11.04.2024
Справа №642/5321/23
Провадження №1-кс/642/1136/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_5 від 16.02.2024 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ

26.02.2024 ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_5 від 16.02.2024 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 .

В обґрунтування скарги зазначив, що в провадженні Другого СВ (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтава перебуває кримінальне провадження №0000551від 27.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частини 1 статті 365 Кримінального Кодексу України. Підставами порушення кримінального провадження передувала заява ОСОБА_4 , якого визнано потерпілим у кримінальному провадженні №0000665 від 06.09.2022 року від 06 листопада 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, оскільки внаслідок цього кримінального правопорушення його було завдано шкоду здоров`ю під час дорожньо-транспортної пригоди. Незважаючи на ці підстави та несприятливі наслідки отримані за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, слідчий Чугуївським районним управлінням поліції ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , постановою від 10 листопада 2022 року закриває кримінальне провадження чим досягає свого злочинного умислу, що стало в подальшому підставою для внесення інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

12 лютого 2024 року засобами поштового зв`язку до слідчого ОСОБА_5 . Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) Державного бюро розслідувань Територіальне управління, розташоване у місті Полтава було подано клопотання від 09.02.2024 року про залучення до провадження як потерпілого.

Проте 16.02.2024 слідчим було винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим, яку заявник вважає передчасною, невмотивованою, винесеною з порушеннями вимог ст. 55 КПК України, з ігноруванням практики Європейського суду з прав людини, а тому просить скаргу задовольнити.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 доводи скарги підтримав та просив її задовольнити. Зазначив, що постанова слідчого від 16 лютого 2024 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 - є незаконною, так як суперечить вимогам кримінальнопроцесуального законодавства України, а тому підлягає скасуванню. Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а визначення наявності або відсутності моральної шкоди відбувається на підставі постанови слідчого шляхом призначення судової - психологічної експертизи. У кримінальному провадженні, слідчим не призначалося проведення судової - психологічної експертизи відносно ОСОБА_4 , що підтверджується матеріалами кримінального провадження. За наслідками проведеної експертизи та отриманим висновком експерта - слідчого наділено правом відмовити у визнанні потерпілим. Тобто, слідчим відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим було зроблено передчасно, оскільки цей висновок може бути зроблений лише за результатами досудового розслідування, постанова не відповідає вимогам ст. 55 КПК України, тому підлягає скасуванню, а скарга задоволенню.

Слідчий та прокурор до суду не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином. На запит суду було надано матеріали кримінального провадження.

Слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив у задоволенні скарги відмовити, оскільки вона безпідставна та невмотивована.

Згідно з вимогами ч. 3ст.306КПК України неявка слідчого та прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Згідно ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Правилами частини 5 статті 55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

В узагальненні Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зазначено, що процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідчі судді приймають рішення про скасування постанов.

Суд зазначає, що у провадженні Другого СВ (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтава перебуває кримінальне провадження №0000551від 27.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частини 1 статті 365 Кримінального Кодексу України.

Підставами порушення кримінального провадження передувала заява ОСОБА_4 , якого визнано потерпілим у кримінальному провадженні №0000665 від 06.09.2022 від 06 листопада 2022року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, оскільки внаслідок цього кримінального правопорушення його було завдано шкоду здоров`ю під час дорожньо-транспортної пригоди. Незважаючи на ці підстави та несприятливі наслідки отримані за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, слідчий Чугуївським районним управлінням поліції ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , постановою від 10 листопада 2022 року закрив кримінальне провадження чим досяг свого злочинного умислу, що стало в подальшому підставою для внесення інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом перевищення влади та службових повноважень з боку окремих співробітників Чугуївського районного управлінням поліції ГУНП в Харківській області.

Постановою слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 16 лютого 2024 року відмовлено у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000551від 27.03.2023.

Так, з оскаржуваної постанови вбачається, що на даний час під час досудового розслідування факт можливого вчинення, відносно ОСОБА_4 кримінального правопорушення працівниками Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000665 від 06.09.2022 за ч.1 ст. 286 КК України, спричинення ОСОБА_4 будь-якого виду шкоди не знайшов свого об`єктивного підтвердження, досудове розслідування триває, остаточного рішення не прийнято та питання про визнання ОСОБА_4 потерпілим є передчасним на цій стадії.

Не дивлячись на посилання слідчого в постанові про відмову у визнанні потерпілим на норми КПК України, приписи слідчим не виконані, не проаналізовані обставини, на які вказує у своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 .

Крім того, в постанові не наведено конкретні очевидні та достатні підстави вважати, що клопотання про залучення до провадження як потерпілого подане особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України.

Постанова слідчого в кожному випадку має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати вимогам кримінального процесуального закону, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Так, виходячи з змісту п.2 ч.5 ст.110, ч.2 ст.220 КПК України, постанова слідчого про відмову в задоволенні клопотання повинна бути вмотивована та обґрунтована, з зазначенням змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Згідно ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Наявність чи відсутність моральної чи матеріальної шкоди, розмір такої шкоди підлягають доведенню під час досудового розслідування, під час якого заявник повинен користуватися всіма правами потерпілого: заявляти клопотання, оскаржувати процесуальні рішення, приймати участь в дослідженні доказів щодо заподіяної шкоди, тощо.

В постанові Пленуму ВССУ від 03 червня 2016 року «Про практику вирішення слідчими суддями питань, пов`язаних із слідчими (розшуковими) діями» зазначено, що здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні є обов`язком слідчого судді та про те, що відповідно до ч. 2 ст.307 КПК слідчий суддя за результатами розгляду скарги може постановити ухвалу про: 1) скасування рішення слідчого, прокурора; 2) зобов`язання вчинити певну дію; 3) зобов`язання припинити певну дію; 4) відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, слідчий суддя вважає оскаржувану постанову слідчого такою, що містить в собі лише формальні ознаки процесуального рішення без відповідної мотивації.

Оскаржувана постанова слідчого про відмову у визнання потерпілим цим вимогам не відповідає, оскільки остання не містить правового обґрунтування щодо відмови у залученні ОСОБА_4 як потерпілого та щодо надання йому відповідного статусу у кримінальному провадженні з посиланням на докази, які здобутті в результаті слідчих дій в установленому порядку.

Так, слідчим не з`ясовувалось питання щодо заподіяння ОСОБА_4 певної шкоди, не перевірені чи є будь-які дані, які б свідчили про завдання шкоди, не з`ясовано, у чому саме полягає ця шкода, оскільки слідчим не зроблено детального аналізу всіх обставин, за яких заявник вважає, що можливим кримінальним правопорушенням йому заподіяна певна шкода.

При цьому, питання пов`язані з доказуванням у кримінальному провадженні та проведення слідчих та процесуальних дій на стадії досудового розслідування віднесенні виключно до компетенції слідчого, у провадженні якого перебуває справа та який відповідно до ст.40 КПК України, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про те, що постанова слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_5 від 16.02.2024 про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000551 від 27.03.2023 підлягає скасуванню.

Слідчий суддя вважає, за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що скарга є підставною та підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 9, 40, 110, 114, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_5 від 16.02.2024 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_5 від 16.02.2024 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000551 від 27.03.2023.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 11.04.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1