Провадження № 1-кп/679/5/2024
Справа № 679/326/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин кримінальне провадження №0000260 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нетішин Хмельницької області, українця, громадянина України, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, військовослужбовця Національної Гвардії України, старшого контролера ІНФОРМАЦІЯ_5 військової частини НОМЕР_1 , прапорщика, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_6 , у порушення вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», п. 10.1, 11.1, 11.4, 16.13, лінії горизонтальної розмітки 1.1 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, будучи військовослужбовцем Національної Гвардії України та працівником правоохоронного органу, діючи із злочинною самовпевненістю, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, 16 вересня 2019 року близько 15 години 30 хвилин на ділянці автодороги Н-25 «Городище - Рівне - Старокостянтинів», яка в межах міста Нетішин, Хмельницької області на перехресті вулиці Енергетиків та Солов`євської, керуючи автомобілем «Renault Scenic», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись в напрямку міста Нетішин зі сторони села Старий Кривин та здійснюючи поворот ліворуч, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, не надав перевагу транспортному засобу, що рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем «Opel Astra», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Opel Astra», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, закритої тупої травми грудної клітки з множинними переломами ребер обох половин грудної клітки, (1-9 справа, 1-7 зліва), правобічного пневмогемотораксу, лівобічного гемотораксу, підшкірної міжм`язевої емфіземи м`яких тканин грудної клітки, контузії (забою) обох легень, переломів правої ключиці, перелому 10-го грудного хребця, крайового перелому 1 -го куприкового хребця, перелому лонної та сідничної кісток таза справа, багатоуламкового внугрішньосуглобового перелому справа, багатоуламкового внугрішньосуглобового перелому правої верлюгової западини з центральним вивихом голівки правої стегнової кістки та післятравматичного невриту сідничного нерва справа, відкритого уламкового перелому верхньої третини діафізу лівої стегнової кістки зі зміщенням та раною на поверхні лівого стегна, що супроводжувались травматичним шоком, які в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 знаходиться у прямому причинному зв`язку із скоєнням порожньо-транспортної пригоди та наслідками у вигляді заподіяних потерпілій ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав. Показав, що керує транспортними засобами із 2007 року. У його власності дійсно перебуває автомобіль «Renault Scenic». 16 вересня 2019 року він керував автомобілем «Renault Scenic» та рухався зі сторони села Старий Кривин у напрямку міста Нетішин. Видимість була нормальною, погода ясною, опадів не було. Його автомобіль перебував у технічно-справному стані, оскільки він його обслуговував на СТО. Гальмівна, рульова та інші системи автомобілю були справними. За кермом перебував він, а на передньому пасажирському сидінні поряд сидів його тесть ОСОБА_10 .. Під`їжджаючи до повороту ліворуч на місто Нетішин він помітив автомобіль, який їхав у зустрічному йому напрямку. Поряд із цим, оскільки дуже часто їздить цією дорогою вирішив, що встигне здійснити маневр повороту ліворуч із перетинанням зустрічної смуги руху до проїзду цього авто. Він показав покажчик лівого повороту, враховуючи що ширина дороги надавала йому можливість рухатися швидше, а тому він прискорився та здійснював маневр повороту ліворуч на швидкості 60-70 км/год. Однак, автомобіль «Opel Astra», який рухався у зустрічному напрямку змінив напрямок руху змістившись ближче до узбіччя та збільшив свою швидкість, внаслідок чого, на його думку, вони не роз`їхалися, а відбулося зіткнення транспортних засобів. Перед здійсненням повороту ліворуч зустрічний транспортний засіб «Opel Astra» була десь за 100 метрів. На його думку зустрічний автомобіль рухався зі швидкістю 80-90 км/год. Він вважає, що якби водій автомобілю «Opel Astra» загальмував, то зіткнення не відбулося. Він особисто засобів для екстреного гальмування не вживав, а навпаки натиснув на газ. Зіткнення відбулося правою передньою частиною його автомобілю, судячи із пошкоджень. Йому відомо, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження потерпіла ОСОБА_4 , також його тесть отримав легкі тілесні ушкодження. Він розуміє, що згідно Правил дорожнього руху зобов`язаний був надати перевагу в руху зустрічному транспортному засобу, однак вважає що водій автомобіля «Opel Astra» також винуватий у ДТП.

Шкодує, що проявив неуважність та вчинив дане правопорушення. Просить вибачення у потерпілої.

Вказав, що визнає заявлений потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов та підтримав заяву про затвердження мирової угоди щодо такого позову.

Допитана потерпіла ОСОБА_4 показала, що 16 вересня 2019 року їхала із м. Львова автомобілем «Opel Astra», як пасажирка на передньому пасажирському сидінні. Із водієм ОСОБА_9 їхала вперше. Він їхав машиною до м. Шепетівка, а тому вирішила скористатися його послугами. У неї був багаж у картонних коробках, які вони розмістили у салоні автомобілю на задніх пасажирських сидіннях, оскільки інших пасажирів не було. Поблизу міста Нетішин водій ОСОБА_9 їхав приблизно із швидкістю 70 км/год. Зіткнення транспортних засобів відбулося миттєво на їхній смузі руху. Вона має водійський стаж, та вважає що водій ОСОБА_9 швидкість не перевищував та Правила дорожнього руху не порушував. Вона не пам`ятає моменту зміни напрямку руху та виїзду на їхню смугу руху автомобілю «Renault Scenic», оскільки тоді відвернулася та не звертала уваги на дорогу. Також, не пригадує чи була пристебнута ременем безпеки. Вважає, що у дорожньо-транспортній пригоді винен ОСОБА_6 , який не надав переваги в руху зустрічного транспортного засобу. Після ДТП вона втратила свідомість та тривалий час лікувалася у Рівненські обласній лікарні, а потім за місцем проживання, не могла нормально ходити, понесла дуже великі витрати на лікування. Обвинувачений ОСОБА_6 відшкодував їй 130000,00 грн. понесених витрат на лікування та 73000,00 грн. моральної шкоди. Разом з тим, вони з обвинуваченим уклали мирову угоду, згідно умов якої останній зобов`язався відшкодувати їй ще 400000 грн. моральної шкоди.

При призначені міри покарання просила суд не застосовувати покарання пов`язане з позбавленням волі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що 16 вересня 2019 року рухався автомобілем «Opel Astra» із м. Львів до м. Шепетівка та перевозив пасажирку ОСОБА_4 , яка сиділа на передньому пасажирському сидінні, інших пасажирів не було, на задніх сидіннях його автомобілю він розмістив багаж пасажирки, який містився у картонних коробках. Видимість була нормальною, погода ясною, видимість нормальною. Він рухався зі швидкістю 70 км/год. зі сторони м. Рівне в напрямку міста Шепетівка. Під час руху він почував себе добре, алкогольні напої не вживав. Його автомобіль був технічно справному стані. Гальмівна та рульова системи були справні. Біля повороту на місто Нетішин раптово на його смугу руху виїхав автомобіль «Renault Scenic», після чого миттєво відбулося зіткнення. Чи був ввімкнений водієм автомобілю «Renault Scenic» покажчик повороту він не пригадує. На зустрічну смугу він не виїжджав та напрямок руху до зіткнення не змінював. Його водійський стаж 2 роки. Він не пригадує чи була пристебнута ременем безпеки пасажирка ОСОБА_4 . Зіткнення відбулося на його смузі руху (не на узбіччі, або поза межами проїжджої частини). Він не встиг зреагувати та загальмувати. Слідова інформація та осип від автомобілів знаходився на його смузі руху. Після зіткнення його автомобіль розвернуло зліва направо, а «Renault Scenic» вилетів на узбіччя. Швидкість автомобілю «Renault Scenic» він не може назвати. Із ним проводився відповідний слідчий експеримент, під час якого він надав слідчому відповідні показання на місці події. Вважає, що причиною дорожньо-транспортної пригоди є виїзд на його смугу руху автомобілю «Renault Scenic», який не надав йому переваги під час руху та створив небезпеку.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_13 показала, що 16 вересня 2019 року їхала власним автомобілем із м. Нетішин до міста Славута , разом із дитиною від стоматолога. Перед виїздом на головну дорогу вона зупинилася біля смуги розгону та вирішила пропустити водія, який рухався із м. Рівного в напрямку м. Шепетівка. Поряд із цим, автомобіль, який рухався із м. Славути здійснив поворот ліворуч в напрямку міста Нетішин, не надавши перевагу руху водію, який їхав по смузі руху із м. Рівного в напрямку м. Славута. Внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода, автомобілі зіткнулися. Машина, яка їхала до м. Нетішин внаслідок зіткнення вилетіла на узбіччя дороги. Після цього, вона вийшла із автомобілю та водій ОСОБА_6 пояснював, що його засліпило, але погода тоді була не дуже сонячна. Наскільки вона пригадує тілесні ушкодження отримала пасажирка автомобілю, який рухався із Рівного, цей автомобіль після зіткнення розвернуло та він стояв на дорозі. В іншому автомобілі у пасажира був розбитий лоб. Швидкість водія, який рухався із Рівного вона сказати не може. На місці події вона перебувала 10 хвилин, після чого приїхали служби, пожежники приїхали першими, потім швидка медична допомога.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_15 показав, що їхав із міста Нетішин у напрямку міста Славута. На головну дорогу він не виїхав, перед ним був ще один автомобіль та він зупинився. Автомобіль, який рухався зі сторони м. Рівне в напрямку м. Славута їхав приблизно зі швидкістю 80 км/год та він його помітив за 300 метрів, оскільки ділянка дороги там рівна та добре проглядається. Дорога зі сторони міста Славута не дуже добре проглядається. Другий автомобіль він не помітив, та коли він саме почав здійснювати поворот ліворуч в напрямку міста Нетішин не бачив. Автомобіль, який їхав зі сторони м. Славута в його поле зору не попадав. Моменту зіткнення не бачив, а вже побачив наслідки, що один автомобіль перебував на узбіччі, а інший на дорозі.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_16 , показав що обіймає посаду командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, де проходить військову службу ОСОБА_6 16 вересня 2019 року йому доповіли, що сталася дорожньо-транспортна пригода поблизу міста Нетішин на виїзді. Про подію повідомив його заступник ОСОБА_17 . Під час приїзду на місце події ОСОБА_6 причиною дорожньо-транспортної пригоди пояснював тим, що він не помітив зустрічного транспорту та його засліпило. Працівники поліції, які були на місці події казали, що винен військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , який не надав переваги у русі для зустрічного транспорту. Він не звернув уваги чи були уламки або проливи пально-мастильних матеріалів. Автомобіль «Renault Scenic» ОСОБА_6 був у кюветі, інший автомобіль «Opel Astra» був на проїжджій частині в напрямку м. Славута. Деякий час він був на місці події, однак після відповідних доповідей поїхав назад у військову частину.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_17 показав, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді заступника командира військової частини з морально-психологічного забезпечення. 16 вересня 2019 року надійшла доповідь, що військовослужбовець їхньої військової частини потратив у дорожньо-транспортну пригоду. Він разом із командиром військової частини ОСОБА_16 прибули на місце події та переконалися, що ОСОБА_6 живий та не перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Через деякий час вони повернулися до військової частини. ОСОБА_6 на місці події казав, що його засліпило під час повороту ліворуч на м. Нетішин. Доповідь про подію йому здійснив начальник комендатури ОСОБА_18 . На місці події були пожежники, поліція, швидка. Після здійснення відповідних доповідей, він залишив місце події разом із командиром.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_18 показав, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Прапорщик ОСОБА_6 являється його підлеглим. Він приїхав на місце події та надавав допомогу щодо виклику представників страхової фірми. Перед виїздом зателефонував командиру частини. На місці події були пожежники, поліція, швидка. Пожежники змивали пально-мастильні матеріали. Працівники поліції на місці події робили якісь заміри. Учасником слідчих дій він не був.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_19 показав, що на час дорожньо-транспортної пригоди обіймав посаду слідчого поліції. У складі слідчо-оперативної групи виїжджав на місце події та проводив огляд місця події. У дорожньо-транспортній пригоді було задіяно два автомобілі. Тілесні ушкодження отримала пасажирка автомобілю «Opel Astra». Коли він приїхав на місце події, то вже стояла машина пожежників та їх команда, а також машина швидкої медичної допомоги. Оскільки пожежники вже змили уламки та осип на узбіччя, відтак він його не фіксував, а зафіксував під час огляду місця події розташування транспортних засобів, місце пошкодження дорожнього покриття, де відбулося зіткнення транспортних засобів та дрібний осип. Ним був складений протокол огляду, поняті вибиралися довільні та були присутні під час проведення замірів та огляду місця події, який підписали разом із схемою. Жодних дописок до протоколу слідчої дії не було, він підписувався разом із схемою на місці події. Автомобіль «Opel Astra» знаходився на проїжджій частині на смузі руху в напрямку міста Славута розверненим вбік, інший автомобіль «Renault Scenic» був на узбіччі. Всі записи ним були здійснені на місці події, там протокол підписали поняті та учасники. Також, у подальшому ним проводилися слідчі експерименти із водіями ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , на його думку причиною ДТП, були дії ОСОБА_6 , який здійснював поворот ліворуч та не пропустив інший транспортний засіб, внаслідок чого створив небезпеку для водія ОСОБА_9 . Потерпілою була пасажирка автомобілю «Opel Astra», яку забрала карета швидкої медичної допомоги. Дрібні уламки були біля автомобіля, решту уламків він не фіксував. Тільки пізніше він взнав, що ОСОБА_6 військовослужбовець та справу необхідно передати за підслідністю до ДБР.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_10 показав, що у вересні 2019 року їхав разом із ОСОБА_6 , який являється його зятем автомобілем «Renault Scenic». Він був на передньому пасажирському сидінні. ОСОБА_6 був за кермом автомобілю. Вони їхали зі сторони села Старий Кривин у напрямку міста Нетішин. Він не дивився на дорогу прямо, оскільки відвернувся та дивився на бензовоз поряд. Моменту зіткнення не бачив. ОСОБА_6 їхав приблизно зі швидкістю 60-70 км/год. Чи гальмував ОСОБА_6 не пригадує. Він відчув як ОСОБА_6 здійснював поворот ліворуч та було зіткнення, однак зустрічного автомобілю він не бачив. Він розбив собі лоба, інших тілесних ушкоджень не було.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_20 , із приводу дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася у вересні 2019 року показав, що їхав у напрямку міста Нетішин зі сторони села Старий Кривин, перед ним їхав автомобіль «Renault Scenic», який не пропустив зустрічну машину та зіткнувся із нею. Він бачив момент зіткнення, стверджує, що автомобіль «Renault Scenic» не зупинився та не дав дорогу зустрічному транспортному засобу. Зіткнення відбулося на зустрічній смузі руху, до місця зіткнення йому було близько 20 метрів, а відтак він добре бачив момент зіткнення. Із якою швидкістю рухалися автомобілі до їх зіткнення назвати не може. Перед зіткненням він особисто пригальмував та прилаштовувався позаду автомобілю «Renault Scenic», приготувавшись для здійснення маневру повороту ліворуч.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_21 , показав що 16 вересня 2019 року у складі пожежної команди, як водій пожежного автомобіля виїжджав на місце дорожньо-транспортної події, яка відбулася на повороті до міста Нетішин за участі автомобілів « Opel Astra » та «Renault Scenic». Під час прибуття на місце події автомобіль «Opel Astra» перебував на проїзній частині розвернутий боком, а інший автомобіль «Renault Scenic» знаходився за межами проїзної частини. Пожежною командою проводилося деблокування потерпілої із автомобілю. Він не пригадує чи була потерпіла пристебнута. Після чого вони залили піноутворювачами автомобіль «Opel Astra». Де відбулося зіткнення він не знає. Також, ними проводилися змиви пально-мастильних матеріалів та уламків із проїжджої частини на узбіччя.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_22 , показав що 16 вересня 2019 року у складі пожежної команди, обіймаючи посаду пожежника-рятувальника ДПРЧ-8 виїжджав на місце дорожньо-транспортної події, яка відбулася на повороті до міста Нетішин за участі автомобілів « Opel Astra » та «Renault Scenic». Під час прибуття на місце події автомобіль «Opel Astra» перебував на проїзній частині розвернутий боком, а інший автомобіль «Renault Scenic» знаходився за межами проїзної частини. Він особисто проводив деблокування потерпілої. Він не пригадує чи була потерпіла пристебнута. Після цього, було проведено гасіння піноутворювачем автомобілю «Opel Astra». Щодо іншого автомобілю жодних дій по ньому не проводилося. Також, проводилися змиви пально-мастильних матеріалів та уламків із проїжджої частини на узбіччя.

Свідки ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , кожен окремо, які входили до пожежної команди та виїжджали на місце дорожньо-транспортної пригоди 16 вересня 2019 року надали аналогічні покази.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_26 повністю підтвердив надані ним висновки. Зазначив, що ним надані достовірні висновки щодо можливого місця зіткнення транспортних засобів на підставі наданих слідчим матеріалів кримінального провадження, зокрема, протоколу огляду місця події від 16 вересня 2019 року, доданої до нього схеми. Він робив висновки лише на підставі наданих йому вихідних даних. Показав, що місце зіткнення транспортних засобів визначалося із вказаних на схемі місця пошкодження дорожнього покриття та дрібного осипу від транспортних засобів. Зазначив, що дрібний осип фар більше може вказати на місце зіткнення транспортних засобів, ніж уламки та проливи пально-мастильних матеріалів, оскільки такі сліди утворюються вже після зіткнення та подальшого руху транспортних засобів. На місце зіткнення може вказати достовірно початок проливу пально-мастильних матеріалів. Вказав, що із матеріалів не вбачається слідів гальмування транспортних засобів. Зазначає, що жодного стороннього вплину на нього сторін кримінального провадження, інших осіб не було, висновок він формував самостійно та був незалежним у своїй діяльності. На запитання сторони захисту експерт ОСОБА_26 вказав, що надати жодні висновки по фотографіях не має можливості.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_27 підтвердив наданим ним висновок інженерної транспортної, транспортно-трасологічної експертизи обставин і механізму дорожньо-транспортних пригоди №10.4/10.1-0385:20 від 03 листопада 2020 року. Вказав, що під час проведення експертизи йому було достатньо вихідних даних для формування висновку. Експертизу проводив відповідно до наданих матеріалів кримінального провадження. Вказав, що із технічної точки зору ДТП трапилася із вини ОСОБА_6 . Висновок наданий ним достовірний, жодного стороннього вплину на нього сторін кримінального провадження, інших осіб не було.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_28 підтвердив наданим ним висновок Вказав, що точне місце зіткнення транспортних засобів не було встановлено, оскільки в огляді місця події не зазначені точні координати цього місця. Поряд із цим, вказує що місце зіткнення могло відбутися на проїжджій частині, де позначено на схемі пошкодження дорожнього покриття. Висновок наданий ним достовірний, жодного стороннього вплину на нього сторін кримінального провадження, інших осіб не було. Поряд із цим, зазначає що за фотокартками сторони захисту не можливо визначити місце зіткнення транспортних засобів. Більш дрібні уламки, які залишаються від пошкоджень (уламки фар, дрібний осип) є інформативнішими для визначення місця зіткнення транспортних засобів, оскільки подальші сліди можуть утворюватися від руху транспортних засобів.

Незалежно від визнання вини, винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, об`єктивно підтверджено письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

Протоколом огляду місця події від 16 вересня 2019 року, схемою до неї, зафіксовано розташування автомобілів «Opel Astra» р.н. НОМЕР_3 , чорного кольору, який був розвернутий на лівій смузі руху та «Renault Scenic» р.н. НОМЕР_2 , який знаходився на узбіччі. Поряд із цим, на проїжджій частині виявлено слід пошкодження дорожнього покриття, слід прямолінійний довжиною 0,4 метра, на відстані 4,2 метри до правого краю проїзної частини. Сліди осипу скла та пластикових уламків довжиною 9,1 метра та шириною 7,2 метра, які розміщуються на правій та лівій смузі для руху транспортних засобів. Виміряні параметри дороги та смуг для руху. Поряд із цим, вказаним протоколом проведено вилучення вищевказаних транспортних засобів.

Т.1 м.д.р. а.с.8-15

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 11 грудня 2019 року із водієм ОСОБА_9 , який зафіксований на відеозапис, останній підтвердив надані ним покази під час досудового розслідування, поряд із цим надав вихідні дані щодо швидкості руху автомобіля, напрямку руху, взаємного розташування, відстані на якій він виявив небезпеку для свого руху.

Т.1 м.д.р. а.с.99-101

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 11 грудня 2019 року із ОСОБА_6 , який зафіксований на відеозапис, останній підтвердив надані ним покази під час досудового розслідування, поряд із цим надав вихідні дані щодо швидкості руху автомобіля, напрямку руху, взаємного розташування, здійснення ним маневру із виїздом на зустрічну смугу руху тощо.

Т.1 м.д.р. а.с.84-86

Згідно висновку судової транспортно-трасологічної експертизи №10.1-0081:20 від 17 березня 2020 року, яка проведена експертом Хмельницького науково-дослідного експертного криміналістичного центру МВС України ОСОБА_26 вбачається, що відповідно до слідової інформації, що зафіксована у наданих на експертизу копіях матеріалів кримінального провадження №0000260, зіткнення автомобілів «Renault Scenic» р.н. НОМЕР_2 та «Opel Astra» р.н. НОМЕР_3 могло відбутися в районі місця розташування сліду пошкодженого дорожнього покриття довжиною 0,4 м, розташованого на відстані 10 м від базової лінії та на відстані 4,2 м до правого краю проїзної частини, на напрямку проїзної частини, призначеної для руху до с. Старий Кривин.

Т.1 м.д.р. а.с.149-169

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи №10.1-0095:20 від 17 березня 2020 року, яка проведена експертом Хмельницького науково-дослідного експертного криміналістичного центру МВС України ОСОБА_26 вбачається, що в заданій дорожній ситуації водій автомобіля «Renault Scenic» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до п. п. 10.1,11.1, 11.4, 16.3 та лінії горизонтальної розмітки 1.1 Правил дорожнього руху України.

В заданій дорожній ситуації водій автомобіля «Opel Astra» р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_9 повинен був діяти відповідно до п. 12.3, 12.6 (ґ) Правил дорожнього руху України.

В заданій дорожній ситуації дії водія автомобіля «Renault Scenic» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_6 не відповідали вимогам п. п. 10.1,11.1, 11.4, 16.3 та лінії горизонтальної розмітки 1.1 Правил дорожнього руху України.

Покази водія автомобіля «Renault Scenic» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_6 , про те що він рухаючись зі швидкістю 60 км/год з моменту виїзду на зустрічну смугу руху до місця зіткнення проїхав 13,8 метра, а в цей час водій автомобіля «Opel Astra» р.н. НОМЕР_3 від місця зіткнення перебував на відстані 98,2 м, рухаючись зі швидкістю 60-70 км/год є неспроможними із технічної точки зору, що вказано у дослідницькій частині висновку.

Т.1 м.д.р. а.с.176-179

Згідно висновку інженерної транспортної, транспортно-трасологічної експертизи обставин і механізму дорожньо-транспортних пригоди №10.4/10.1-0385:20 від 03 листопада 2020 року, проведеної експертом Хмельницького науково-дослідного експертного криміналістичного центру МВС України ОСОБА_27 вбачається, що відповідно до зовнішніх механічних пошкоджень та залишкових деформацій елементів конструкції автомобілів «Opel Astra» н.з НОМЕР_3 та «Renault Scenic» н.з. НОМЕР_2 , які виникли під час розвитку дорожньо-транспортної пригоди і зафіксовані у матеріалах кримінального провадження між автомобілями «Opel Astra» н.з НОМЕР_3 та «Renault Scenic» н.з. НОМЕР_2 відбулось зустрічне перехресне зіткнення, під час якого, в момент первинного контактування автомобілів «Opel Astra» н.з НОМЕР_3 своєю передньою правою частиною контактував з правою передньою частиною автомобіля «Renault Scenic» н.з. НОМЕР_2 .

Дослідження питання стосовно технічної можливості попередження даного зіткнення з боку водія «Renault Scenic» н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6 , який не мав переваги на рух та своїми діями створив небезпеку для руху водія автомобіля «Opel Astra» н.з НОМЕР_3 ОСОБА_9 не проводилось оскільки така можливість з боку водія ОСОБА_6 в даному випадку забезпечувалася виконанням вимог п.п.10.1, 16,13 Правил дорожнього руху України.

При заданих обставинах пригоди та вихідних даних, за умови що розташування автомобіля «Opel Astra» н.з. НОМЕР_3 від місця зіткнення на відстані 13,4 м в момент виникнення водію ОСОБА_9 небезпеки для руху, вказаний водій був позбавлений технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Renault Scenic» н.з. НОМЕР_2 , шляхом своєчасного застосування гальмування, з моменту виникнення йому небезпеки для руху, що вказаний у вихідних даних.

При заданих обставинах пригоди та вихідних даних, з урахуванням результатів вирішення попередніх питань, за умови розташування автомобіля «Opel Astra» н.з. НОМЕР_3 від місця зіткнення на відстані 13,4 м, в момент виникнення водію ОСОБА_9 небезпеки для руху, з технічної точки зору до виникнення даної ДТП, могли привести дії водія автомобіля «Renault Scenic» н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6 , пов`язані зі створенням водію ОСОБА_9 небезпеки для руху, за таких обставин, при яких вказаний водій був позбавлений технічної можливості запобігти скоєнню даної ДТП.

Т.2 м.д.р. а.с.32-37

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи технічного стану транспортного засобу №10.2-0486:19 від 27 лютого 2020 року, проведеної експертом Хмельницького науково-дослідного експертного криміналістичного центру МВС України ОСОБА_29 вбачається, що на момент огляду рульове керування та робоча гальмова система автомобілю «Renault Scenic» д.н.з. НОМЕР_2 перебували у несправному стані, несправність рульового керування та робочої гальмової системи, полягають у механічних пошкодженнях вузлів та деталей досліджуваних систем, носять аварійний характер та їх виникнення пов`язується із дією ударних навантажень, що діяли на елементи конструкції автомобіля в момент ДТП, ознак які б свідчили про непрацездатність вказаних систем до моменту ДТП не виявлено.

Т.1 м.д.р. а.с.51-55

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи технічного стану транспортного засобу №10.2-0483:19 від 26 лютого 2020 року, проведеної експертом Хмельницького науково-дослідного експертного криміналістичного центру МВС України ОСОБА_29 вбачається, що на момент огляду рульове керування та робоча гальмова система автомобілю «Opel Astra» д.н.з. НОМЕР_3 перебували у несправному стані. Виявлені в процесі дослідження несправності досліджуваних систем, носять аварійний характер та їх виникнення пов`язується із дією ударних навантажень, що діяли на елементи конструкції автомобіля в момент розвитку дорожньо-транспортної пригоди.

Т.1 м.д.р. а.с.65-69

Згідно висновку судової транспортно-трасологічної експертизи №10.4-0482:19 від 28 грудня 2019 року, проведеної експертом Хмельницького науково-дослідного експертного криміналістичного центру МВС України ОСОБА_30 останній не дає відповіді на запитання щодо взаємного розташування транспортних засобів та їх розташування відносно елементів дороги на момент первинного контакту при зіткнення, оскільки автомобілі не були надані для дослідження. Поряд із цим, експерт вказує на можливе зіткнення автомобілів в районні розташування сліду пошкодження дорожнього покриття.

Т.1 м.д.р. а.с.106-126

Згідно висновку №8 судово-медичної експертизи від 11 лютого 2020 року вбачається, що у потерпілої ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, закритої тупої травми грудної клітки з множинними переломами ребер обох половин грудної клітки, (1-9 справа, 1-7 зліва), правобічного пневмогемотораксу, лівобічного гемотораксу, підшкірної міжм`язевої емфіземи м`яких тканин грудної клітки, контузії (забою) обох легень, переломів правої ключиці, перелому 10-го грудного хребця, крайового перелому 1-го куприкового хребця, перелому лонної та сідничної кісток таза справа, багатоуламкового внутрішньосуглобового перелому справа, багатоуламкового внутрішньосуглобового перелому правої верлюгової западини з центральним вивихом голівки правої стегнової кістки та післятравматичного невриту сідничного нерва справа, відкритого уламкового перелому верхньої третини діафізу лівої стегнової кістки зі зміщенням та раною на поверхні лівого стегна, що супроводжувались травматичним шоком, які в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення.

Т.1 м.д.р. а.с.137-139

Наведені докази, які є належними, допустимими і достовірними, повністю узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого.

Відповідно до ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Під час судового розгляду стороною захисту надано висновок експерта №307/308/21-26 від 24.05.2023 проведеної на договірних експертом Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_31 .

Даний висновок судом до уваги не береться, оскільки такий висновок робився на підставі фотокарток із місця події, які сторона захисту отримала із підрозділу ДСНС, слідова картина була змінена до здійснення цих фото, оскільки відразу після приїзду на місце події були зроблені змиви пально-мастильних матеріалів та уламків із дороги. Поряд із цим, під час судового засідання допитано ряд свідків, всі стверджують, що зіткнення відбулося на смузі руху для автомобілів у напрямку села Старий Кривин, а не на правому узбіччі по напрямку руху автомобіля «Opel Astra» або ж по вулиці Енергетиків міста Нетішин.

Відповідно до практики, яка сформована Верховним Судом, для кваліфікації дій особи за ст. 286 КК судам слід виходити не лише з висновків експертів, в яких встановлено наявність причинного зв`язку між порушенням водієм правил дорожнього руху та наслідками, що настали, а із сукупності всіх обставин, що належать до предмета доказування з огляду на особливості складу злочину, передбаченого у ст. 286 КК. Так, оцінці підлягає наявність технічної можливості у водія уникнути наслідків злочину та джерело створення аварійної ситуації (постанова Верховного Суду від 24.03.2020 у справі № 130/720/17 провадження № 51-2134км 19).

Розглянувши повно і всебічно кримінальне провадження, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про повну доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні за обставин, викладених у обвинувальному акті в редакції від 04 березня 2021 року, та його умисні дії кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення згідно ст.12 КК України, мотиви і причини його скоєння, наслідки, що настали, дані про особу ОСОБА_6 , а саме: те, що він на «Д» обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно, його сімейний та матеріальний стан, відношення останнього до вчиненого та відшкодування шкоди, яка ним спричинена потерпілій, думку потерпілої, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає часткове відшкодування шкоди.

Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні просив не застосовувати до нього додаткову міру покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки в умовах повномасштабного вторгнення російської федерації, він як військовий повинен бути готовий виконувати свій обов`язок по захисту вітчизни, що не виключає необхідності керувати транспортним засобом.

Санкція ч. 2 ст. 286 КК України в частині, що стосується призначення/непризначення додаткового покарання є альтернативною, тобто, - законодавець дає право суду, з урахуванням обставин справи в кожному конкретному випадку, - призначати чи непризначати додаткове покарання.

Так, суд вважає, що додаткове покарання у виді позбавлення прав керування транспортними засобами в даному випадку не є доцільним, адже на час скоєння злочину обвинувачений ОСОБА_6 не перебував в стані алкогольного сп`яніння, з моменту отримання водійського посвідчення, а саме, - з 2007 року, - жодного разу не притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Окрім того, суд зважає на ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_6 є військовослужбовцем, а тому позбавлення прав керування транспортним засобом обвинуваченого може вплинути на виконання ним своїх професійних обов`язків та на обороноздатність підрозділу де він служить.

Отже, враховуючи ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, відповідно, - раніше не судимий, кримінальне правопорушення тяжкий злочин, - скоїв вперше, злочин скоєно з необережності, потерпіла не має до обвинуваченого претензій, є в наявності обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, при повній відсутності обставин, що обтяжують покарання (кримінальне правопорушення не було скоєне в стані алкогольного сп`яніння), враховуючи позицію потерпілої, то суд вважає, що подальше виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливо здійснити в умовах без ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, тобто із звільненням його від відбування основного покарання з випробуванням із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, не призначаючи додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, бо саме така міра покарання, на думку суду, є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 , - не застосовувався, правових підстав для обрання у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу, - немає.

Процесуальні витрати на проведення експертиз становлять 7745,01 гривень які слід стягнути з ОСОБА_6 на користь держави відповідно до ст. 124 КПК України.

У кримінальному провадженні цивільний позивач ОСОБА_4 заявила позов до ОСОБА_6 та Акціонерного товариства «СГ «ТАС» про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Так позивач просила стягнути з відповідача ОСОБА_6 на її користь - 130000 грн. матеріальної шкоди заподіяної здоров`ю та яка складається з безпосередньо її витрат пов`язаних з придбанням необхідних ліків, препаратів, медичних обстежень, проведення операцій та 480000 грн. моральної шкоди завданої її фізичним болем, душевними стражданнями в результаті заподіяння тілесних ушкоджень.

Стягнути з відповідача АТ «СГ «ТАС» ( приватне) м. Київ на її користь 200000 грн. матеріальної шкоди заподіяної здоров`ю та яка складається з безпосередньо її витрат пов`язаних з придбанням необхідних ліків, препаратів, медичних обстежень, проведення операцій та 20000 грн. моральної шкоди завданої їй фізичним болем, душевними стражданнями в результаті заподіяння тілесних ушкоджень.

Між цивільним позивачем ОСОБА_4 та цивільним відповідачем ОСОБА_6 укладено мирову угоду, яка затверджена судом. Відповідно до умов угоди зазначено що ОСОБА_6 відшкодував ОСОБА_4 130000,00 грн. матеріальної шкоди та 73000,00 грн. моральної шкоди, та зобов`язався відшкодувати 400000,00 грн. моральної шкоди.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно зі ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, а, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

З матеріалів провадження вбачається, що згідно полісу № АО/5373638 від 15.05.2019 цивільно-правова відповідальність відповідача (обвинуваченого) за шкоду, заподіяну майну була застрахована у АТ «СГ «ТАС» на суму 100000 грн., та за шкоду заподіяну життю та здоров`ю - на суму 200000 грн., розмір франшизи - 950 грн.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У пункті 1 ч.1 ст.1188 ЦК України вказано, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Суд звертає увагу, що хоча цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_6 на момент вчинення ДТП була застрахована у встановленому законом поряду, а саме полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданим страховою компанією, однак оскільки право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілому одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином, потерпілому належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Оцінюючи позицію представника АТ «СГ «ТАС», який заперечував наявність підстав для задоволення цивільного позову до страховика у зв`язку із тим, що відсутні належні та допустимі докази виникнення цивільно-правової відповідальності застрахованої особи, суд приймає до уваги відповідний правовий висновок, який закріплений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.06.2019 у справі №465/4621/16-к. У постанові зазначено, що для розгляду в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до страховика про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є обов`язковим. При цьому, у вказаній постанові констатовано, що визначений законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядок звернення із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий в розумінні ст. 124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування, та обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, якщо йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини, а тому застосування положень Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у кримінальному судочинстві не повинно суперечити його засадам і обмежувати права потерпілого.

Таким чином, суд вважає неналежними твердження представника страховика про відсутність правових підстав для задоволення цивільного позову ОСОБА_4 до страховика.

Відповідно до наявних в матеріалах справи копій чеків, витрати за шкоду заподіяну життю, здоров`ю позивача становлять 400000 грн.

Згідно зі ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортне пригоди життю, здоров`ю. майну третьої особи.

Отже, на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням з АТ «СГ «ТАС» на суму 200000 грн., що відповідає ліміту відповідальності страховика.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частині моральної шкоди ОСОБА_4 зазначає, що злочинними діями обвинуваченого їй завдано моральної шкоди яка виражається в душевних стражданнях, в зв`язку з протиправною поведінкою по відношенню до неї, фізичному болю із заподіяння їй тілесних ушкоджень та перебування, на стаціонарних лікуваннях в різних медичних закладах. Відсутності фізичної можливості вільно рухатися без допомоги сторонніх осіб, так як вона стала інвалідом 2-ї групи. Це все в сукупності негативно відображається на її нервовій системі, що призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків з оточуючими.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1, 2, 3 ст. 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, однак, при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що ОСОБА_4 внаслідок вчинення обвинуваченим злочину зазнала моральних переживань, які були викликані фактом потрапляння у ДТП, що спричинило їй фізичний і психологічний дискомфорт. Вказані обставини свідчать про заподіяння їй з вини обвинуваченого моральної шкоди яку вона оцінює в розмірі 500000 грн. ( п`ятсот тисяч гривень).

У позовній заяві ОСОБА_4 просила стягнути з АТ «СГ «ТАС» 20000 грн.

Відповідно до вимог ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому-фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральної шкоди у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Оцінюючи доведеність вимог цивільного позивача про відшкодування моральної шкоди з відповідача АТ «СГ «ТАС» на суму 20000 грн., суд приходить до висновку про можливість задоволення цивільного позову в цій частині в повному розмірі.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

За ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи ту обставину, що речові докази в розглядуваному кримінальному провадженні, а саме: автомобіль марки «Renault Scenic», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та мотоцикл НONDА ТАСТ 49, (1993), номер двигуна НОМЕР_4 , номер шасі НОМЕР_5 , державний номер НОМЕР_6 , не підлягає спеціальній конфіскації та підлягає поверненню обвинуваченому ОСОБА_6 , суд на підставі ч.4 ст.174 КПК України дійшов висновку про скасування арешту на це майно, накладеного ухвалою слідчого судді Нетішинського міського суду від 18 вересня 2019 року (справа №679/1338/19) та ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайоного суду Хмельницької області від 27 січня 2021 року (справа №686/24491/20).

Керуючись ст.ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України, ст.ст. 100, 369-371, 373-376 Кримінального процесуального кодексу України, суд , -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину, і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покласти наступні обов`язки:

1. Періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2. Повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 7745 (сім тисяч сімсот сорок п`ять) гривень 01 копійка стягнути з ОСОБА_6 , на користь держави.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Стягнути з АТ «СГ «ТАС» (приватне) на користь ОСОБА_4 200000,00 грн. матеріальної шкоди заподіяної здоров`ю та 20000,00 грн. моральної шкоди.

Речові докази:

- автомобіль марки «Ореl Аstrа» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який переданий на відповідальне зберігання гр. ОСОБА_9 - залишити останньому як законному власнику.

- автомобіль марки «Renault Scenic», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить обвинуваченому ОСОБА_6 який перебуває на території спеціального майданчика для тимчасового зберігання затриманого автотранспорту ВПД №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, що розташований за адресою: Хмельницька область, Шепетівський район, місто Нетішин, вул. Енергетиків, 4 повернути ОСОБА_6 , як законному власнику.

- CD диски із записами слідчого експерименту залишити в матеріалах справи протягом всього часу їх зберігання.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Нетішинського міського суду від 18 вересня 2019 року (справа №679/1338/19) на автомобіль марки «Renault Scenic», держаний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Нетішинського міського суду від 18 вересня 2019 року (справа №679/1338/19) на автомобіль марки «Ореl Аstrа», держаний реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайоного суду Хмельницької області від 27 січня 2021 року (справа №686/24491/20), на транспортний засіб мотоцикл НONDА ТАСТ 49, (1993), номер двигуна НОМЕР_4 , номер шасі НОМЕР_5 , державний номер НОМЕР_6 .

На вирок може бути подана апеляція до судової палати у кримінальних справах Хмельницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1