печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

особи, яка подала клопотання, адвоката: не з`явилася,

прокурора: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва №757/55731/23-к від 11.12.2023 у кримінальному провадженні №0000472 від 31.03.2023,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді в інтересах ОСОБА_4 із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва №757/55731/23-к від 11.12.2023 у кримінальному провадженні №0000472 від 31.03.2023 на грошові кошти в сумі 12800,00 доларів США та 64850,00 гривень, що були тимчасово вилучені під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_3 зазначає, що вказаний арешт підлягає скасуванню, оскільки вилучені кошти належать ОСОБА_4 та не мають жодного відношення до кримінального провадження. 06.06.2008 ОСОБА_5 продав особисту квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Ціна продажу 8 836,00 гривень (1 820,35 доларів США за офіційним курсом НБУ станом 06.06.2008). Того ж року, 02.09.2008 ОСОБА_4 продала власну квартиру за адресою: АДРЕСА_3 . Ціна продажу 418 489,00 гривень (86 339,80 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на 02.09.2008). 08.09.2009 ОСОБА_5 помер. Грошові кошти отримані за продаж квартири померлого перейшли до ОСОБА_4 та її дітей. Загалом станом на жовтень 2009 року було акумульовано близько 88 160,15 доларів США. Використовуючи власні збереження, 29.08.2012 ОСОБА_4 придбала меншу та дещо дешевшу квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Залишок грошових коштів у розмірі 44 363 доларів США згодом частково був переведений у гривні та використовувався для забезпечення дороговартісних нагальних потреб сім?ї (власне лікування, допомога рідним, придбання техніки, тощо). Поточні потреби задовольняли за рахунок заробітної плати та пенсії. Зокрема, з вересня 2009 року ОСОБА_4 отримувала пенсію в разі втрати годувальника: на трьох утриманців всього було отримано 564 607,98 гривень. З моменту проажу квартири на момент проведення обшуку залишилось 30780,17 доларів США. Власних збережень ОСОБА_4 . Вилучені грошові кошти не відповідають критеріям, вихначеним ст. 98 КПК України. ОСОБА_4 не є фігурантом кримінального провадження.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

В судове засідання особа, яка подала клопотання, не з`явилася, про день, час, місце розгляду скарги повідомлена у встановленому законом порядку, на адресу суду надійшла заява адвоката ОСОБА_6 про розгляд клопотання за його відсутності, вимоги клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду скарги повідомлений у встановленому законом порядку. На адресу суду надійшли письмові заперечення на клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог клопотання за відсутності в судовому засіданні особи, яка подала клопотання, та прокурора, на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заперечення прокурора, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Третім слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Києві за процесуального керівництва прокурорів Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000472 від 31.03.2023 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 410, ч. 5 ст. 191 КК України.

В ході проведеня вкаанаого досудового розслідування 23.11.2023 у квартирі, що на праві власності належить ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 проведено обшук. Під час обшуку вилучено майно ОСОБА_4 , а саме: грошові кошти у розмірі 12 800,00 доларів США та 648 500,00 гривень.

11.12.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва №757/55731/23-к задоволено клопотання прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 про арешт майна (грошових коштів у розмірі 12 800 доларів США та 648 500 грн.) вилучеихі 23.11.2023 в ході обшуку у квартирі, що на праві власності належить ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу .

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва №757/55731/23-к від 11.12.2023, слідчий суддя дійшов висновку, про накладення арешту, з метою забезпечення збереження речових доказів та можливої конфіскації майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вказане кореспондується із тим, що вказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Доводи сторони захисту про те, що арештовані грошові кошти не мають жодного відношення до ОСОБА_8 та є виключно власність ОСОБА_4 не знайшли свого підтвердження у матеріалах клопотання та спростовані доводами прокурора.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Частиною 5 статті 9 КПК України, передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Так, слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування в кримінальному провадженні наразі триває, доводи клопотання не містять належного обґрунтування, яке б дало слідчому судді підстави дійти висновку, що необхідність накладення арешту на майно, яке є предметом розгляду вказаного клопотання, на теперішній час відпала. На противагу чому прокурором наведено обгрунтовані доводи, що дають слідчому судді можливість дійти висновку про наявність підстав для подальшого арешту вказаного майна.

На підставі викладеного слідчий суддя вважає, що особою, яка звернулась із клопотанням, на даній стадії провадження не доведено, що арешт накладено необґрунтовано чи в застосуванні такого заходу забезпечення відпала потреба, з чим закон пов`язує можливість скасування арешту майна, а відтак в задоволенні клопотання cлід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 170, 174, 307, 309, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва №757/55731/23-к від 11.12.2023 у кримінальному провадженні №0000472 від 31.03.2023 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1