Справа № 373/1994/22
Номер провадження 1-кп/373/36/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянув у закритому судовому засіданні кримінальне провадження (№ ЄРДР 0000488 від 12.08.2022) за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рибач`є, Киргизстан, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, посада - номер обслуги 2 гаубичного самохідно-артилерійського взводу 2 гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , військове звання «солдат», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого

-10.08.2021 вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч.4 ст.407 до 3 років позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, обіймаючи посаду номера обслуги 2 гаубичного самохідно-артилерійського взводу 2 гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто, діючи з прямим умислом, в порушення вимог ст.ст.65, 68 Конституції України, ст.17 ЗУ «Про оборону України», ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст.1, 2, 3, 23, 24 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників), в умовах воєнного стану, приблизно о 08:00 19.06.2022 самовільно залишив тимчасове місце дислокації військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , полігон військової частини НОМЕР_2 та до 10.11.2022 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

У подальшому, солдат ОСОБА_6 10.11.2022 близько 09:00, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до Дарницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального гарнізону за адресою: вул.Поліська, 28, м.Київ.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, однак зауважив, що залишив військову частину за станом здоров`я. Пояснив, що влітку 2022 року його військова частина НОМЕР_1 тимчасово дислокувалась на полігоні військової частини НОМЕР_2 . Приблизно в червні військовослужбовці його військової частини отримали наказ грузити особисті речі в автомобіль з метою відправки в Авдіївку. Під час погрузки речей, йому стало погано, оскільки він отруївся декілька днів тому, а тому відлучився, щоб прийняти душ. Душ прийняти не зміг, оскільки душові були зайняті. Після цього, прийняв рішення поїхати додому в Полтавську область привести себе в порядок, після чого мав намір наздогнати свою військову частину. Дозволу у командування на це не питав. Викликав таксі та рушив додому (у військовій формі та із зброєю). Коли перебував у селиці Меліоративне, зустрів товариша, у якого пробув приблизно днів 10, протягом яких вживав алкогольні напої і проводив час на власний розсуд. Також протягом періоду перебування в с. Меліоративне він виходив на трасу, де намагався попутними автомобілями доїхати до місця розташування його військової частини, однак жодного разу ніхто не зупинився. Після перебування в с. Меліоративне, повернувся додому в м.Пирятин, де почав лікувати ногу. Через деякий час йому подзвонили з прокуратури з вимогою з`явитися. Коли почав почувати себе добре, прибув до Дарницької спеціалізованої прокуратури в м.Києві. За вчинене жалкує, розуміє, що його вчинок неправильний.

Факт вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення також підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:

-рапортом командира гаубичної самохідно-артилерійської батареї від 19.06.2022 ОСОБА_7 , згідно з яким солдат ОСОБА_5 самовільно залишив тимчасове розташування району зосередження смт Дівички 19.06.2022 та весь день був відсутній на місці завантаження;

-наказом командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 від 11.07.2022 № 601 про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частин НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_5 ;

-актом службового розслідування від 19.07.2022, в ході якого встановлено факт самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_9 в умовах воєнного стану; причинами, що сприяли вчиненню правопорушення зазначено особисту недисциплінованість військовослужбовця;

-наказом командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 від 25.07.2022 № 694 про результати службового розслідування;

-витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 від 27.03.2022 № 146 про зарахування солдата ОСОБА_5 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення з 27.03.2022;

-витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 від 30.07.2022, відповідно до якого солдат ОСОБА_5 вважається таким, що самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 ;

-витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 від 26.09.2022 № 204, відповідно до якого солдат ОСОБА_5 вважається таким, що з 19 червня 2022 року вибув з підпорядкування ОТУ «Донецьк»;

-листом директора КП «Пирятинська лікарня Пирятинської міської ради» ОСОБА_11 від 03.11.2022 № 735 про те, що звернення за медичною допомогою до лікаря-травматолога в поліклінічне відділення лікарні ОСОБА_5 зафіксовано 08.07.2022;

-відомостями щодо стану здоров`я ОСОБА_5 , що надані начальником медичної служби військової частини НОМЕР_1 та відповідно до яких останній під медичним наглядом лікаря військової частини НОМЕР_1 не перебував, за медичною допомогою не звертався.

Отже, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що вчинене ним кримінальне правопорушення є тяжким злочином, який вчинений ним в період іспитового строку, призначеного судом за вчинення злочину, об`єктом посягання якого є також встановлений законодавством порядок несення або проходження військової служби.

Конкретні обставини вчинення злочину свідчать, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, був відсутній у військовій частині майже 5 місяців та не вживав будь-яких дій для повернення на службу, що свідчить про негативне ставлення до служби та свого військового обов`язку, а також про ганебний приклад нехтування вимогами військової дисципліни, що підриває боєздатність Збройних Сил України в цілому.

Також, призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд враховує особу обвинуваченого, який має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його сімейний стан та службову характеристику, відповідно до якої за час проходження військової служби зарекомендував себе з негативної сторони.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття.

Водночас, суд не знаходить підстав для визнання активного сприяння розкриттю злочину обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого.

Активним сприянням розкриттю злочину є добровільна допомога слідству, яка виявляється у повідомленні правоохоронному органу або суду обставин і фактів по справі, наданні доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викритті інших співучасників, визначенні ролі кожного з них у вчиненні злочину, наданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом, і таке сприяння має бути активним, ініціативним та підтвердженим доказами.

Посилань на докази, які б підтверджували факт сприяння працівникам органу досудового розслідування та були підставою для висновку про активне сприяння ОСОБА_5 розкриттю злочину, під час розгляду справи, судом не встановлено.

Саме по собі добровільне з`явлення до органу досудового розслідування за викликом є обов`язком особи, за невиконання якого законодавство передбачає застосування заходів, які можуть суттєво обмежувати права та свободи особи (примусовий привід, арешт тощо), і воно не свідчить про активне сприяння розкриттю злочину у тих випадках, коли особа лише визнає вже відомі обставини і факти, встановлені органом досудового розслідування з інших процесуальних джерел, отже не може розцінюватись як обставина, що пом`якшує покарання.

Факт з`явлення до правоохоронних органів вже після реєстрації кримінального провадження та проведення відповідних розшукових дій щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_5 також не є підставою визнавати цю обставину такою, що пом`якшує покарання.

Обставиною, що обтяжують покарання є рецидив злочинів.

З урахуванням наведеного, керуючись принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На думку суду, саме такий вид покарання є співмірним діянню і характеристиці обвинуваченого та буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчиненню нових злочинів.

Остаточно призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань у порядку ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_5 засуджений 10.08.2021 вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч.4 стт.407 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Злочин у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 вчинив 19.06.2022, тобто в період іспитового строку.

Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_5 вчинив нове кримінальне правопорушення до відбуття покарання за попереднім вироком, в період іспитового строку, остаточне покарання йому слід призначити з урахуванням вимог ст. 71 КК України.

Разом з тим, вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06.02.2024, яким ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 1 ст.115, ч.3 ст.289 КК України та засуджено до 12 років позбавлення волі, суд при призначенні покарання не враховує, з огляду на те, що зазначений вирок не набрав законної сили на момент постановлення вироку у даному кримінальному провадженні.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання частково невідбутої частини покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.08.2021, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання відраховувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1