ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/1192/24 Номер провадження 11-сс/814/361/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Глобинського районного суду Полтавської області від 01 травня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини.

Ухвалою слідчого судді у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000131 від 24.04.2024 за ч. 1 ст. 249 КК України, задоволено клопотання дізнавача СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 , та накладено арешт на майно вилучене 24.04.2024 під час огляду у с. Проценки Кременчуцького району, Полтавської області, а саме на автомобільній дорозі Н08, за координатами (49.5034357, 32.8403181), а саме: транспортний засіб автомобіль марки «VOLKSWAGEN» модель «TRANSPORTER» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , шляхом заборони відчуження власнику чи іншим особам зазначеного автомобілю без залишення на майданчику вилучених транспортних засобів ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП з Полтавській області, шляхом передачі власнику на відповідальне зберігання.

Накладено арешт та дозволено реалізацію головному державному інспектору Полтавського рибоохоронного патруля ОСОБА_8 , рибу породи синець - 21 одиниця, лящ - 20 одиниць, карась сріблястий - 9 одиниць, плоскирка - 1 одиниця.

Кошти від реалізації встановлено перерахувати на депозитний рахунок ГУНП в Полтавській області.

Мотивуючи рішення щодо задоволення клопотання, слідчий суддя послався на те, що вилучене під час огляду 24.04.2024 майно відповідає критеріям, зазначеним у п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, може мати значення речових доказів у кримінальному провадженні та підлягатидослідженню, а тому прийшов до висновку, що незастосування арешту може призвести до його втрати чи пошкодження. Слідчим доведено наявність обставин, викладених в ч. 11 ст. 170 КПК України.

Крім того, слідчим суддею враховано швидкість псування вилученої під час огляду місця події 24.04.2024 риби, у зв`язку з чим прийшов до висновку про можливість дозволити її реалізацію головному державному інспектору Полтавського рибоохоронного патруля ОСОБА_8 , кошти від реалізації перерахувати на депозитний рахунок ГУНП в Полтавській області.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка її подала.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати в частині накладення арешту на автомобіль марки VOLKSWAGEN «TRANSPORTER» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , в іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що особою якою було подано клопотання не було доведено необхідність накладення арешту на автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.н.з. НОМЕР_1 , а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України.

Вказує, що в своїй ухвалі слідчий суддя не вмотивував необхідність накладення арешту та ним було залишено поза увагою та не надано оцінки тому, що на а.с. 16 мається постанова дізнавача від 24.04.2024 про визнання речових доказів та приєднання до матеріалів провадження, згідно якої в п. 4 зазначено, що автомобіль необхідно повернути власнику.

Зазначає, що рибацькі сітки, які були визнані речовими доказами згідно п. 1. Постанови від 24.04.2024, з незрозумілих причин чомусь у клопотанні про накладення арешту зазначені не були, що є не логічним. Вказує, що у даному провадженні реальним речовим доказом являються сітки і риба, а не автомобіль який не містить ніяких слідів злочину і не може бути об`єктом спеціальної конфіскації.

Крім того зазначає, що підозри її брату ОСОБА_9 чи іншим особам не оголошено, а диспозиція ч. 1 ст. 249 КК України визначає обов`язковою обставиною наявність істотної шкоди, яку 51 рибина не становить.

Також вказує, що в порушення вимог ч. 6 ст. 173 КПК України, ухвалу про накладення арешту було постановлено вже після спливу визначених законодавцем сімдесяти двох годин з дня надходження клопотання до суду.

Вважає, що в рамках даного кримінального провадження відсутні будь-які правові підстави для накладення арешту на автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.н.з. НОМЕР_1 , який не має жодного відношення до доказування наявності чи відсутності складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, і яке вона на законних підставах використовує у своїй правомірній господарській діяльності.

Позиції інших учасників судового провадження.

Учасники судового провадження до судуд апеляційної інстанції не з`явилися, звернулися із заявами про розгляд скарги у їхню відсутність.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки в апеляційній скарзі ухвала слідчого судді оспорюється в частині накладенні арешту на автомобіль марки «VOLKSWAGEN» модель «TRANSPORTER» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , в іншій частині колегія суддів ухвалу слідчого судді не переглядає.

В силу ч. 2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, стаття 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, у якій наведено визначення речових доказів, якими є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На думку колегії суддів, слідчим суддею при винесенні рішення про задоволення клопотання слідчого, належним чином враховано положення вищевказаних статей.

Як слідує з наданих матеріалів, у провадженні сектору дізнання ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000131 від 24.04.2024, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.04.2024 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 24.04.2024 о 09:19 за адресою: с. Проценки Кременчуцький район Полтавська область працівниками патрульної поліції було зупинено автомобіль марки "Фольцваген Транспортер" чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в кузові якого було виявлено сітки та свіжовиловлену рибу.

24.04.2024 сектором дізнання відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000131. Попередня правова кваліфікація ч. 1 ст. 249 КК України.

24.04.2024 проведено огляд місця події за адресою: с. Проценки, Кременчуцького району, Полтавської області, а саме на автомобільній дорозі Н08, за координатами (49.5034357, НОМЕР_2 ), де за даним місцем було виявлено та вилучено транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN» модель «TRANSPORTER» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 в ході огляду якого в багажному відділенні було виявлено та вилучено незаконне знаряддя лову три сітки з параметрами: довжина 50 м, висота 1,8 м, вічко 45х45 мм, свіжовиловлену рибу: синець 21 одиниця, лящ 20 одиниць, карась сріблястий - 9 одиниць, плоскирка - 1 одиниця, автомобіль марки «VOLKSWAGEN» модель «TRANSPORTER» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .

Після проведення огляду автомобіль було поміщено на територію ВП №1 КРУП ГУНП в Полтавській області за адресою м. Глобине вул. Центральна, 189, Кременчуцького району, Полтавської області.

24.04.2024 рішенням дізнавача СД ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 вилучене в ході огляду майно визнано та залучено до кримінального провадження в якості речових доказів.

Так в клопотанні, як на мету накладення арешту, зокрема на автомобіль марки «VOLKSWAGEN» модель «TRANSPORTER» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , слідчий послався на необхідність збереження речових доказів.

При цьому, слідчий суддя накладаючи арешт на автомобіль та обираючи спосіб обтяження, врахував розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для законного володільця транспортного засобу.

З наданих матеріалів вбачається, що автомобіль марки «VOLKSWAGEN» модель «TRANSPORTER» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 використовувався для перевезення незаконно виловленої риби, а також незаконного знаряддя лову, які перебували у його багажному відділенні, а отже вказаний автомобіль відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, оскільки може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На переконання колегії суддів, накладення арешту на вказаний автомобіль, шляхом заборони його відчуження, без позбавлення можливості користуватися ним, з подальшою передачею власнику на відповідальне зберігання, буде відповідати завданням кримінального провадження, та не є неспівмірним обмеженням права власності.

Той факт, що у кримінальному провадженні не повідомлено жодній особі про підозру, не впливає на можливість накладення арешту на вказаний автомобіль, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, що має місце у даному випадку.

З приводу не встановлення істотної шкоди, що передбачена диспозицією ч. 1 ст. 249 КК України, слід звернути увагу, що досудове розслідування триває та така шкода може бути встановлена шляхом проведення необхідних експертиз та на даній стадії досудового розслідування, накладення арешту у найменш обтяжливий спосіб, сприятиме його дієвості та оперативності.

Аналізуючи доводи апелянта про порушення слідчим суддею строку розгляду клопотання, визначеного ч.6 ст.173 КПК України, колегія суддів вважає, що перевірка в цій частині має бути проведена в системному взаємозв`язку з вимогами щодо розумності строків виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень, передбаченими ст. 28 КПК України. Матеріали провадження свідчать, що розгляд клопотання дізнавача було призначено у найкоротший строк із забезпеченням прав та інтересів власника майна, зокрема з наданням власнику майна та його представнику можливості брати участь в розгляді клопотання дізнавача та надавати свої заперечення безпосередньо в судовому засіданні. За таких обставин, з урахуванням положень ст. 28 КПК України, колегія вважає, що слідчим суддею було дотримано розумні строки розгляду клопотання дізнавача про арешт майна, що не призвело до істотного порушення вимог процесуального закону.

З огляду на викладене, рішення слідчого судді є законним та вмотивованим, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Глобинського районного суду Полтавської області від 01 травня 2024 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4