Справа № 484/6458/23
Провадження № 1-кп/484/121/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.04.2024 р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Первомайську Миколаївської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ангарськ, Іркутська область, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за мобілізацією на посаді стрільця снайпера 2 відділення охорони 3 взводу охорони 3 роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат»,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

УСТАНОВИВ:

28.02.2022 ОСОБА_4 , відповідно до Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» та рішення начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 призвано на військову службу до військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.02.2022 № 43 ОСОБА_4 , призначено на посаду стрільця снайпера 2 відділення охорони 3 взводу охорони 3 роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу вказаної військової частини та поставлено на всі види забезпечення, визначено таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою, шпк «солдат».

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного ( НОМЕР_2 .

Відтак, з 28.02.2022, тобто з моменту відправлення ОСОБА_4 для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

З моменту видання Президентом України Указу «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти воєнний стан, який триває дотепер.

Згідно п. п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про запроваджений в країні воєнний стан та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо і до часу самовільного залишення місця служби останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Однак, діючи в порушення вимог вищевказаних нормативних актів, солдат ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.

У зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, основні сили особового складу запасної батареї військової частини НОМЕР_1 були виведені із постійного місця дислокації в АДРЕСА_2 , у тому числі і ОСОБА_6 .В

Проте, 31.08.2022 більш точний час в ході проведення досудового слідства встановити не надалось можливим, солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією на посаді стрільця снайпера 2 відділення охорони 3 взводу охорони 3 роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в порушення вимог вищезазначеного законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби - тимчасове місце дислокації в АДРЕСА_2 .

У період часу з 06.09.2022 по 26.09.2022 ОСОБА_4 проходив медичне лікування у ТОВ «Перший медичний центр Некрасенка».

В подальшому у період часу з 27.09.2022 ОСОБА_4 незаконно перебував поза місцем служби, проводив час вільно, на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. При цьому, командуванню про причини відсутності на службі солдат ОСОБА_4 , не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, та не вжив жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

15.11.2022 о 10 год. 00 хв. солдат ОСОБА_4 добровільно прибув до м. Миколаєва, з`явився до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, та повідомив про себе як про військовослужбовця, який ухиляється від військової служби.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні підсудний повністю визнав себе винним у вчиненні зазначеного злочину і надав показання, які узгоджуються із викладеним у обвинувальному акті, в скоєному щиро розкаюється. Пояснив, що самовільно залишив місце служби через погане самопочуття, проходив стаціонарне лікування, після якого тривалий час лікувався вдома.

Крім особистих пояснень, вина обвинуваченого підтверджується наданими стороною обвинувачення документами: витягами з наказів, повідомленням з військової частини до ДБР про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення та актом службового розслідування за даним фактом.

На підставі викладеного, оцінюючи докази в їх сукупності, суд знаходить доведеною вину підсудного, його дії вірно кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України.

Призначаючи покарання підсудному, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним злочину, особу підсудного, не судимого, який щиро розкаявся у вчиненому, має статус учасника бойових дій з 2015 року, має хронічні захворювання та утримує дорослу дитину з інвалідністю.

Обставини, які пом`якшують покарання підсудного з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння слідству. Обставин, які обтяжують покарання підсудного судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відносно підсудного необхідно обрати покарання у виді позбавлення волі але приймаючи до уваги вищевикладені дані про особу обвинуваченого, які суттєво знижують ступінь тяжкості вчиненого, його щире каяття та активне сприяння слідству, наявність на утриманні малолітньої дитини, виходячи з норм КК України, чинних на момент самовільного залишення місця служби обвинуваченим (31.08.2022 року), суд приходить до висновку про можливість призначення підсудному покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, у виді 2 років позбавлення волі та на підставі ч. 1 ст. 58 КК України, замінити призначене підсудному покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 роки, з відрахуванням із суми грошового забезпечення двадцяти відсотків у дохід держави.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України і призначити йому покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 58 КК України, замінити призначене підсудному покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки, з відрахуванням із суми грошового забезпечення двадцяти відсотків у дохід держави.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення вироку до фактичного виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі оскарження, після перегляду справи судом апеляційної інстанції, якщо вирок не буде скасовано.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Первомайський міськрайонний суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку може бути отримана всіма учасниками судового провадження в Первомайському міськрайонному суді Миколаївської області. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: