ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000026 від 13.02.2024 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого начальником відділу збуту ФОП ОСОБА_6 , не одруженого, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.305 КК України,

ВСТАНОВИВ

Обвинувачений ОСОБА_4 , 12 лютого 2024 року о 23 год. 27 хв., слідуючи з України до Республіки Польща в якості водія автомобіля марки «JEEP» моделі «GRAND CHEROKEE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , смугою руху «зелений коридор» митного поста «Устилуг» Волинської митниці, що знаходиться на території м. Устилуг Устилузької міської територіальної громади Володимирського району Волинської області, намагався незаконно, з приховуванням від митного контролю, способом, що утруднював виявлення, перемістити через митний кордон України, придбаний ним за невстановлених обставин для особистого вживання, особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс загальною вагою 0,6207 грама, попередньо помістивши його до 2 (двох) пакетів, які у свою чергу, з метою утруднення їх виявлення під час проходження митного контролю, приховав у металевій банці з-під енергетичного напою «Non Stop» об`ємом 250 мл., що знаходилась у салоні вказаного транспортного засобу в підстаканнику для напоїв, що розміщений між двома передніми сидіннями.

Діючи у такий спосіб, не повідомивши інспекторам Волинської митниці про наявність у нього наркотичного засобу під час усного опитування, ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки указаний наркотичний засіб був виявлений інспектором Волинської митниці та вилучений слідчим УСБУ у Волинській області в ході огляду місця події.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів» від 06.05.2000 №770; таблиці І списку №1, канабіс віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на контрабанду особливо небезпечного наркотичного засобу, тобто спробі його переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України.

26 березня 2024 року між прокурором Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , в порядку передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з угодою ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.305 КК України.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме за ч.2 ст.15, ч.2 ст.305 КК України, із застосуванням ч.ч.1,2 ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 1765 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 30 005,00 грн, без конфіскації майна. При визначенні покарання сторонами були враховані обставини провадження, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який працює, позитивно характеризується за місцем роботи, має на утриманні матір пенсійного віку, є волонтером, раніше не судимий, а також наявність обставин, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, зокрема щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність тяжких наслідків.

Крім того, в угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з такого.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема затвердити угоду.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладенні вказаної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні також просили вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.305 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винуватим, згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином, від якого потерпілих нема.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст.474 ч.4 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.2 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Враховуючи викладене, те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди та призначення ОСОБА_4 покарання, узгодженого сторонами угоди.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_4 кримінального правопорушення, обставини справи, обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання, дані, що характеризують обвинуваченого.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, працює, позитивно характеризується за місцем роботи, має на утриманні матір пенсійного віку, є волонтером, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Як обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд, відповідно до ч.1 ст.66 КК України, визнає його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

На думку суду такими обставинами є відсутність тяжких наслідків, позитивна характеристика обвинуваченого, відсутність у нього судимостей, перебування на утриманні обвинуваченого матері пенсійного віку, волонтерська діяльність.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Вищенаведені обставини та дані про особу обвинуваченого суд вважає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і впливають на пом`якшення покарання, при цьому враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, думку сторін угоди, суд вважає можливим при призначенні покарання обвинуваченому за ч.2 ст.15, ч.2 ст.305 КК України, застосувати вимоги ст. 69 КК України, призначивши обвинуваченому більш м`який вид основного покарання, не зазначений у санкції ч. 2 ст. 305 КК України, у виді штрафу в розмірі 1765 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 30 005,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст.69 КК України, суд вважає можливим не призначати ОСОБА_4 додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке передбачене санкцією ч.2 ст.305 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 зазначене вище покарання суд виходить з того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, таким, що відповідатиме особі обвинуваченого, є справедливим і достатнім для досягнення, передбачених ч. 2 ст. 50 КК України меті покарання та відповідатиме принципу верховенства права, закріпленого ст. 8 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Відповідно до ст.124 КПК України, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи матеріалів, речовин та виробів від 20.02.2024 №СЕ-19/103-24/2130-НЗПРАП у розмірі 2650,48 грн.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.02.2024, слід скасувати.

Питання про речові докази підлягає вирішенню судом відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 26 березня 2024 року між прокурором Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000026 від 13.02.2024.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.305 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 1765 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 30 005,00 (тридцять тисяч п`ять) гривень, без конфіскації майна.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи матеріалів, речовин та виробів від 20.02.2024 №СЕ-19/103-24/2130-НЗПРАП у розмірі 2650,48 грн.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.02.2024 - скасувати.

Речові докази по справі:

- акт огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу

№ UA 205110/2024/000879, контрольний талон для проходження по «червоному коридору» серії НОМЕР_2 , контрольний талон для проходження по «зеленому коридору» - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий на ім`я ОСОБА_7 , серії НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 на автомобіль марки «JEEP» моделі «GRAND CHEROKEE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , які зберігаються в індивідуальному сейфі слідчого повернути за належністю ОСОБА_4 ;

- транспортний засіб марки «JEEP» моделі «GRAND CHEROKEE», номерний знак НОМЕР_1 , який зберігається на території УСБУ у Волинській області - повернути за належністю ОСОБА_4 ;

- жерстяну банку з-під енергетичного напою «Non Stop» об`ємом 250мл., речовини (за виключенням речовин, використаних у процесі проведення дослідження), які містять у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою 0,3190 г, та 0,3017 г відповідно, 2 (два) пакети та первинні упаковки, які зберігаються в камері зберігання наркотичних засобів слідчого відділу УСБУ у Волинській області знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1