Справа № 130/743/24
Провадження №11-кп/801/680/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000115 від 23.02.2024,

за апеляційною скаргою прокурора Жмеринської оружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_7 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28 березня 2024 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Слобода Межирівська, Жмеринського району, Вінницької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно технічною освітою, офіційно непрацевлаштованого, неодруженого, військовозобов`язаного, раніше судимого25.05.2022 вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

За ч.1 ст.71 КК України до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25 травня 2022 року, призначивши остаточне покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі строком на 5 (років) років 5 (п`ять) місяців.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 ухвалено відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешу ОСОБА_8 до набрання вироком чинності залишено без змін.

Речовий доказ: книгу жовтого кольору із надписом «Чему на самом деле учит біблія», котра зберігаються в кімнаті речових доказів Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ухвалено повернути потерпілій ОСОБА_9 попередньо знявши накладений арешт ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 27.02.2024.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_8 у виді цілодобового домашнього арешту продовжено на один місяць, тобто до 03 червня 2024 року включно.

Згідно з вироком ОСОБА_8 , маючи не зняту та не погашену судимість за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25.05.2022 за ч. 2 ст. 185 КК України вчинив новий умисний злочин проти власності.

Так, 21.02.2024 близько 11:00 год. ОСОБА_8 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_10 перебували за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_9 та вживали алкогольні напої. В ході вживання алкогольних напоїв ОСОБА_8 вирішив вчинити крадіжку грошових коштів, що належать ОСОБА_9 , оскільки достовірно знав, що остання зберігає їх в одній із кімнат домоволодіння. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 обстеживши вітальну кімнату домоволодіння, виявив в книжці, яка знаходилась в серванті, грошові кошти у сумі 3500 гривень купюрами номіналом по 500 гривень.

Далі, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, повторно, з метою власного незаконного збагачення, з корисливих спонукань, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в період дії воєнного стану в України, воєнного стану в Україні (введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, востаннє продовженого Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 05.02.2024 № 49/2024, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3564-ІХ від 06.02.2024), ОСОБА_8 , шляхом вільного доступу вчинив крадіжку вказаних грошових коштів на загальну суму 3500 гривень.

В подальшому, ОСОБА_8 , разом із викраденими грошовими коштами залишив місце вчинення злочину, та розпорядився ними на власний розсуд, тим самим завдав потерпілій ОСОБА_9 майнової шкоди на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_8 , будучи допитаним під час судового розгляду, в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, який передбачений ч.4 ст.185 КК України і викладений в обвинувальному акті від 05.02.2024, щиро розкаявся, просив його суворо не карати. Суду показав, що злочин вчинив за обставин, викладених вище, а саме 21.02.2024 біля 11:00 год. він разом зі своєю матір`ю ОСОБА_10 перебували в АДРЕСА_2 де проживає ОСОБА_9 та вживали алкогольні напої. В ході вживання алкогольних напоїв у нього виник умисел на крадіжку грошей що належали ОСОБА_11 , оскільки достовірно знав, що остання зберігає їх в одній із кімнат домоволодіння. Далі в той момент коли ніхто не бачив ОСОБА_8 обстеживши вітальну кімнату та виявив в книжці, яка знаходилась в серванті, грошові кошти у сумі 3500 гривень купюрами номіналом по 500 гривень. В подальшому викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд. Виявляє жаль з приводу вчиненого ним злочину, просив вибачення у потерпілої запевнив суд, що готовий нести покарання за вчинений злочин і в подальшому не вчинятиме кримінальних правопорушень.

Потерпіла ОСОБА_9 до проведення підготовчого судового засідання подала заяву, згідно якої просила підготовче судове засідання та судове засідання проводити у її відсутність, тому як участі приймати не бажає. Претензій до обвинуваченого не має тому як шкода їй відшкодована. З приводу міри покарання обвинуваченого покладалася на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_8 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, який передбачений ч.4 ст.185 КК України і викладений в обвинувальному акті від 05.02.2024, та беручи до уваги думки прокурора ОСОБА_12 , потерпілої ОСОБА_9 , викладену в письмовій заяві поданій до суду, обвинуваченого ОСОБА_8 , за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 суд першої інстанції кваліфікував за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про зміну вироку в частині визначення початку строку відбування покарання та зарахування строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту в строк покарання через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при визначенні початку строку відбування покарання суд не врахував, що на момент ухвалення вироку обвинувачений ОСОБА_8 не перебував під вартою, через що в даному випадку початок строку відбування покарання необхідно рахувати з дня його затримання на виконання вироку, а не з моменту приведення вироку до виконання.

Окрім того, апелянт зазначає, що до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, строк якого підлягає зарахуванню в строк відбування покарання за правилами, передбаченими ч.7 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 3342-IX від 23.08.2023), однак судом першої інстанції вказаний строк не було зараховано.

Позиції учасників судового розгляду

Прокурор ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу прокурора з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, не заперечував щодо проведення судового розгляду у відсутність обвинуваченого та потерпілої.

Обвинувачений ОСОБА_8 та потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином про час та місце судового розгляду, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, оскільки в останній не ставиться питання про погіршення процесуального становища обвинуваченого.

Мотиви і висновки суду

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з вироку, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про допущені місцевим судом порушення закону про кримінальну відповідальність, то апеляційний суд зазначає наступне.

За змістом п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України в резолютивній частині обвинувального вироку суд має зазначити, з-поміж іншого, рішення про початок строку відбування покарання.

Правильне визначення такого строку необхідне для точного виконання вимог закону про зміст резолютивної частини обвинувального вироку, яка повинна бути викладена чітко та ясно, щоб при виконанні вироку не виникало сумнівів щодо виду та розміру покарання, призначеного судом, та змісту інших рішень, викладених у цій частині вироку (п. 24 Постанови Пленуму ВСУ від 29.06.1990 № 5 «Про виконання судами України законодавства і Постанов Пленуму ВСУ з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» та п. 29 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2023 «Про практику призначення судами кримінального покарання»).

Так, відповідно до ст. 4 КВК України підставою виконання і відбування покарання є вирок суду, який набрав законної сили.

Згідно зі ст. 535 КПК України судове рішення, що набрало законної сили, звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Звернення судового рішення до виконання це діяльність суду, яка полягає у видачі розпорядження про виконання судового рішення, що набрало законної сили, для того, щоб довести до відома уповноважених органів, яке саме рішення і які його положення підлягають виконанню.

Частиною першою статті 87 КВК України визначено, що особи, засуджені до позбавлення волі, направляються для відбування покарання не раніше спливу триденного та не пізніше десятиденного строку з дня набрання вироком законної сили або з дня надходження із суду розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили.

Системний аналіз зазначених норм вказує на те, що початок строку відбування покарання для осіб, засуджених до позбавлення волі та до яких не застосовано попереднє ув`язнення, як запобіжний захід, необхідно відраховувати з дня затримання уповноваженим органом на виконання вироку, який набрав законної сили, що у даному випадку не було дотримано судом першої інстанції.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що стосовно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Зазначення в резолютивній частині оскаржуваного вироку про початок відбування строку покарання з моменту приведення вироку до виконання є неправильним, оскільки орган поліції спочатку повинен затримати засудженого, стосовно якого вирок набрав законної сили і забезпечити подальше доправлення для виконання вироку. Таким чином, початок строку відбування покарання в даному провадженні необхідно визначати з моменту затримання особи на виконання вироку суду.

Окрім цього, апеляційний суд зазначає, що Законом України № 3342-IX від 23.08.2023 внесено доповнення до КК України до правил складання покарань та зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання. Так, ст.72 КК України доповнено частиною сьомою, яка вказує, що домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05.03.2024 стосовно ОСОБА_8 , який на той час був підозрюваним, обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, тобто до 03.05.2024 включно. Оскаржуваним вироком обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили продовжено запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на один місяць, тобто до 03 червня 2024 року включно. Разом з тим, Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області, ухвалюючи вирок стосовно ОСОБА_8 , у резолютивній частині не зазначив про зарахування в строк відбування покарання строк перебування обвинуваченого під цілодобовим домашнім арештом за правилами ч.7 ст.72 КК України, чим допустив неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, а саме п. 4 ч.1 ст. 409 КПК України, що також є підставою для зміни оскаржуваного вироку.

Підсумовуючи викладене вище, апеляційний суд дійшов до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими, а тому вона підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 419, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Жмеринської оружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28 березня 2024 року стосовно ОСОБА_8 за ч.4 ст.185 КК України - змінити в частині зарахування строку цілодобового домашнього арешту в строк призначеного покарання та в частині початку строку відбування покарання.

У резолютивній частині вироку зазначити, що згідно з ч.7 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 цілодобовий домашній арешт у строк покарання з співвідношення три дні цілодобового домашнього арешту відповідає одному дню позбавлення волі з 05.03.2024 по день набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту його затримання на виконання вироку, що набрав законної сили.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4