у голову. Потім обвинувачений ОСОБА_4 витягпотерпілого ОСОБА_5 до паркана, притис до землі коліном та почав душити, при цьому ще декілька разів вдаривши по обличчю. Протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_4 вдалося припинити лише після приїзду працівників поліції.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , яка є дружиною потерпілого ОСОБА_5 , пояснила, що 27.03.2024 перебувала вдома за вищевказаною адресою, почувши гавкіт собак вона виглянула у вікно та побачила, що у бік її двору йде обвинувачений ОСОБА_4 . Свідок ОСОБА_6 вийшла на подвір`я та побачила, як обвинувачений ОСОБА_4 почав бити ворота лопатою, від чого вони відкрилися і через них обвинувачений заскочив на подвір`я, де в цей час був її чоловік, та одразу наніс останньому удар в область носа, від чого у потерпілого почалася кровотеча. Після цього обвинувачений ОСОБА_4 схопив потерпілого ОСОБА_5 за одяг і погрожував йому вбивством. Свідок зазначила, що обвинувачений наносив потерпілому удари на подвір`ї, один в обличчя, а також в інші частини голови.

Крім того винуватість ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні підтверджується дослідженими судом письмовими доказами.

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 05.04.2024 з фототаблицею до нього, за участю потерпілого ОСОБА_5 , який розповів та відтворив дії обвинуваченого ОСОБА_4 , продемонструвавши на манекені спосіб та механізм нанесення ним тілесних ушкоджень.

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 14.05.2024 з фототаблицею до нього, за участю підозрюваного ОСОБА_4 , якими зафіксовано як ОСОБА_4 розповів та відтворив свої дії, продемонструвавши на манекені спосіб та механізм нанесення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Даними висновку експерта № 202 від 13.05.2024 за результатом проведеної судово-медичної експертизи ОСОБА_5 , відповідно до якого у ОСОБА_5 згідно наданою медичної документації маються наступні тілесні ушкодження: забійна рана спинки носа, поширені гематоми повік з обох боків, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку. Дані тілесні ушкодження утворилися внаслідок травматичної дії тупих твердих предметів, про що свідчить його характер по механізму удару. Дані тілесні ушкодження по тривалості розладу здоров`я кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Даними висновку експерта № 203 від 13.05.2024 за результатом проведеної судово-медичної експертизи ОСОБА_5 , відповідно до якого тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого ОСОБА_5 , могли утворитися при механізмі, продемонстрованому ним під час проведення слідчого експерименту за його участю, а саме внаслідок ударів кулаком правої руки в область носа та обличчя.

Таким чином оцінивши досліджені під час судового розгляду докази, суд вважає їх належними та допустимими, а у сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку.

Суд вважає доведеною поза розумним сумнівом вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину та такі його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні покарання суд керується наступним.

Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

За приписами ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Верховенство права вимагає від держави його втілення шляхом запровадження ідей соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі «Про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора», правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання, призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.

Тому призначення покарання повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, якою, як зазначено, є не лише кара, а й виправлення засудженого. З огляду на конкретні обставини кримінального провадження, зважаючи на необхідність та доцільність застосування покарання, враховуючи суспільну небезпечність обвинуваченого, суд може, а в деяких випадках, за наявності передбачених кримінальних законом обставин, зобов`язаний звільнити обвинуваченого від покарання та від його відбування.

Крім того відповідно до практики Верховного Суду (постанова ВС від 09.10.2018 року у справі № 756/4830/17-к), згідно якої визначені у статті 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

За статтею 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

До визначених ч.1 ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить щире каяття, яке виразилося у виді щирого жалю та осуді власної поведінки, а також активне сприяння розкриттю злочину шляхом надання правдивих показів про обставини його вчинення.

Обставини, визначені ч.1 ст.67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлені.

При призначенні покарання суд, у відповідності до ст.ст. 65-67 КК України, враховує вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, характер, ступінь суспільної небезпечності та наслідки скоєного, які виразилися у прояві жорстокості відносно потерпілого, конкретні обставини його вчинення, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку в нарко-, психдиспансері не перебуває, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, тобто має міцні соціальні зв`язки, відомостей про офіційне працевлаштування обвинуваченого суду не надано, однак з показів останнього вбачається, що він має тимчасові заробітки, за місцем проживання обвинувачений характеризується посередньо, як особа, відносно якої скарг не надходило. Також суд враховує наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому та відсутність обставин, які обтяжують йому покарання, а також позицію потерпілого та прокурора. При цьому приймає до уваги вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особамиі з урахуванням даних обставин суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_4 у межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України, у виді штрафу.

Обраний обвинуваченому ОСОБА_4 видпокарання, на переконання суду, відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим, відповідає цілям покарання та вимогам справедливості.

Клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили не надходило.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Судові витрати та речові докази у справі відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна не застосовувалися.

Керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому за цим законом покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 гривень.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1