У подальшому ОСОБА_5 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв ТОВ «Вигідна покупка» матеріального збитку на суму 332,50 грн.
Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Обвинувачений не оспорював фактичних обставин та доказів по справі, об`єм викраденого та його вартість не заперечував. Показав, що знаходячись за вказаною вище адресою у приміщенні магазину «Аврора» таємно викрав зарядний пристрій, який заховав під передпліччя та покинув магазин, не розрахувавшись. Через день викрадене він продав невідомій особі, а виручені кошти витратив на придбання продуктів харчування.
Будучи належно повідомленою про дату, час і місце розгляду справи представник потерпілої особи ОСОБА_6 в судове засідання не прибула, звернувшись із відповідним клопотанням про проведення розгляду справи за її відсутності. Одночасно представником потерпілої особи заявлено цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування на користь ТОВ «Вигідна покупка» заподіяної кримінальним правопорушенням майнової шкоди в розмірі 399 грн.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , думку прокурора, обвинуваченого, який пояснив, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів.
З урахуванням викладеного та наданих в суді обвинуваченим показань, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні умисного кримінального правопорушення проти власності.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, востаннє був звільнений за відбуттям покарання 27.12.2018, неодружений, має постійне місце проживання, займається підробітками, під наглядом в КП «Полтавський обласний Центр терапії залежностей ПОР» не знаходиться, у 2019 році перебував на лікуванні в КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги ПОР», в подальшому за медичною допомогою не звертався
Обставиною, яка пом`якшує покарання суд визнає щире каяття. Інших обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання судом на встановлено.
Виходячи із загальних засад призначення покарання, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинуваченого, позицію представника потерпілої особи, яка залишила питання призначення покарання на розсуд суду, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень необхідним і достатнім є покарання в межах санкції ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі
Підстав для застосування положень статей 69, 69-1 КК України суд не знаходить.
Тільки таке покарання, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, принципу індивідуалізації покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, засадам гуманності і справедливості.
Водночас, як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 був засуджений вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 15.02.2024 за ч.1 ст.309 КК України та йому призначено покарання у виді 1 року обмеження волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.
За таких обставин, враховуючи, що після постановлення вироку суду від 15.02.2024 ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні іншого кримінального правопорушення, встановленому у цій справі, що вчинене ним до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання обвинуваченому слід призначити за сукупністю кримінальних правопорушень в порядку ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженої особи без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за її поведінкою та виконанням покладених на неї судом обов`язків.
Враховуючи наведені вище обставини, які характеризують особу обвинуваченого, ступінь тяжкості кримінального правопорушення та обставини його вчинення, відсутність тяжких наслідків і ставлення обвинуваченого до вчиненого, беручи до уваги позицію прокурора, яка вважала можливим призначити обвинуваченому покарання з випробуванням, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити його від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст.75,76 КК України.
Представником потерпілої особи ОСОБА_6 в межах судового провадження заявлено цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування ТОВ «Вигідна покупка» заподіяної кримінальним правопорушення майнової шкоди в розмірі 399,00 грн, який обґрунтований викраденням належного останньому майна.
Обвинувачений в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю.
Вирішуючи заявлений позов, суд зазначає, що згідно із ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Так, відповідно до загальних підстав відповідальності за завдану майнову шкоду, визначених ст.1166 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Пред`явлений представником потерпілої особи цивільний позов суд задовольняє частково та враховуючи не надання позивачем доказів на підтвердження заявленої суми шкоди, відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, вважає на необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Вигідна покупна» відшкодування матеріального збитку в межах встановленої судом вартості викраденого майна в розмірі 332,50 грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог потерпілого слід відмовити за недоведеністю.
Процесуальні витрати, речові докази у кримінальному провадженні відсутні, заходи забезпечення не застосовувались.
На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 373, 374 КПК України, суд
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначене вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 15.02.2024, більш суворим призначеним за цим вироком, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом дворічного строку випробування не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього такі обов`язки:
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вигідна покупка» шкоду завдану кримінальним правопорушенням в розмірі 332,50 грн.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається через Ленінський районний суд м. Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Після проголошення вироку обвинувачений має право отримати в суді його копію, подати клопотання, ознайомитися із журналом судового засідання.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження теж мають право отримати копію вироку.

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1