Провадження № 1-кп/127/594/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 190 КК України, відомості про які внесені 10.10.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000406, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 190 КК України.

В судовому засіданні судом роз`яснено обвинуваченому право на застосування до нього положень ст. 49 КК України та звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 190 КК України, а також роз`яснено наслідки такого звільнення.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив суд застосувати до нього положення ст. 49 КК України та звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 190 КК України. Окрім того, повідомив, що наслідки такого звільнення йому зрозумілі. Також зазначив, що усвідомлює, що закриття провадження в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 190 КК України з таких підстав не є для нього реабілітуючою обставиною.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримала клопотання свого підзахисного.

Прокурор вважає, що наразі до обвинуваченого дійсно можливо застосувати положення ст. 49 КК України в частині його обвинувачення за ч. 1 ст. 190 КК України.

Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у постанові від 06.12.2021 (справа № 521/8873/18) вказує, що слід звернути увагу на те, що імперативний обов`язок звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності покладено на суд, а не на підозрюваного, обвинуваченого чи захист, які мають право заявити відповідне клопотання. Виходячи з аналізу зазначених норм кримінального процесуального права, суди першої та апеляційної інстанцій мають обов`язок відповідно до положень ст. 285 КПК роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності те, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчились строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Судом було роз`яснено обвинуваченому його право наполягати на продовженні судового розгляду та доведенні своєї невинуватості, однак обвинувачений ОСОБА_4 наполягав на застосуванні до нього положень ст. 49 КК України в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 190 КК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло: три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Кримінальне правопорушення, яке кваліфіковане за ч. 1 ст. 190 КК України, та відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, згідно з обвинувальним актом було вчинено ОСОБА_4 відносно потерпілої ОСОБА_6 05.10.2018.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років. Суд зауважує, що при цьому строки давності обчислюються окремо за кожен злочин з дня вчинення останнього епізоду злочинної діяльності і поглинанню чи додаванню вони не підлягають.

Останній епізод злочинної діяльності ОСОБА_4 за обвинувальним актом був вчинений ним 28.08.2020 та кваліфікований за ч. 2 ст. 190 КК України. Санкцією ч. 2 ст. 190 КК України передбачено, в тому числі покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років. Відповідно до ст. 12 КК України дане кримінальне правопорушення відноситься до нетяжких злочинів.

Окрім того, судом встановлено, що перебіг давності в даному випадку не зупинявся, що передбачено ч. 2 ст. 49 КК України, оскільки обвинувачений не ухилявся від досудового розслідування та суду.

Відтак, оскільки з часу вчинення ОСОБА_4 останнього епізоду злочинної діяльності за обвинувальним актом, а саме з 28.08.2020, станом на день вирішення зазначеного клопотання, минуло біле трьох років, суд вважає необхідним застосувати до ОСОБА_4 положення ст. 49 КК України та звільнити його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 190 КК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Оскільки ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 190 КК України, кримінальне провадження в цій частині підлягає закриттю.

У разі звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття провадження на підставі, передбаченій у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, згода потерпілої особи необов`язкова, а цивільний позов не підлягає вирішенню по суті.

Окрім того, 01.09.2023 потерпіла ОСОБА_6 звернулась до суду з письмовим клопотанням, в якому просила залишити без розгляд заявлений нею до обвинуваченого цивільний позов у зв`язку з відшкодуванням останнім в добровільному порядку завданої шкоди.

З огляду на вищевикладене, суд вважає можливим залишити цивільний позов ОСОБА_6 без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 12, 44, 49 КК України, ст. 100, 284, 286, 372, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про застосувати щодо нього положення ст. 49 КК України та звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 190 КК України задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 190 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

В частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, кримінальне провадження закрити.

Позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином залишити без розгляду.

Речові докази по кримінальному провадженню № 0000406, а саме:

копію товарного чеку від 05.10.2018, скріншоти переписок в соціальній Інтернет-мережі «Viber» між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на 13 аркушах та два відео-файли із записом розмови знайомого ОСОБА_6 зі ОСОБА_4 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: