Справа № 638/4964/24
Провадження № 1-кс/638/1278/24
УХВАЛА

Іменем України

25 березня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання слідчого СВ Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова про арешт майна по кримінальному провадженню №0000331 від 05.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, яке було вилучене у ОСОБА_5 , який був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, під час особистого обшуку останнього, а саме: мобільний телефон золотистого кольору торговельної марки «MEIZU» MEID: НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що у провадженні СВ Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000331 від 05 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 т. 307 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що до чергової частини ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, надійшов рапорт ст. О/у ОСОБА_6 по те, що невстановлена особа на ім`я ОСОБА_7 здійснює збут наркотичних речовин «солі» на території Південного вокзалу ст. Харків-Пасажирський.

07.02.2024 у якості свідка був допитаний ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий повідомив, що він дізнався про те, як особа ім`я « ОСОБА_9 », збуває наркотичний засіб «сіль-PVP», на території Холодногірського району м. Харкова та інших його адміністративних одиницях, також він останній раз бачив, як « ОСОБА_9 » збував наркотичні речовини на території Південного Вокзалу м. Харкова.

20.03.2024 о 18 год. 57 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був затриманий в порядку ст. 208 КПК України співробітниками поліції Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області. Під час особистого обшуку затриманого в останнього було виявлено та вилучено: мобільний телефон в корпусі золотистого кольору торгівельної марки «MEIZU» MEID: НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , поміщений до спеціалізованого сейф пакету з номером PSP 2046611 та опечатано.

Виходячи з цього, з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування, а також подальшого проведення необхідних слідчих дій під час досудового розслідування на теперішній час виникла необхідність накладення арешту на вилучено майно.

Слідчий в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату час та місце розгляду справи.

Власник майна в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату час та місце розгляду справи.

Згідно з ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У зв`язку з неявкою учасників справи відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи, дійшов наступного висновку.

05.02.2024 року слідчим СВ ХРУП № З ГУНП в Харківській області було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000331 попередньою кваліфікацією ч. 2 ст. 307 КК України.

Слідчий СВ ХРУП № 3 ГУ Національної поліції в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_10 провів затримання ОСОБА_5 , про що було складено протокол затримання особи, підозрюваної особи у вчиненні злочину від 20.03.2024 року, відповідно до якого у затриманого в кишені було виявлено та вилучено мобільний телефон марки мобільний телефон золотистого кольору торговельної марки «MEIZU» MEID: НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 .

21.03.2024 року відповідно до постанови слідчого СВ ХРУП № 3 ГУ Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_10 мобільний телефон марки «MEIZU» MEID: НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , визнано речовими доказами.

Відповідно до положень статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу.

Згідно ч. 11 ст.170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України , заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Після з`ясування обставин, які підтверджені відповідними доказами, слідчий суддя дійшов висновку про доведення слідчим того, що зазначене в клопотанні майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України

Вимоги клопотання, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 174, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова про арешт майна по кримінальному провадженню №0000331 від 05.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на виявлене та вилучене під час затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протокол затримання від 20.03.2024 року, майно:мобільний телефон марки «MEIZU» MEID: НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , який поміщений до сейф пакету №PSP 204661 та належить ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1