Справа № 627/289/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.04.2024с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі

головуючої ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Краснокутськ Харківської області кримінальне провадження № 0000076 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Великий Вистроп Лебединського району Сумської області, громадянки України, українки, яка має повну загальну середню освіту, заміжня, має на утриманні трьох малолітніх дітей, непрацююча, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

у с т а н о в и в :

01.04.2024, близько 17 год 00 хв, ОСОБА_4 , перебуваючи біля магазину «Теремок», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , зустріла раніше знайому їй місцеву жительку ОСОБА_6 та її неповнолітню дочку ОСОБА_5 . Під час розмови між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виникла сварка , в яку втрутилася ОСОБА_5 , зробивши зауваження ОСОБА_4 , щоб остання не ображала матір. Після чого , у обвинуваченої раптово виник прямий умисел, направлений на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , перебуваючи навпроти потерпілої, діючи умисно, протиправно, нанесла 1 удар стопою лівої ноги в область паху останньої. В результаті вказаних вище умисних протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у вигляді синця та садна на тулубі, які відповідно висновку судової медичної експертизи № 12-14/-20-КК/24 від 03.04.2024, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винною себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, визнала повністю, не заперечувала факту його вчинення при вищевикладених обставинах, пояснивши, що під час сварки зі знайомою ОСОБА_6 нанесла її доньці ОСОБА_5 тілесні ушкодження.

Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах встановлених у ході судового розгляду та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, роз`яснивши при цьому учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Таким чином суд вважає за можливе розглянути вказану справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів кримінального провадження в частині відомостей, які характеризують особу винної.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої в обсязі обвинувачення, викладеного у обвинувальному акті, повністю доведена і її дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Визначаючи міру покарання для ОСОБА_4 суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винної та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Крім того, суд враховує думку потерпілої та її представника щодо призначеного покарання, які на суворому покаранні обвинуваченій не наполягають та претензій до неї не мають.

Відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, передбаченої ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , відноситься до категорії кримінальних проступків.

Вивченням особи ОСОБА_4 судом встановлено, що вона осудна, не судима, на обліку у лікарів психіатра та нарколога КНП «Краснокутська центральна районна лікарня» Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області не перебуває, заміжня, має на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не працює, зареєстрована та проживає на території Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, де характеризується позитивно.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Частиною 2 ст.50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» звертає увагу на те, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне обрати відносно ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України, у виді штрафу. На думку суду, призначене покарання відповідає характеру та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також є достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування не обирався. Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлявся.

Арешт на майно не накладався.

Судових витрат та речових доказів по справі немає.

Керуючись статтями 369-371, 373-375 КПК України, суд

у х в а л и в :

Визнати винною Номировську ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, і призначити їй покарання за цим законом у виді штрафу на користь держави у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 ( п`ятсот десять ) грн 00 коп, який зарахувати на рахунок UA0020613, отримувач ІНФОРМАЦІЯ_5 , код отримувача (ЄДРПОУ) 37874947, банк отримувача Казначейство України(ел. адм. подат.), код класифікації доходів бюджету 21081100.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, потерпілій та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Краснокутський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1