Провадження № 1-кп/333/900/23
УХВАЛА

13 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , за обвинуваченням його у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

07.12.2023 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням його у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, реєстр матеріалів досудового розслідування та розписка про отримання обвинуваченим копій вказаних процесуальних документів (кримінальне провадження №333/10998/23).

Під час підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про призначення та проведення судового розгляду на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_4 у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово.

Від обвинуваченого та його захисника заперечень щодо призначення до судового розгляду даного кримінального провадження, не надійшло.

Крім того, прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , обґрунтовуючи його таким.

1. ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років.

2. Зібрані слідством докази по справі достатньо вказують на винуватість ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень показаннями потерпілих, свідків та іншими матеріалами кримінального провадження.

3. ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, що може свідчити про те, що єдиним джерелом його доходів є протиправна діяльність та він може безперешкодно покинути межі м. Запоріжжя та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зазначені відомості надають прокурору підстави вважати, що відносно ОСОБА_4 існують ризики, передбачені п.п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 фактично не заперечували проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що вказане питання залишають на розсуд суду. Така позиція сторони захисту викликана тим, що ОСОБА_4 у слідчому ізоляторі фактично вже відбуває покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.11.2023 року.

Суд, заслухавши доводи прокурора, думки обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження, дійшов до такого.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 підсудне Комунарському районному суду м. Запоріжжя.

Підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України, судом не встановлено.

Обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст.291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимог процесуального закону, підстави для його повернення відсутні.

Учасниками процесу не заявлялись клопотання про обрання, зміну, скасування заходів забезпечення кримінального провадження.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про необхідність призначення даного кримінального провадження до судового розгляду, який слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст.27 КПК України, відсутні.

Частиною 3 ст.315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 23.11.2017 року у справі № 1-28/2017 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини третьої статті 315 КПК України зазначає, що висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними.

У підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.

Встановлено, що 18.10.2023 року ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід тримання під вартою строком 60 днів, по 16.12.2023 року. Також, зазначеною ухвалою був визначений альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53 680 грн.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та відповідно до ч.3 ст.197 КПК України про його продовження, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Прокурор, на думку суду, довів наявність фактів, зміст яких переконав суд у тому, що обвинувачений ОСОБА_4 міг вчинити кримінальні правопорушення, вказані в обвинувальному акті.

При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 , суд оцінює та враховує у сукупності такі обставини: особистість обвинуваченого (раніше судимий, у лікарів нарколога та психіатра не перебуває), його майновий стан (офіційно не працює, відсутні докази щодо наявності постійного щомісячного доходу), соціальні зв`язки (не одружений; має постійне місце реєстрації та проживання у м. Запоріжжі, не має на утриманні жодної особи).

Також, судом враховується і тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України (санкція зазначеної статті передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років позбавлення волі).

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати суд при обранні та продовженні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Тому суд, вважає, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у виді триманні під вартою до обвинуваченого, суд враховує дані про особу ОСОБА_4 та щодо наявності у нього соціальних зв`язків, постійного місця проживання, однак ці обставини не спростовують висновки суду про можливе вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення, а наявність сім`ї (проживає з батьками), на думку суду, не є тим дієвим запобіжником, який би мав утримати його від продовження кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується.

Суд також приймає до уваги, що 02.06.2023 року ОСОБА_4 був засуджений Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі з випробуванням строком на 1 рік, а крадіжки відповідно до обвинувального акту були скоєні у період з 26.09.2023 року по 13.10.2023 року. Також, суд враховує, що відносно ОСОБА_4 17.11.2023 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя було ухвалено вирок про позбавлення його волі строком на 5 років.

Крім того, враховую, що розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (злочину), суворість та невідворотність покарання, обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Таким чином, суд при аналізі пояснень учасників судового засідання, доказів у кримінальному провадженні, даних, що характеризують обвинуваченого, дійшов до висновку, що існують ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від органу досудового розслідування та суду, можливість вчинення нових кримінальних правопорушень. Вказані ризики, на думку суду є досить вагомим у даному випадку, тому клопотання прокурора про продовження такого запобіжного заходу як тримання під вартою необхідно задовольнити.

Враховуючи мету застосування запобіжних заходів, доведеність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, розцінюючи зазначені ризики як реальні та такі, що виправдовують обмеження свободи фізичної особи, суд, з урахуванням викладеного, приймає рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .

Водночас, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого, суд розглянув можливість застосування до ОСОБА_7 інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів, у т.ч. домашнього арешту та застави.

В даному випадку, враховуючи особистість обвинуваченого, суд вважає, що встановлені ризики є настільки вагомими, що домашній арешт, не зможе забезпечити належну поведінку ОСОБА_7 при застосуванні вказаного запобіжного заходу.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

18.10.2023 року слідчий суддя під час застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 визначив альтернативний запобіжний захід мінімальну заставу - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в сумі 53 680 грн.

Виходячи із вимог ч.2 ст.182 КПК України та з урахуванням цивільного позову потерпілого, тяжкості злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне залишити вказаний розмір застави, який обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести. На думку суду, вказаний розмір застави достатньою мірою буде гарантувати виконання ОСОБА_4 покладені на нього обов`язки та не є завідомо непомірним для нього.

У разі внесення вказаної застави, на обвинуваченого ОСОБА_4 покладаються обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.182 КПК України у разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

Керуючись ст. ст. 182, 314-317, 372, 384, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , за обвинуваченням його у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, у приміщенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя за адресою: м. Запоріжжя, вул. Європейська, 7 на 11 год. 30 хв. 21.12.2023 року.

Судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_4 здійснювати суддею Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 одноособово.

Визначити склад осіб, які будуть брати участь у судовому розгляді: прокурор,представник потерпілого, обвинувачений, його захисник.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 10.02.2024 року (включно).

ОСОБА_4 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн.

У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_4 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження за першою вимогою;

- не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження;

- повідомляти суддю, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання.

Копію ухвали вручити прокурору, представнику потерпілого, обвинуваченому, його захиснику.

Ухвала в частині продовження до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Виконання ухвали в частині утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі доручити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Повний текст ухвали складено 13.12.2023 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1