Справа № 303/4883/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

20.03.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового розгляду обвинуваченого ОСОБА_5 ,

та його захисниці, адвокатки ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/773/23, за апеляційною скаргою адвокатки ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 грудня 2023 року задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000132, внесеному 23.03.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 18 лютого 2024 року включно щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

Окрім цього, цією ж ухвалою відносно обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 357 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ; обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_1 ; обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 18 лютого 2024 року.

Ухвала суду оскаржується в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 .

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження №0000132, внесене 23.03.2020 до ЄРДР за обвинуваченням : ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.3 ст. 357 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189 та ч.1 ст. 263 КК України. У кримінальному провадженні прокурор подав клопотання про продовження відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 днів, посилаючись на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України реальні і досі існують. Так, прокурор вважає, що існує ризик переховування обвинувачених від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинення інших кримінальних правопорушень та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Підставою для продовження застосованих запобіжних заходів є наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не змінилися, не відпали, такі наявні та реальні. У клопотанні щодо обвинуваченого ОСОБА_5 прокурор посилається на тяжкість покарання за вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, на те, що за вчинене діяння може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, що з метою уникнення кримінальної відповідальності, обвинувачений ОСОБА_5 може: переховуватися від суду, впливати на потерпілих, свідків, інших обвинувачених, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, що застосування альтернативних запобіжних заходів, які не пов`язані з триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також не зменшить наявних ризиків. Просить клопотання задовольнити.

Судом встановлено, що стороною обвинувачення доведено наявність обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також те, що ризики переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинення інших кримінальних правопорушень та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином є реальними і такими, що існують. В ухвалі також суд вказує на те, що прокурором доведено, що інші, більш мякі, запобіжні заходи, які не пов`язані з триманням під вартою, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також не зменшать наявних ризиків. При цьому, судом взято до уваги характеризуючі відомості про особу обвинуваченого, характер пред`явленого йому обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 . З огляду на наведене, суд вважав за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисниця обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокатка ОСОБА_6 , вказує на незаконність ухвали суду, вважає судове рішення необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню. Зазначає, що сторона обвинувачення не обґрунтувала доводи клопотання та не надала доказів того, що відносно її підзахисного необхідно і надалі продовжувати строк дії найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Окрім того, на підтвердження вказаних у клопотанні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України прокурор не надав суду достатньо доказів. Зазначає, що ризик переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду не існує, як і ризик незаконного впливу на потерпілого, свідка чи інших учасників кримінального провадження та вчинення інших кримінальних правопорушень чи перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Посилається на те, що кримінальне провадження перебуває на розгляді у суді з 2020 року, свідки допитані, потерпілі надали свої покази, письмові докази досліджені. Апелянтка також зазначає, що місцевим судом безпідставно не визначено її підзахисному розмір застави. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати щодо обвинуваченого більш м`який запобіжний захід домашній арешт, або визначити розмір застави.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності прокурора, неявка якого, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що прокурор ОСОБА_12 належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду, однак подав заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі, а сторона захисту не заперечувала щодо розгляду апеляційної скарги без участі прокурора.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисниці, адвокатки ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Ухвала суду в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не оскаржується, а тому відповідно до положень ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядається.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення відносно обвинуваченого ОСОБА_5 відхиляються з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

За змістом ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Висновок суду першої інстанції про необхідність продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, те, що вчинене діяння відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, а також відсутність обставин, які б перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та необхідність проведення судом необхідних процедурних (процесуальних) дій.

Тому, колегія суддів, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 обвинувачує орган досудового розслідування і за яке йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, а також наведених вище обставин, у тому числі і даних про особу обвинуваченого, доходить висновку про те, що є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих чи свідків у кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що в свою чергу свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції і в цій частині.

Колегія суддів також вважає, що продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у зв`язку з чим, обґрунтованим і належним чином умотивованим, вважає і висновок суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.

З огляду на наведене вище, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно продовжив щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які посилається у клопотанні прокурор, відсутні, стороною обвинувачення існування таких не підтверджено належними та допустимими доказами, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеними вище судженнями.

При цьому, колегія суддів вважає, що застосований щодо ОСОБА_5 запобіжний захід, відповідає характеру та тяжкості інкримінованого ОСОБА_5 діяння, а також тяжкості можливого покарання та виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого.

У зв`язку з цим, вимоги апеляційної скарги про скасування ухвали суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 та відмову в задоволенні клопотання прокурора про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд не бере до уваги і відхиляє як безпідставні та необґрунтовані, зазначивши, що існують обґрунтовані підстави вважати, що відсутність запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 чи застосування більш м`якого, ніж тримання під вартою, може призвести до неналежного виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків як обвинуваченого.

Разом із тим, колегія суддів звертає увагу на те, що стороною захисту не надано доказів, зокрема висновків лікарів тощо, які б свідчили про наявність у ОСОБА_5 таких захворювань, які б унеможливлювали тримання його під вартою.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на потерпілих чи свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи порушувати процесуальні обов`язки іншими методами, однак, обставини, за яких він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, його тяжкість, а також інші наведені вище обставини, у тому числі і дані про його особу, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що кримінальне провадження перебуває на розгляді у суді з 2020 року, апеляційний суд бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_5 тримаються під вартою на підставі рішень суду, а тривалий розгляд кримінального провадження зумовлений його складністю. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід із урахуванням його тривалості та в співвідношенні із тяжкістю обвинувачення станом на час розгляду апеляційних скарг не виходить за межі розумного строку й кореспондується з характером суспільного інтересу.

Крім того, колегія суддів вважає, що, ухвалюючи судове рішення про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом взято до уваги і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, та обґрунтовано не визначено розмір застави, оскільки діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , пов`язане із погрозою насильства щодо потерпілого, у зв`язку з чим апеляційний суд відхиляє і вимоги апеляційної скарги про визначення обвинуваченому застави.

Тому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, не може бути задоволена, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі не вказується як в апеляційній скарзі, так і не посилалася сторона захисту під час її розгляду; що строк дії оскаржуваної ухвали сплив і така втратила чинність у часі.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подала адвокатка ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 грудня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000132, внесеному 23.03.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 днів, до 18 лютого 2024 року включно, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: