Справа № 456/1453/24
Провадження № 1-кп/456/278/2024
ВИРОК

іменем України

"26" квітня 2024 р. місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000031 від 05.01.2024, стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця села Дуліби, Стрийського району, Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, одруженого, у якого на утриманні є двоє малолітніх дітей, із професійно-технічною освітою, непрацюючого, який депутатом не являється, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

потерпілої: ОСОБА_5 , -

встановив:

ОСОБА_3 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», безпричинно, в період з 20 березня 2023 року по 03 січня 2024 року, перебуваючи за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , систематично вчиняв відносно своєї дружини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні, що викликало в неї порушення сну, неспокій, внутрішню напругу, страх, тривогу, загальну слабкість та призвело до порушення адаптації, тривожно-депресивної реакції потерпілої ОСОБА_5 , тобто психічного розладу, що виникає внаслідок стресових факторів, що травмують психіку, таких як, побутові насильства, що виразилось у наступному.

Зокрема, 20 березня 2023 року близько 17 години 30 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем фактичного проживання, по АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_5 , під час якого висловлювався у її адресу нецензурною лайкою. Внаслідок чого, ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та був притягнутий до адміністративної відповідальності постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08.05.2023,якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

Надалі, 11 вересня 2023 року близько 21 години 30 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем проживання, по АДРЕСА_2 , повторно протягом року після накладення на нього- адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_5 , що виразилося у висловлюваннях нецензурною лайкою, образах та погрозах фізичною розправою. Внаслідок чого, ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за яке на нього було накладено адміністративне стягнення постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14.11.2023 у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Крім цього, 12 вересня 2023 року близько 23 години 31 хвилин ОСОБА_3 , відносно якого 11.09.2023 Стрийським РУП ГУНП у Львівській області винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника, перебуваючи за місцем проживання, по АДРЕСА_2 , вчинив сімейну сварку, в ході якої нецензурною лайкою висловлювався в адресу своєї дружини ОСОБА_5 , своїми діями вчинив морально- психологічний тиск. В результаті, ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАГІ, за яке на нього було накладено адміністративне стягнення постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.12.2023 у вигляді громадських робіт на строк 40 годин.

Продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, а саме систематичного вчинення психологічного насильства щодо ссоби, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, 02.01.2024 року близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_3 перебуваючи за адресою проживання по АДРЕСА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, присутності малолітніх дітей, безпричинно розпочав словесний конфлікт, в ході якого висловлювався на адресу своєї дружини ОСОБА_5 нецензурною лайкою, гучно кричав, погрожував фізичною розправою, що викликало у останньої побоювання за свою безпеку, втрату повноцінного сну, нездатність захистити себе та завдали шкоди її психічному здоров`ю, тим самим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

Наступного дня, а саме 03.01.2024 близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_3 , діючи умисно та цілеспрямовано, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї, перебуваючи за адресою проживання по АДРЕСА_2 , висловлювався на адресу ОСОБА_5 образливими словами, принижував її честь та гідність, погрожував застосувати фізичне насильство, тим самим вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини, що призвело до психологічних страждань останньої.

У результаті протиправних дій ОСОБА_3 , які полягали в систематичному вчиненні психологічного, насильства щодо своєї дружини ОСОБА_5 , в останньої погіршилась якість життя, а також призвело до розладу здоров`я - порушення адаптації, тривожно-депресивної реакції.

Таким чином, в діях ОСОБА_3 наявні всі підстави для обгрунтованого обвинувачення у домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо подружжя, що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я та погіршення якості життя потерпілої особи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , кваліфіковані за ст. 126-1 КК України домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

29.03.2024 між потерпілою ОСОБА_5 , та обвинуваченим ОСОБА_3 , в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 471, 473, 474 КПК України, укладено угоду про примирення. Причому ОСОБА_3 , беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин. Між потерпілим та обвинуваченим досягнуто згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 126-1 КК України, істотних для даного кримінального правопорушення обставин та покарання, у вигляді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Угодою передбачено наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, встановлені ст. 476 цього Кодексу.

Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 , визнав повністю свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України і зрозумів роз`ясненні судом права, передбачені п.1 ч.5 ст. 474 КПК України, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. Просив вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання.

Потерпіла ОСОБА_5 , в судовому засіданні просила призначити обвинуваченому покарання відповідно до укладеної угоди.

Прокурор в судовому засіданні проти затвердження угоди не заперечила.

Вислухавши учасників кримінального провадження, розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд вважає, що угода підлягає до затвердження з наступних підстав.

Згідно статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, який відповідно до вимог ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпіла також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, про що вони підтвердили під час судового засідання.

Також судом встановлено, що за умовами даної угоди міра покарання визначена відповідно до вимог ст. 126-1 КК України.

Суд при вирішенні питання про можливість призначення покарання, узгодженого сторонами угоди, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , раніше не судимий, має на утриманні двох малолітніх дітей, обставини, що пом`якшують покарання, зокрема щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, критично ставиться до вчиненого, вперше притягується до кримінальної відповідальності, та відсутність обставин, які б обтяжували покарання, а тому за наявності вищевказаних обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, вважає, за можливе призначити покарання узгоджене сторонами у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятедсят) годин, виходячи з того, що саме таке покарання буде відповідати вчиненому обвинуваченим ОСОБА_3 , кримінальному правопорушенню і буде достатнім для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів.

Слід зазначити, що КПК України передбачає два види угод: угода про примирення та угода про визнання винуватості. Перша з них може бути укладена між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим, друга між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. В обох випадках зміст угоди має містити узгоджене покарання та згоду сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням.

Правила призначення покарання встановлені Кримінальним кодексом України, зокрема, Розділом XI його Загальної частини. Відповідно до ч.5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди. Отже, закон дозволяє зазначеним вище суб`єктам кримінального провадження самостійно визначити вид покарання яке понесе винна особа.

Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 31.03.2016 року (справа №5-27кс16), примирення є комплексним міжгалузевим інститутом кримінального та кримінального процесуального законодавства, спрямованим на задоволення/відновлення прав потерпілого та заохочення позитивної посткримінальної поведінки суб`єкта злочину, На забезпечення дієвості правових механізмів інституту примирення, його цілей і мети впливають складні зв`язки між принципами публічності і диспозитивності. Як зазначено в цьому рішенні, суд надає особливого значення існуванню в інституті примирення конкуренції принципів публічності і диспозитивності, яка визначає пріоритети публічного і приватного інтересів та їх взаємозв`язок, і вважає, що для встановлення співвідношення публічних і приватних пріоритетів в інституті примирення сторін визначальною є категорія інтерес.

Під час примирення сторін у кримінальному судочинстві кожна зі сторін кримінально-правового конфлікту переслідує свої інтереси. Для потерпілого це відновлення порушених прав шляхом відшкодування заподіяної злочином шкоди, для захисту якої він у кримінальному процесі наділений відповідними правами. Для обвинуваченого (підозрюваного)це уникнення кримінальної відповідальності або призначення мінімального покарання. Держава, у свою чергу, будучи носієм публічного інтересу, регулює суспільні відносини, які є предметом кримінального процесуального права. І під час вирішення кримінально-правових конфліктів Європейський суд з прав людини зобов`язує національні суди дотримуватись балансу між приватними і публічними інтересами.

Угода про примирення являє собою ключовий інструмент узгодження інтересів учасників кримінально-правового конфлікту та забезпечення їх балансу. адже сторони шляхом компромісних і взаємовигідних рішень між собою адаптують норму права про примирення щодо конкретного (їх) випадку, чим задовольняють свої інтереси, а в результаті і суспільні (публічні) інтереси.

Тобто, існує така група суспільних відносин, охоронюваних кримінальним правом, у яких приватні інтереси їх учасників можуть переважати над суспільними (публічними) інтересами настільки, що волевиявлення потерпілого може мати вирішальне значення для кримінальної відповідальності винної особи. Без наявності приватних інтересів і вираження волевиявлення до їх реалізації ніякі публічні інтереси не можуть бути досягнуті.

Тому, наразі щодо наданої суду угоди про примирення, суд керується не тільки формальними вимогами норм статей 468,469,474 КПК України щодо видів угод про примирення і класифікацію злочинів, щодо яких такі угоди можуть укладатися, а й чітко дотримється їх засадничих принципів. Для встановлення співвідношення публічних і приватних пріоритетів в інституті примирення сторін визначальною є категорія «інтерес».

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові колегії суддів Першої судової палати ККС ВС від 06.12.2018 року у справі № 756/11661/17.

Суд вважає, що зміст укладеної між обвинуваченим ОСОБА_3 , та потерпілою ОСОБА_5 , угоди про примирення жодним чином не суперечить інтересам суспільства, у ній повною мірою забезпечено баланс інтересів сторін угоди про примирення для цілей норм ч.3 ст.469, п.7 ст.474 КПК України.

Виходячи з вищезазначеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим і обвинуваченим та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами кримінального провадження міри покарання.

Долю речових доказів визначити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 474, 475 КПК України суд, -

ухвалив:

Угоду про примирення від 29.03.2024 укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 затвердити.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання у вигляді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 про його обов`язок виконання умов угоди про примирення та передбачену ст.389-1 КК України кримінальну відповідальність за невиконання умов угоди про примирення.

Речові докази по справі, а саме:відеозаписи нагрудних бодікамер за 02.01.2024, які містять на CD-R диску, матеріали реєстрації в єдиному обліку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області за фактами звернень ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 за 2023 та 2024 рік залишити при справі.

Вирок суду може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 діб, шляхом подання апеляційної скарги через Стрийський міськрайонний суд.

Суддя ОСОБА_1