Провадження № 11-сс/4823/146/24 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2024 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у порядку письмового провадження кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 23 березня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді застосовано запобіжний захід до підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.ч.1, 2 ст.311 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, на строк до 20 травня 2024 року, без визначення розміру застави. Слідчий суддя вказав на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії особливо тяжких та тяжких злочинів у сфері обігу психотропних речовин, і за які передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, посилаючись на необґрунтованість підозри ОСОБА_6 . Апелянт вказує, що ні прокурор у судовому засіданні, ні слідчий у клопотанні не навели наявність обґрунтованих ризиків для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу саме у вигляді взяття під варту. Вважає, що не існує реальних ризиків можливості вчинити підозрюваним інше кримінальне правопорушення та перешкоджати досудовому розслідуванню і застосування більш м`якого запобіжного заходу зможе запобігти ризику, передбаченому ст.177 КПК України. Зазначив, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, проживає разом із співмешканкою.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З матеріалів провадження вбачається, що 13 квітня 2023 року до ЄРДР за №0000090 були внесені відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2, 3 ст.307, ч.ч.1, 2 ст.311 КК України.

21 березня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.1, 2, 3 ст.307, ч.ч.1, 2 ст.311 КК України, та затримано в порядку ст.208 КПК України (а.с.п.23-27).

22 березня 2014 року ОСОБА_6 повідомлено про нову підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.307, ч.ч.1, 2 ст.311 КК України.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні злочину.

На початковій стадії досудового розслідування кримінально-процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Повідомивши ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.ч.1, 2 ст.311 КК України, слідчий зібрав, перевірив та оцінив у встановленому законом порядку докази, які в своїй сукупності приводять до єдиного висновку на даний момент розслідування про те, що конкретна особа вчинила злочини, за які передбачене покарання Кримінальним кодексом України, і не підлягає звільненню від відповідальності за них.

Отже, твердження апелянта про необґрунтованість підозри є безпідставним, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається наявність існування фактів, інформації, які можуть переконати в тому, що ОСОБА_6 міг вчинити кримінальні правопорушення.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Згідно з вимогами ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.

Під час прийняття рішення про задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вимог ст.ст.178, 194 КПК України, наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.ч.1, 2 ст.311 КК України, які відносяться до категорії особливо тяжких та тяжких злочинів у сфері обігу психотропних речовин, санкція яких не є альтернативною та передбачає покарання, зокрема, у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років; даних про особу підозрюваного, який у порядку ст.89 КК України раніше не судимий, не має офіційних джерел прибутку, міцних соціальних зв`язків, репутацію підозрюваного та його стан здоров`я; який усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує йому, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перебуваючи на волі, матиме реальну можливість впливу на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інші кримінальні правопорушення; дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, так як інший запобіжний захід не забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Отже, при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя перевірив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що всупереч твердженням апелянта, прокурором у судовому засіданні доведено існування ризиків, які є підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого та дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного.

Крім того, всі наведені стороною захисту обставини та дані про особу підозрюваного були предметом розгляду слідчим суддею, який не знайшов їх такими, що гарантують належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 у разі обрання іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу.

Європейська комісія з прав людини у своєму рішенні за скаргою «Феррарі Браво проти Італії» вказала, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі є метою досудового розслідування, а саме: встановлення реальних збитків та кваліфікуючих ознак, досягнення цілей якого і є тримання під вартою. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступний стадії процесу кримінального розслідування.

За змістом ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, згідно якої слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин,їх аналогів або прекурсорів.

Відтак, слідчим суддею, при застосуванні підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до ч.4 ст.183 КПК України, обґрунтовано не визначений розмір застави.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі слідчим суддею рішення, не вбачається.

Керуючись ст.406, ч.3 ст.407, ст.422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 березня 2024 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4