Справа215/2091/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року Тернівський районий суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого, судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

Учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої, адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №1 в м.Кривому Розі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.06.2019 р. за №0000856 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, утриманців не має, не працюючого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, з 25.03.2023 р. затриманий, та перебуває під арештом в ДУ «Криворізька УВП (№3) МЮ України,

за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.121 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 02.06.2019 приблизно о 00.10 годині, перебуваючи, біля під`їзду № 1, будинку АДРЕСА_2 , вигулював собаку, в цей час з лівої тильної частини будинку АДРЕСА_2 , вийшов потерпілий ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в той момент також вигулював свою собаку.

В цей час, собаки почали кидатись одна на одну, що не сподобалось ОСОБА_6 . На ґрунті цього, ОСОБА_6 , почав робити зауваження мало знайомому йому ОСОБА_8 , однак останній нічого не відповідав. Не почувши відповіді на своє зауваження, ОСОБА_6 відреагував агресивно в бік ОСОБА_8 , що виразилось в образах нецензурною лайкою та погрозами фізичною розправою.

В цей час та місці, на ґрунті виниклого конфлікту у ОСОБА_6 , виник прямий умисел направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 знаходячись на асфальтованій пішохідній доріжці, яка розташована перед під`їздом № 1, будинку АДРЕСА_2 , підійшов до потерпілого ОСОБА_8 , який в цей час стояв поблизу пішохідної доріжки з лівої сторони від вхідних дверей до вищевказаного під`їзду, усвідомлюючи небезпечність своїх дій, настання у їх результаті тяжких наслідків для потерпілого, бажаючи їх настання, стоячи у безпосередній близькості перед ОСОБА_8 , обличчям до нього, ОСОБА_6 кулаком своєї правої руки, почергово, наніс останньому один удар в область зовнішнього кута лівого ока та один удар в область проекції кута носу. Від отриманих ударів ОСОБА_8 , впав назад, та опинився у положенні лежачи, обличчям до верху.

Після чого, ОСОБА_6 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, не звертаючи уваги на зауваження від громадян, які знаходились в той момент на місці вчинення кримінального правопорушення, завдав декілька ударів верхньою частиною стопи своєї правої ноги в область лівої та правої частини тулубу та грудної клітини ОСОБА_8 , потім кулаком правої руки почав наносити удари, не менше 10 ударів, в область обличчя ОСОБА_8 .

В момент спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 не давав змоги піднятись потерпілому ОСОБА_8 , а також, коли потерпілий ОСОБА_8 знаходився в лежачому стані, піднімав останнього за одяг та кидав об асфальтовану ділянку місцевості, таким чином потерпілий ОСОБА_8 отримував удари всім тілом та головою, кількість вказаних кидків не менше одного.

02.06.2019 потерпілого ОСОБА_8 , внаслідок спричинених йому тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , госпіталізовано до відділу політравми КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» ДОР».

ІНФОРМАЦІЯ_3 потерпілий ОСОБА_8 , перебуваючи в реанімаційному відділенні політравми КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР, помер від отриманих тілесних ушкоджень, не приходячи до тями.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_8 , згідно висновку експерта №1116 від 18.06.2019, тілесні ушкодження: два синці обох навкололочних ділянок; садна правого передпліччя; крововиливи у м`які покривні тканини голови; крововиливи під м`якими мозковими оболонками обох півкуль головного мозку та мозочка; крововиливи у сіру та білу мозкову речовину обох півкуль головного мозку; переломи 9,10 ребер ліворуч по лопаточній лінії, видалення селезінки та лівої нирки.

Виявлені тілесні ушкодження прижиттєві, що підтверджується крововиливами в ушкоджених тканинах, виникли задовго до настання смерті у проміжок часу який становить 12 діб.

Виявлені тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути рука нападника стиснута у кулак, взута нога або інші предмети володіючи аналогічними властивостями.

Виявлені тілесні ушкодження відносяться до комплексу сполученої травми та оцінюються у сукупності, за своїм характером відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. П.2.1.3.о. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.05.1995 року №6.

Смерть ОСОБА_8 настала від сполученої травми голови та тулубу, як супроводжувалася переломами ребер та ушкодженнями внутрішніх органів, ускладнилася набряком головного мозку, що підтверджується морфологічними змінами з боку внутрішніх органів, а саме синці обличчя; садна правого передпліччя; крововиливи у м`які покриві тканини голови; крововиливи під м`якими мозковими оболонками обох півкуль головного мозку та мозочка; крововиливи у сіру та білу мозкову речовину обох півкуль головного мозку; переломи 9,10 ребер ліворуч по лопаточній лінії; видалення селезінки та лівої нирки.

Виявлені тілесні ушкодження перебувають у причинному зв`язку із настанням смерті.

Умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого

1.В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винуватим себе визнав частково, вказує, що після перегляду футбольного матчу близько 23.30 год. вийшов гуляти зі своєю собакою, запросив також вийти свого приятеля ОСОБА_9 . Вони з ОСОБА_10 спілкувалися біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 , а його собака була в наморднику, та бігала поряд. Зненацька з за рогу будинку вибігла собака породи «пітбультерьєр», яка була без намордника, та відразу накинулася на його собаку і почала її «давити». Потерпілий ОСОБА_8 виявився господарем цієї собаки, підійшов, та ніяк не хотів відтягнути свого пса, незважаючи на його крики та неодноразові вимоги, зауважив що: «собаки самі розберуться». Тоді вони з ОСОБА_10 самі відтягнути бультер`єра, який вкусив його за ногу, ОСОБА_10 вдарив потерпілого долонею по обличчю, ОСОБА_8 впав і вдарився головою. Це все його обурило і він загалом наніс лежачому потерпілому близько чотирьох ударів ногами по тулубу.

Від його ударів у потерпілого не могла виникнути така кількість тілесних ушкоджень і тим більше настати його смерть, а там де залишився лежати потерпілий знаходилися сторонні люди які також ймовірно могли завдати йому ударів, тому він фактично не визнає себе винуватим.

2. Докази, на які посилається сторона обвинувачення.

Протокол огляду місця події від 02.06.2019 р. а.с.13-22 т.2 з фото таблицею з виявленими на проїзній частині слідами речовини бурого кольору, залученими до справи як речові докази.

Пояснення потерпілої ОСОБА_4 .

Пояснення свідка ОСОБА_11 .

Протокол слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_11 а.с.114-119 т.2.

Пояснення свідка ОСОБА_12 .

Протокол слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_12 а.с.120-123 т.2

Пояснення свідка ОСОБА_13 .

Протокол слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_14 а.с.125-128 т.2

Пояснення свідка ОСОБА_12 .

Протокол слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_12 а.с.130-133 т.2.

Протокол слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_15 з відеозаписом вказаної слідчої дії а.с.135-136 т.2.

Висновок судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 а.с.161-164 т.2, за яким смерть потерпілого наступила від сполученої травми голови та тулубу.

Висновок судово-медичної експертизи після проведення слідчих експериментів зі свідками а.с.60-65 т.3 , та інші докази.

3. Докази, на які посилається сторона захисту.

Сторона захисту посилається на недостатність доказів винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки дослідженими доказами не підтверджується нанесення обвинуваченим такої кількості ударів потерпілому як зазначено в обвинуваченні. Допитані свідки вказують на нанесення обвинуваченим 5-6 ударів, а висновком судово-медичної експертизи не розмежовані по ступеню тяжкості множинні тілесні ушкодження отримані ОСОБА_8 , не визначено яке саме з тілесних ушкоджень є тяжким, та таким, що потягло з собою смерть потерпілого.

Проведені слідчі експерименти зі свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 не мають відеозаписів цих слідчих дій, крім того нічим не відрізняються від протоколів їх допитів. Протокол слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_15 хоч і містить відеозапис, однак також не містить інформації щодо механізму нанесення ОСОБА_6 ударів. З цих причин висновок судово-медичної експертизи на підставі слідчих експериментів зі свідками є недопустимим доказом. Як недопустимими доказами є слідчі експерименти зі свідками і висновок СМЕ яким не проведено розмежування ступня тяжкості тілесних ушкоджень.

4.Висновки суду.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, положень ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом… а також на припущеннях. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь.

Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд,поєднується з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Згідно ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування цих обставин покладається на слідчого, прокурора.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена за стандартом «поза розумним сумнівом». Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме: винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Відповідно до ч.1 п.3, ч.3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що…в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Незважаючи на фактичне не визнання своєї вини ОСОБА_6 , суд вважає винуватість обвинуваченого за ст.121 ч.2 КК України доведеною поза розумним сумнівом.

Винуватість ОСОБА_6 підтверджується поясненнями потерпілої ОСОБА_4 за якими її чоловік ОСОБА_8 близько опівночі 02.06.2019 р. пішов гуляти з собакою. Не дочекавшись до 01.40 год. вона почала його шукати, знайшла місце на проїзній частині біля будинку АДРЕСА_2 де була кров, зі слів свідків дізналася, що чоловіка побив ОСОБА_6 і він знаходиться в лікарні. Після видалення пошкоджених внутрішніх органів в результаті операції, травми голови, ОСОБА_8 помер у лікарні.

Протоколом огляду місця події від 02.06.2019 р. а.с.13-22 т.2 з фото таблицею за яким на бордюрі проїзної частини в районі будинку АДРЕСА_2 виявленими слідами бурої речовини схожої на кров, залучені до справи як речові докази.

Поясненнями свідка ОСОБА_11 за якими близько 23.30 год. він вийшов на прогулянку разом з ОСОБА_16 , який вигулював свою собаку. Зненацька вискочив ще більший пес і собаки почали «скубтися». ОСОБА_6 став вимагати від господаря собаки, щоб той прибрав пса, але той не поспішав і ОСОБА_6 наніс потерпілому удар кулаком в голову, від якого потерпілий впав і ОСОБА_17 став бити його ногами по тулубу. Він бачив два удари ногами зверху-вниз в живіт потерпілого, оскільки ловив та прив`язував собаку. Навіть після того як з`явилися свідки, які проїжджали на автомобілі, ОСОБА_17 ходив біля потерпілого, який лежав і не чинив ніякого спротиву, та намагався наносити удари.

Протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_11 а.с.114-119 т.2, в ході якого 18.06.2019 р. свідок показав на місці біля будинку АДРЕСА_2 як саме відбувалися події побиття потерпілого ОСОБА_8 , свідок вказував на нанесення ОСОБА_6 близько десяти ударів ногами в голову і тулуб потерпілого. Він намагався відтягнути ОСОБА_6 який тікав від нього, бігав по колу, та наносив поодинокі удари.

Поясненнями свідка ОСОБА_12 по яким, 01.06.2019 р. вночі, керуючи автомобілем, він заїхав у двір будинку АДРЕСА_2 і в світлі фар побачив лежачого на проїзній частині потерпілого. Поряд стояв ОСОБА_6 , який сказав, що його покусала собака потерпілого за що він його б`є. Він впізнав ОСОБА_18 , якого знав по роботі, потерпілий лежав весь у крові промовив: «Хватит меня бить..». Але ОСОБА_6 не припиняв побиття, незважаючи на те, що він затуляв потерпілого собою, намагався його підняти, обвинувачений наніс загалом близько десяти ударів ногами в груди та живіт потерпілого, крім того наніс декілька ударів собачим повідком з металевим карабіном.

Протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_12 а.с.120-123 т.2 в ході якого 18.06.2019 р. свідок, за участю судово-медичного експерта, показав на місці біля під`їзду №1 будинку АДРЕСА_2 як саме відбувалися події побиття потерпілого ОСОБА_8 , свідок вказував на агресивну поведінку ОСОБА_6 нанесення множинних ударів руками та ногами в голову і тулуб потерпілого, удари металевим повідком.

Поясненнями свідка ОСОБА_13 , яка їхала пасажиром в автомобілі ОСОБА_12 , за якими ОСОБА_6 завдавав потерпілому ОСОБА_8 ударів металевим «ціпком». Потерпілий лежав на дорозі і стогнав, був весь у крові, вона стала загороджувати потерпілого, але ОСОБА_6 вів себе вкрай агресивно, кричав, відходив, підскакував і при ній все ж наніс потерпілому біля трьох ударів. Вона викликала автомобіль швидкої допомоги і дочекалася приїзду поліції

Протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_14 а.с.125-128 т.2

Поясненнями свідка ОСОБА_12 по яким вона особисто знає потерпілого ОСОБА_18 який спільно з ОСОБА_4 має доньку ОСОБА_19 . Коли її чоловік ОСОБА_20 зупинив автомобіль і вийшов, вона побачила як чоловік намагається посадити потерпілого, який лежав на проїзній частині. ОСОБА_6 наніс потерпілому удар ногою в голову, та вона бачила як обвинувачений тричі завдав потерпілому ударів повідком з металевим карабіном. Гребньова намагались вгамувати, в тому числі і його товариш, який був поряд, казали що потерпілий знаходиться «при смерті», але обвинувачений вів себе агресивно і не реагував

Протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_12 а.с.130-133 т.2, яка показала на місці обставини спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_15 з відеозаписом вказаної слідчої дії а.с.135-139 т.2, свідок, який також був пасажиром автомобіля ОСОБА_12 , на місці вчинення злочину пояснив, що він бачив як хлопець на ім`я ОСОБА_21 ( ім`я він дізнався від його товариша) наніс потерпілому ОСОБА_8 близько трьох ударів ногами по голові і тулубу. Потерпілий лежав і ніякого спротиву не чинив.

Поясненнями свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 які як мешканці сусідніх будинків вночі 02.06.2019 р. з балконів та вікон, чули шум, крики, бачили автомобіль, собаку, та лежачого на проїзній частині чоловіка.

Довідкою ДП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ДОР, за якою ОСОБА_8 поступив до лікарні 02.06.2019 р. у вкрай тяжкому стані з діагнозом закритої черепно-мозкової травми, закритих травм грудної клітини і черевної порожнини, розривів лівої нирки і селезінки а.с.85 т.2

Протоколом огляду трупа ОСОБА_8 з тілесними ушкодженнями а.с.172-177 т.2.

Висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 а.с.161-164 т.2, за яким смерть потерпілого настала від сполученої травми голови та тулубу, яка супроводжувалася переломами ребер та ушкодженнями внутрішніх органів, ускладнилася набряком головного мозку. Виявлені тілесні ушкодження: синці обличчя; садна правого передпліччя; крововиливи у м`які покриві тканини голови; крововиливи під м`якими мозковими оболонками обох півкуль головного мозку та мозочка; крововиливи у сіру та білу мозкову речовину обох півкуль головного мозку; переломи 9,10 ребер ліворуч по лопаточній лінії; видалення селезінки та лівої нирки, відносяться до комплексу сполученої травми та оцінюються у сукупності, за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Ушкодження виникли від дії тупих, твердих предметів

Висновком судово-медичної експертизи а.с.60-65 т.3, за яким тілесні ушкодження, які виявлені на тілі потерпілого ОСОБА_8 , могли виникнути при обставинах побиття на які вказують свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 ,, ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , та іншими доказами.

Розглядаючи позицію сторони захисту відносно недопустимості доказів: слідчих експериментів зі свідками та відеозаписів слідчих експериментів, а також висновків судово-медичних експертиз, то суд зазначає наступне.

Згідно ст.ст.87 ч.1, ч.2 п.1-5, ч.3 п.1-4, ст.89 КПК України - недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:

1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов;

2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження;

3) порушення права особи на захист;

4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права;

5) порушення права на перехресний допит;

3. Недопустимими є також докази, що були отримані:

1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні;

2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень;

3) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження;

4) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.

Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Згідно ст..86 ч.1-2 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Дійсно всупереч ст.105 ч.3 КПК України додатки до протоколів, зокрема ДВД диски з відеозаписами слідчих експериментів зі свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 ,, ОСОБА_12 , не містять відеозаписів вказаних слідчих дій.

Але згідно правил ст.ст.87, 104 КПК України, ці порушення не є істотними, та такими що не порушують права обвинуваченого на захист, тобто не тягнуть на визнання недопустимими протоколів слідчих експериментів в цілому.

Тому суд, аналізуючи докази, посилався лише на протоколи слідчих експериментів, та на відеозапис слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_15 , дані якого збереглись в матеріалах кримінального провадження.

Згідно ст.240 ч.1,2 КПК України - з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

За необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу.

Таким чином відтворення дій, обстановки, обставин події шляхом пояснень свідків на місці заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , за участю судово-медичного експерта не суперечить правилам ст.240 КПК України, не можуть бути визнані судом недопустимими доказами, як і висновок судово-медичної експертизи а.с.60-65 т.3.

Згідно висновку судово-медичної експертизи а.с.161-164 т.2, судово-медичний експерт дійсно не зазначив ступінь тяжкості виявлених тілесних ушкоджень на трупі ОСОБА_8 кожного окремо, хоча таке питання (питання №2) ставилося експерту згідно постанови слідчого а.с.161 (зв.) т.2.

Згідно п.п.4.8, 4.12. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 від 17.01.1995 р.

4.8. У випадках смерті за наявності тілесних ушкоджень судово-медичний експерт поряд з вирішенням інших питань зобов`язаний встановити наявність чи відсутність причинного зв`язку між ушкодженням і смертю. Якщо в постанові про призначення експертизи міститься питання про ступінь тяжкості

ушкоджень, що були виявлені на трупі, судово-медичний експерт зобов`язаний зазначити, чи мають ці ушкодження ознаки тяжкого, середньої тяжкості чи легкого, використовуючи критерії,викладені у цих Правилах.

4.12. При наявності ушкоджень різного ступеня тяжкості експерт не має права визначити цей ступінь "у сукупності" найбільш тяжким ушкодженням. В таких випадках можливе лише об`єднання однакових за ступенем тяжкості ушкоджень.

Таким чином висновок експерта частково суперечить п.п.4.8, 4.12 зазначених Правил, оскільки відсутнє визначення ступеня тяжкості тілесного ушкодження кожного окремо, на що обгрунтовано посилається сторона захисту.

Але вказані невідповідності не тягнуть за собю недопустимість висовку експерта як доказу в цілому, оскільки експертом у випадку смерті за наявності тілесних ушкоджень, встановлена наявність причинного зв`язку між ушкодженнями і смертю, визначено від яких тілесних ушкоджень настала смерть потерпілого, визначено їх характер, локалізацію і ступінь тяжкості, що відповідає п.п.4.8, 2.1.3 зазначених Правил, та не тягне недопустимість вказаного доказу в цілому.

Оцінюючи докази, суд керується вимогами ст. 94 КПК України, за якими суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 щодо невеликої кількості завданих ударів, та можливого спричинення тілесних ушкоджень потерпілому третіми особами, суд розцінює як спосіб захисту. Пояснення обвинуваченого спростовуються поясненнями вищезазначених свідків, які не мають протиріч, та відповідають проаналізованим судом доказам, зібраним в ході досудового розслідування. Спростовуються висновками судово-медичних експертиз, якими зафіксована неодноразова кількість ударів в голову, груди та живіт потерпілого, та наслідки від цих ударів. Свідки - очевидці події дочекалися приїзду працівників поліції і медичної служби, що виключає заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень іншими особами.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає що поясненнями потерпілої свідків, висновками експертиз, протоколами слідчих дій, судом встановлено що зібрані обвинуваченням докази в їх сукупності є достовірними і допустимими, та достатньою мірою підтверджують винуватість обвинуваченого в кримінальному правопорушенні за ст.121 ч.2 КК України, за ознаками заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов до ОСОБА_6 а.с.5-14 т.3, про стягнення 19874,96 грн. майнової шкоди у вигляді витрат на лікування та поховання ОСОБА_8 , а також 100000 грн. моральної шкоди завданої злочином.

Обвинувачений ОСОБА_6 заявлений позов визнав.

Суд вважає, що заявлений цивільний позов підлягає задоволенню.

Правовідносини між сторонами регулюються ст.ст.1166, 1167, 1201 ЦК України згідно норм яких особа яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати майнову та моральну шкоду завдану винними, незаконними діями. Особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати

В зв`язку з визнанням заявленого позову, суд приймає визнання заявленого позову обвинуваченим, яке не суперечить вимогам закону, позов є законним, розмір завданих витрат на лікування та поховання підтверджуються наданими позивачем доказами, розмір моральної школи відповідає характеру та ступеню моральних страждань.

Призначаючи покарання, суд враховує, що обвинувачений раніше не судимий. З урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, вищезазначених обставин що пом`якшують відповідальність відповідно до ст.66 КК України, при відсутності обтяжуючих обставин; суд вважає необхідним та достатнім призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі.

Питання речових доказів, судових витрат, та заходів забезпечення кримінального провадження вирішити відповідно до норм КПК України.

Керуючись ст.ст.128, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні та призначити покарання за ст.121 ч.2 КК України - 8 (вісім) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обчислювати з 12.03.2024 р., запобіжний захід засудженому тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.

Згідно ст.72 ч.5 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_6 його перебування під арештом з дня затримання 25.03.2023 р. по 11.03.2024 р. включно з розрахунку день за день.

Речові докази:

-Конверт зі змивами речовини який зберігається в відділенні поліції №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області - знищити.

-диски з відеозаписами слідчих експериментів, та запис з камер працівників поліції - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_4 19874,96 грн. витрат на лікування та поховання, 100000 грн. моральної шкоди, а всього 119874 грн. 96 коп.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а засудженим в той же строк з дня вручення копії вироку.

СУДДЯ: