Справа № 195/692/24
Провадження № 1-кс/195/147/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про арешт майна

30.04.2024 року с-ще Томаківка

Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого у кримінальному провадженні - заступника начальника відділення поліції начальника слідчого відділення ВП №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000011, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчогоу кримінальному провадженні - заступника начальника відділення поліції начальника слідчого відділення ВП №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000011, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

про арешт майна, а саме:

Клопотання обгрунтовано тим, що досудовим розслідуванням в рамках кримінального провадження №0000065 від 08.03.2024 встановлено, що громадянин ОСОБА_4 у невстановлений слідством час, місці та за невстановлених слідством обставин з метою подальшого збуту незаконно, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, придбав невстановлену кількість психотропної речовини, обіг якої обмежено - метамфетамін, яку почав зберігати при собі.

Так, 19.04.2024 року о 12:30 працівники поліції у відповідності зі ст. 5 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» для документування та доказу злочинної діяльності ОСОБА_4 , пов`язаної із незаконним обігом психотропної речовини, обіг якої обмежено - метамфетамін, біля будинку АДРЕСА_1 , передали для придбання у нього психотропної речовини, обіг якої обмежено - «метамфетамін», громадянину під вигаданими анкетними даними ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошові кошти в сумі 400 гривень., а саме: купюра номіналом 200 грн. серії УС № 4351883 - Національного банку України, купюра номіналом 200 грн. серії ТЕ № 1580271 - Національного банку України.

Після чого 19.04.2024 року о 12:33 громадянин ОСОБА_5 направився до умовного місця на зупинку громадського транспорту, яка розташована на околиці с. Зоря Нікопольського району Дніпропетровської області на автодорозі Н-23 «Запоріжжя-Кривий Ріг-Кропивницький», де на громадянина ОСОБА_5 вже чекав громадянин ОСОБА_4 , який умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за ст. 309 КК України, незаконно збув ОСОБА_5 2 (два) сліп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, а ОСОБА_5 передав ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 400 гривень, надані йому працівниками поліції. Після чого, ОСОБА_5 добровільно видав придбані ним у ОСОБА_4 у ході оперативної закупки 2 (два) сліп-пакети з кристалічною речовиною білого кольору, яка згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/104-24/17017-НЗПРАП від 23.04.2024 року масами 0,0452 г, 0,0431 г, є психотропною речовиною, обіг якої обмежено - метамфетамін. Маса метамфетаміну в речовині складає 0,0353 г, 0,0328 г. Загальна маса метамфетаміну становить 0,0681 г

Враховуючи зазначене слідчим у кримінальному провадженні скеровано клопотання про проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 24.04.2024 слідчим суддею Томаківського районного суду клопотання слідчого задоволено та надано дозвіл на проведення обшуку володіння особи, а саме квартири АДРЕСА_2 , з метою обґрунтованого підтвердження чи спростування обставин кримінального правопорушення, відшукання і вилучення речей, предметів та документів, які мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, а саме: грошових коштів здобутих злочинним шляхом, знарядь злочину, наркотичних засобів, а також інших речей які мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Так, 29.04.2024 року на підставі ухвали слідчого судді від 24.04.2024 в квартирі АДРЕСА_2 було проведено обшук з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, з метою обґрунтованого підтвердження чи спростування обставин кримінального правопорушення, відшукання предмета злочину, вилучення наркотичних засобів. Під час проведення вказаного обшуку у учасника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було виявлено та вилучено грошові кошти на загальну суму 360 гривень, номіналом: 1 шт. «200» гривень серії ТЕ №1580271, яка поміщена до спецпакету НПУ № WAR0096927; 1 шт. «100» гривень серії АЕ №4652103; 3 шт. по «20» гривень серії ЄА №7427525, серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , які поміщено до спецпакету НПУ № WAR0096928.

Вказані вилучені предмети на думку слідства могли використовуватись правопорушником як знаряддя вчинення злочину та являються предметом вчинення правопорушення та можуть мати безпосереднє відношення до вчинення кримінального правопорушення чи зберігати на собі сліди його вчинення, а отже можуть бути використані у якості речових доказів у кримінальному провадженні, після проведення відповідних експертних досліджень.

Рішення про тимчасове вилучення слідів та предметів, а саме: грошових коштів на загальну суму 360 гривень, номіналом: 1 шт. «200» гривень серії ТЕ №1580271, яка поміщена до спецпакету НПУ № WAR0096927; 1 шт. «100» гривень серії АЕ №4652103; 3 шт. по «20» гривень серії ЄА №7427525, серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , які поміщено до спецпакету НПУ № WAR0096928, - обґрунтовується тим, що відповідно до ст. 167 КПК України є достатньо підстав вважати, що вони використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину та зберегли на собі сліди злочину (п. 1 ч. 1 ст. 167 КПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку.

Вищевказане майно є об`єктами матеріального світу, що відповідають критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а саме були знаряддям вчинення злочину, зберегли на собі його сліди, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

29.04.2024 року слідчим винесено постанову про визнання речовими доказами речей, вилучених 29.04.2024 року в ході обшуку в квартирі АДРЕСА_2 , а саме: грошових коштів на загальну суму 360 гривень, номіналом: 1 шт. «200» гривень серії ТЕ №1580271, які поміщені до спецпакету НПУ № WAR0096927; 1 шт. «100» гривень серії АЕ №4652103; 3 шт. по «20» гривень серії ЄА №7427525, серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , та до спецпакету НПУ № WAR0096928.

Належне процесуальне вилучення слідів та предметів, а саме: грошових коштів на загальну суму 360 гривень, номіналом: 1 шт. купюра «200» гривень серії ТЕ №1580271, які поміщені до спецпакету НПУ № WAR0096927; 1 шт. «100» гривень серії АЕ №4652103; 3 шт. по «20» гривень серії ЄА №7427525, серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , та до спецпакету НПУ № WAR0096928, - дозволить слідству провести відповідні експертизи та встановити інші докази вчинення іншого кримінального правопорушення за фактом здійснення незаконної діяльності з реалізації підакцизних товарів.

Обставини встановлені під час досудового розслідування вказують на те, що існують підстави вважати, що незастосування заборони користування вказаним майном призведе до його приховування, пошкодження, псування, продовження використання їх у протиправний спосіб та неможливість іншими шляхами, окрім застосування арешту забезпечити незмінність слідової картини на них.

У загальному підсумку, реалізація ризиків вказаних дій призведе до зміни слідової картини, яку зберігає на собі вищезазначене майно, визнане речовими доказами у провадженні, неможливості досягнення мети кримінального провадження в наступному.

Внаслідок вжиття такого заходу забезпечення буде досягнуто мети його застосування, а саме запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, що матимуть на меті ухилення від притягнення до визначеної законом відповідальності.

Правовою підставою арешту майна (ч. 2 ст. 170 КПК України) - є збереження речових доказів.

В судове засідання слідчий та власник майна не з`явилися.

Від слідчого ОСОБА_3 до суду надійшла заява про розгляд клопотання за його відсутності, на задоволенні клопотання наполягає. Крім того, в заяві слідчий вказує, що власник майна на цей час знаходиться під вартою, т.я. 29.04.2024 року ухвалою слідчого судді відносно громадянина ОСОБА_4 застосована міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і в цей же день в присутності адвоката особу біло затримано та поміщено до установи з виконання покарання. До заяви слідчий надав копію протоколу затримання від 29.04.2024 року.

На підставі ст. 107 КПК України фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснюється. Відповідно до вимог ст. 108 КПК України ведеться журнал судового засідання.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить наступних висновків.

Згідно з ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Статтею 171 КПК України передбачено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати наступне:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

Частиною 3 статті 173 КПК України передбачено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

В свою чергу статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Слідчий суддя наголошує, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див. наприклад пункт 53 рішення Європейського Суду у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Таким чином, право на володіння речами і документами не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Важливим в даних правовідносинах є те, що в кримінальному проваджені арешт допускається в тому числі і з метою забезпечення збереження майна.

Статтею 214 КПК України визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а така процесуальна заборона як арешт майна застосовується до вичерпного кола суб`єктів указаного у ст. 170 КПК України.

Відповідно до цієї норми така заборона стосується підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру. Крім того, арешт може бути накладено за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Відповідно до п. 2.6 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року при накладенні арешту на майно слід перевіряти наявність - належних підстав для арешту майна; - доказів, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення; - встановлення розміру шкоди та питання щодо наявності цивільного позову, та співрозмірність обмеження права власності; - відповідність клопотання слідчого вимогам ст. 171 КПК; - чи накладається арешт на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

З матеріалів клопотання та наданих до нього додатків вбачається наступне.

Відповідно до ВИТЯГУ з ЄРДР 28 січня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 внесена інформація про скоєння громадянином ОСОБА_4 кримінального правопорушення (злочину)? передбаченого ч.1 ст.309 КК України

Відповідно до ВИТЯГУ з ЄРДР 08 березня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000065 внесена інформація про скоєння громадянином ОСОБА_6 кримінального правопорушення (злочину)? передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

Постановою прокурора у кримінальному провадженні - начальником Томаківського відділу Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_7 від 23 квітня 2024 року вищезазначені матеріали об`єднанні в одне провадження за № 0000011.

Постановою заступника начальника СВ відділення поліції № 3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітаном поліції ОСОБА_8 кваліфікацію об`єднаних кримінальних проваджень по ЄРДР за № 0000011 від 28.01.2024 року змінено з ч.1 ст. 309 КК України на ч.2 ст.307 КК України та з ч.1 ст.307 КК України на ч.2 ст.307 КК України.

Відповідно до протоколу обшуку від 29.04.2024 року в квартирі АДРЕСА_2 учасник обшуку громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , добровільно видав працівникам поліції грошові кошти загальною сумою 360 гривень, а саме: одну купюру номіналом 200 грн. з серійним номером №ТЕ № 1580271, яка поміщена до спецпакету НПУ № WAR0096927, одну купюра номіналом 100 грн. з серійним номером № НОМЕР_3 , три купюри номіналом 20 грн. з серійними номерами ЄА №7427525, серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , які поміщені до спецпакету НПУ № WAR0096928.

Відповідно до постанови слідчого від 29.04.2024 року грошові кошти на загальну суму 360 гривень, номіналом: 1 шт. «200» гривень серії ТЕ №1580271, які поміщені до спецпакету НПУ № WAR0096927; 1 шт. «100» гривень серії АЕ №4652103; 3 шт. по «20» гривень серії ЄА №7427525, серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , та до спецпакету НПУ № WAR0096928 - визнані речовими доказами.

Згідно супровідного листа слідчим у кримінальному провадженні - заступником начальника відділення поліції начальника слідчого відділення ВП №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 на адресу УФЗБО -головному бухгалтеру ГУНП в Дніпропетровській області направлені на зберігання грошові кошти Національного банку України, а саме: купюра номіналом 200 грн. з серійним номером № ТЕ № 1580271, яка поміщена до спецпакету НПУ № WAR0096927, купюра номіналом 100 грн. з серійним номером № НОМЕР_3 , 3 купюри номіналом 20 грн. з серійними номерами ЄА №7427525, серії НОМЕР_1 , серії ЕЄ №0873585, які поміщені до спецпакету НПУ № WAR0096928.

Аналізуючи вищевказані докази, суд приходить висновку, що вищевказане майно, є об`єктами матеріального світу, що відповідають критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а саме були знаряддям вчинення злочину, предметами злочину, зберегли на собі його сліди, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Обставини встановлені під час досудового розслідування вказують на те, що існують підстави вважати, що незастосування заборони користування вказаним майном призведе до його приховування, пошкодження, псування, продовження використання їх у протиправний спосіб та неможливість іншими шляхами, окрім застосування арешту забезпечити незмінність слідової картини на них.

Також слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку втручання у мирне володіння майном особи державними органами було законним та таким, що відповідає принципу верховенства права, так як вказане майно було виявлено під час обшуку, після чого орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна. Дії органів державної влади відповідають положенням КПК України та принципу верховенства права, з чого вбачається, що втручання не було свавільним і задовольнило вимогу законності, тобто, в даному випадку, втручання органів влади у захищене право не суперечить загальній нормі, зазначеній у ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод».

За таких обставин, клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 84, 98, 167, 170-173, 174, 175, 214, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

клопотання слідчого у кримінальному провадженні - заступника начальника відділення поліції начальника слідчого відділення ВП №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000011, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно - грошові кошти, вилучене під час обшуку 29.04.2024 року, та яке визнане речовим доказом відповідно до постанови слідчого від 29.04.2024 року, а саме:

- одна купюра номіналом 200 грн. з серійним номером № ТЕ № 1580271, яка поміщена до спецпакету НПУ № WAR0096927, одна купюра номіналом 100 грн. з серійним номером № НОМЕР_3 , три купюри номіналом 20 грн. з серійними номерами ЄА №7427525, серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , які поміщені до спецпакету НПУ № WAR0096928, які належать громадянину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та які направлені на зберігання на адресу УФЗБО -головному бухгалтеру ГУНП в Дніпропетровській області.

Заборонити власнику ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право відчуження, розпорядження та користування майном.

Текст ухвали виготовлено 30.04.2024 року.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

30.04.2024