Справа №364/350/23 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/843/2024 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

потерпілої - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченої, потерпілої на вирок Володарського районного суду Київської області від 17 листопада 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, з початковою середньою освітою, працюючу дояркою ТОВ «ФК ЛТД», вдови, має неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровану та фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено їй покарання у виді дев`яти років позбавлення волі.

Цим же вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів,-

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду І-ї інстанції, 10.04.2023 близько 20 години, ОСОБА_7 перебувала у вітальні будинку, що знаходиться на АДРЕСА_1 , де із ОСОБА_10 спільно вживали алкогольні напої.

В подальшому, під час спільного розпиття алкогольних напоїв, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із останнім, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , умисно нанесла останньому множинні удари дерев`яною палицею по голові, в область грудей та лівих кінцівок, чим спричинила потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження, а саме: синці, садна, рани, крововиливи на голові, перелом кісток склепіння та основи черепа зліва, крововиливи під м`які мозкові оболонки зліва та справа та в тканину головного мозку справа; синець, крововиливи на тулубі, переломи 7-12 ребер зліва, розрив реберної плеври зліва, 800,0 мл крові в лівій плевральній порожнині; перелом лівої великої гомілкової кістки, лівої малої гомілкової кістки та лівого наколінника, масивні крововиливи в м`які тканини лівої руки та лівої ноги, крововиливи в правий колінний суглоб; синці, садна, рани на кінцівках.

ІНФОРМАЦІЯ_3 від нанесених ОСОБА_7 тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_10 помер в КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2».

Смерть громадянина ОСОБА_10 , 1972 року народження, настала від поєднаної травми голови, грудей та лівих кінцівок з ушкодженням кісток скелета та внутрішніх органів з розвитком шоку.

Ушкодження, що спричинили смерть потерпілого, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які згідно з пунктами 2.1.2. та 2.1.3 правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу МОЗ № 6 від 17.01.1995, є небезпечними для життя.

Не погоджуючись з вироком суду, потерпіла ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Вважає, що судом першої інстанції допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що обвинувачена частково визнала свою вину у скоєному, а саме визнала факт нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, проте не в такій кількості як їй інкримінується.

Вказує, що місцевим судом було залишено поза увагою пояснення потерпілої про те, що потерпілий постійно знущався над матір`ю (обвинуваченою), бив її, в день події рубав дрова та отримав тілесні ушкодження, проте ці доводи перевірені не були. Окрім того, зазначає, що суд не врахував поведінку потерпілого в день події, який першим розпочав бійку, провокував обвинувачену, в результаті чого обвинувачена нанесла йому декілька ударів, та, після того, як побачила кров одразу ж викликала швидку.

Також, звертає увагу на те, що покладені в основу вироку показання свідків, які не були очевидцями події, спростовують вину обвинуваченої, проте суд надав їм невірну оцінку.

Потерпіла зазначає, що суд жодним чином не врахував, позицію обвинуваченої, яка щиро розкаялася та пояснила, що не хотіла вбивати, а намагалась захиститися, активно сприяла розкриттю злочину, намагалась врятувати потерпілого, викликавши швидку.

В поданій апеляцінйій скарзі з доповненнями захисник просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, а саме призначити ОСОБА_11 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 років позбалення волі, на підставі ст. 75 КК Українии звільнити ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.

Окрім доводів, аналогічних доводам викладених в апеляційній скарзі потерпілої, захисник вказує на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через суворість. Так, захисник вважає, що суд першої інстанції жодним чином не надав оцінки даним про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, працювала та утримувала сім`ю, має позитивні характеристики. Також, вказує, що суд не врахував наявність ряду пом`якшуючих обставин, а саме відношення ОСОБА_7 до скоєного, яка намагалась врятувати потерпілого та надавала йому медичну допомогу, активно сприяла розкриттю злочину, відсутність цивільного позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої та її захисника на підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, думку прокурора, яка частково підтримала апеляційну скаргу захисника, просила виключити із вироку посилання суду на обтяжуючу покарання обставину вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, пояснення потерпілої, яка підтримала подані апеляційні скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої задоволенню не підлягає, апеляційну скаргу захисника слід задовольнити частково, із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність висунутого обвинувачення, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, та про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України, колегія суддів вважає обгрунтованими, оскільки вони відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтуються на сукупності допустимих, достовірних та достатніх для цих висновків доказів, які повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено досліджені в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги потерпілої щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноти судового розгляду, атакож необхідності скасування вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження.

Разом з тим, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги захисника про призначення ОСОБА_7 покарання невідповідного ступеню тяжкості та особі обвинуваченої через суворість.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.08.2019 року у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. При обранні форми реалізації кримінальної відповідальності, суд у визначених законом межах наділений правом вибору не лише виду та розміру покарання, а й порядку його відбування.

Як слідує з оскаржуваного вироку, при призначенні ОСОБА_7 покарання суд послався на тяжкість скоєного кримінального правопорушення, обставини його вчинення, а також наслідки, що настали, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_7 в сукупності, а саме те, що обвинувачена раніше не судима, на спеціальних обліках не перебуває, на утриманні має неполітню дитину, працевлаштована, де позитивно характеризується, за місцем проживання має задовольні характеристики. Обставин, зщо пом`якшують покарання судом не встановлено. Обставинами, що у відповідності до ст. 67 КК України, обтяжують покарання суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину з використаннім умов воєнного стану, вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.

З урахуванням зазначеного, суд зробив висновок про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді 9 років позбавлення волі.

Проте, такі висновки місцевого суду колегія суддів вважає передчасними.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення злочину з використанням умов воєнного або надзвичайного стану, інших надзвичайних подій.

Як вбачається з вироку, окірм іншого, суд визнав обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_11 вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Проте, колегія суддів вважає таке рішення суду першої інстанції необгрунтованим, оскільки мотиви визнання обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої - вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, у вироку суду не зазначені.

При цьому, матеріалами кримінального провадження не підтверджується наявність саме цієї обставини, у зв`язку з чим, колегія суддів приходить до переконання, що обставина, що обтяжує покарання ОСОБА_7 - вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, як безпідставна, підлягає виключенню з мотивувальної частини вироку суду.

Також, колегія суддів погоджується з доводами захисника про наявність підстав для призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Виходячи зі змісту ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе лише в тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання, передбаченого санкцією статті Особливої частини КК України, було б явно недоцільним.

З наявних в матеріалах кримінального провадження даних, які характеризують особу обвинуваченої, доводів апеляційних скарг, а також фактичних обставин справи, колегією суддів встановлено ряд обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та надають законні підстави для застосування положень ст.69 КК України при призначенні обвинуваченій ОСОБА_7 покарання.

Так, колегія суддів враховує, що обвинувачена ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції щиро розкаялась у скоєному, зазначила про те, що протягом тривалого спільного проживання з потерпілим потерпала від фізичного та морального знущання, дані про її особу, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, офіційно працевлаштована, де позитивно характеризується, має на утриманні доньку 2005 року народження, на спеціальних обліках не перебуває. При цьому, колегія суддів враховує також і те, що обвинувачена намагалась надати потерпілому першу допомогу, а також викликала швидку.

Окрім того, заслуговує на увагу також і доводи потерпілої ОСОБА_9 , про те, що потерпілий постійно пиячив, знущався над ОСОБА_7 , бив її.

Враховуючи вищеперелічені обставини, які, на переконання колегії суддів, пом`якшують покарання та істотно знижують суспільну небезпечність вчиненого ОСОБА_7 злочину, колегія суддів приходить до висновку, що останній слід пом`якшити покарання, та із застосуванням положень ст.69 КК, призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 121 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нею нових злочинів, а також домірне скоєному.

Разом з тим, доводи захисника про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, колегія суддів вважає неспроможними.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу потерпілої слід залишити без задоволення, апеляційну скаргу захисника задвольнити частково, вирок Володарського районного суду Київської області змінити в частині призначеного покарання, а також, виключити з мотивувальної частини вироку посилання на обставину, що обтяжує покарання обвинуваченої, а саме вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу потерпілої - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника зі змінами - задовольнити частково.

Вирок Володарського районного суду Київської області від 17 листопада 2023 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України - змінити в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Виключити з мотивувальної частини вироку суду посилання на обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_7 - вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухваламоже бути оскарженав касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: