Справа № 357/8901/18
У Х В А Л А

15.03.2024 суддів Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Біла Церква клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000063 від 18.08.2017 по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лозниця Народицького району Житомирської області, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

У С Т А Н ОВ И В:

У провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження № 0000063 від 18.08.2017 по обвинуваченню ОСОБА_7 , який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 190 КК України, оскільки спливли строки притягнення до кримінальної відповідальності за вказаним кримінальним правопорушенням.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав клопотання, зазначив, що вину в пред`явленому обвинувачені не визнає.

Захисник ОСОБА_6 підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував стосовно задоволення заявленого клопотання.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він являючись військовослужбовцем Збройних Сил України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентують його діяльність, підполковник ОСОБА_7 , діючи в порушення вищевказаних вимог Закону та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. п. 2, 6, 7 Порядку виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року № 450, п. п. 8.6, 8.7 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з єдиним умислом, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах особливого періоду, отримавши 28 березня 2017 року за місцем проходження військової служби жиле приміщення - квартиру АДРЕСА_2 , житловою площею 53,6 кв. м., тобто жиле приміщення, яке відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам, а також площею, що відповідає мінімальним нормам, визначеним житловим законодавством, військову частину НОМЕР_1 про отримання зазначеного жилого приміщення та втрату в зв`язку із цим права на отримання грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення до 22 серпня 2017 року не повідомляв, внаслідок чого шляхом обману, замовчування відомостей, які мають бути повідомлені, без належних на те правових підстав, в період з 29 березня по 1 червня 2017 року отримав грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення, чим заволодів чужим майном - грошовими коштами, внаслідок чого військовій частині НОМЕР_1 завдано майнову шкоду у загальному розмірі 6967,74 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, яке було виявлено 18 серпня 2017 року.

У силу ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Санкцією ч. 1 ст. 190 КК України, в редакції закону, який діяв на момент скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення (18.08.2017), було передбачено покарання у виді обмеженням волі на строк до трьох років.

Суд констатує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України відповідно до ст. 12 КК України відноситься до умисного нетяжкого злочину.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення злочинів), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення нетяжкого злочину.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, суд приходить до висновку, що строк відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України сплив, що є наслідком звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Також, суд враховує правову позицію, викладену Великою Палатою Верховного Суду у своїй постанові по справі № 598/1781/17 від 17 червня 2020 року звертає увагу, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у постанові від 26.03.2020 у справі № 730/67/16-к вказав, що передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ним своєї винуватості у вчиненні злочину.

При цьому суд також враховує, що питання, передбачені ч. 1 ст. 368 КПК України, а саме: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення та інше не підлягають з`ясуванню в судовому засіданні під час вирішення клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, так як ці обставини можуть бути вирішені лише при ухваленні вироку після розгляду справи по суті.

Відповідно до вимог Закону України про кримінальну відповідальність (ст. 74 КК України), лише у випадку, коли особа заперечує проти закриття справи з нереабілітуючих підстав, якою є і закінчення строків давності, суд, за наявності до того підстав, визнає особу винною, ухвалює обвинувальний вирок і звільняє її від покарання, керуючись ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 4 ст. 286 КПК України кримінальне провадження закривається судом, у тому числі у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Отже, суд приходить до висновку про задоволення клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України в кримінальному провадженні № 0000063 від 18.08.2017, у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до ст.ст. 122, 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судово почеркознавчої експертизи 2574 грн. 00 коп. та за проведення судово економічної експертизи 7865 грн. 00 коп, на загальну суму 10439 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 12, 49 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, 285, ч. 4 ст. 286, ст. 288, п. 2 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 350, 369-372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000063 від 18.08.2017, задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000063 від 18.08.2017, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження № 0000063, внесене до ЄРДР 18.08.2017, відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, закрити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судово почеркознавчої експертизи 2574 грн. 00 коп. та за проведення судово економічної експертизи 7865 грн. 00 коп, на загальну суму 10439 грн. 00 коп.

Ухвала суду може бути оскаржена в Київського апеляційного суду на протязі 7 днів з дня її оголошення через Білоцерківський міськрайонний суду Київської області.

Головуючий суддяОСОБА_8

Суддя ОСОБА_9

Суддя Ірина ДУБАНОВСЬКА