печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4144/24-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, яка полягає у невизнанні потерпілим, в межах кримінального провадження №0000999 від 08.12.2023,-

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 в якій просить зобов`язати уповноважену службову особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві змінити статус ОСОБА_3 з заявника на статус потерпілого у кримінальному провадженні №0000999 від 08.12.2023.

Особа, що подала скаргу в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду провадження повідомлялася належним чином про причини неявки не повідомила.

Прокурор, слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що заявник, слідчий в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду провадження повідомлялись належним чином про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд скарги за їх відсутності не направили, що є проявом принципу диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги без їх участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування, може бути оскаржена, зокрема: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Таким чином, кримінальним процесуальним законодавством України передбачена можливість оскарження учасниками кримінального провадження, а також особами, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, бездіяльності слідчого/прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Водночас, прийняття слідчим/прокурором рішення про визнання особи потерпілим належить до процесуальних дій, строк вчинення яких чітко не визначений, що свідчить про недопустимість застосування в даному випадку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Враховуючи те, що перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений положенням ч. 1 ст. 303 КПК України, є вичерпним, а скарга ОСОБА_3 подана до суду на бездіяльність слідчого, що не підлягає оскарженню під час досудового розслідування.

Зокрема, слідчий суддя звертає увагу особи, яка звернулася зі скаргою на положення п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, які передбачають можливість оскаржити рішення слідчого, яким відмовлено у визнанні особи потерпілим.

Рішення слідчого про відмову у визнанні особи потерпілою, відповідно до вимог ч. 5 ст. 55, ст. 110, ч. 2 ст. 220 КПК України, приймається у формі постанови.

В той же час скаржник не ставить питання про скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим, а тому таке питання не вирішується в рамках даної скарги.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 309-310, 395, 532 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, яка полягає у невизнанні потерпілим, в межах кримінального провадження №0000999 від 08.12.2023- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1