Справа № 333/9739/23
Провадження № 1-кп/333/428/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження № 0001359 від 01.09.2023 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, має середню освіту, не одруженого, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин, особливо небезпечних наркотичних засобів та особливо небезпечних психотропних речовин у невеликих та великих розмірах на території міста Запоріжжя, у невстановлену для слідства дату та час, але не пізніше 17 год. 10 хв. 01.09.2023, у невстановленої в ході досудового розслідування особи та у невстановленому місці, із корисливих мотивів, незаконно придбав не менше ніж 36 шт. згортків у розфасованому вигляді в ізоляційній стрічці із вмістом наркотичних засобів та психотропних речовин, у невеликих та великих розмірах, з метою їх подальшого безконтактного збуту, шляхом їх прихованого розміщення у зручних для цього місцях у схованках - у вигляді так званих «закладок» по різним адресам на території м. Запоріжжя.

Далі, ОСОБА_5 з метою реалізації злочинного умислу, направленого на збут наркотичних засобів та психотропних речовин у невеликих та великих розмірах невстановленим в ході досудового слідства особам, проживаючим на території м. Запоріжжя, незаконно зберігаючи при собі 36 шт. згортків у розфасованому вигляді, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», з метою їх подальшого збуту, переніс 6 згортків, які згідно судової експертизи являються: особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2- піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса якої складає 0,3764 г (в перерахунку на основу), особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP, загальна маса якої складає 1,9557 г. (в перерахунку на основу), яка згідно таблиці невеликих великих та особливо великих розмірах психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 No188 є великим розміром та психотропною речовиною, обіг якої обмежено амфетамін, маса якої складає 0,5460 г (в перерахунку на основу) до ділянок місцевості за адресою: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 , де був затриманий працівниками поліції, а саме 01.09.2023.

Після чого, в порядку ч. 3 ст. 208 КПК України, 01.09.2023 у період часу з 19 год. 46 хв. по 20 год. 33 хв. в ході проведення обшуку ОСОБА_5 у правій кишені штанів та барсетці виявлено та вилучено 30 згортків липкої стрічці, які згідно судової експертизи являються:

- психотропною речовиною, обіг якої обмежено - амфетамін, вагою 1,3071 г (в перерахунку на основу);

- особливо небезпечною психотропною речовину, обіг якої заборонено ЛСД (9,10-дидегідро-N,N-діетил-6-метилерголін-8b-лізергінової кислоти), загальна маса,

якої складає 0,0001 г.;

- особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін), загальна маса якої складає 1,1268 г (в перерахунку на основу);

- особливо небезпечним наркотичним засіб, обіг якого заборонено смола канабісу, загальна маса якого складає 1,736 г в перерахунку на висушену речовину;

- психотропною речовиною, обіг якої обмежено амфетамін, загальна маса якої складає 2,1669 г (в перерахунку на основу), яка згідно таблиці невеликих великих та особливо великих розмірах психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 No188 є великим розміром;

- особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено 4- ММС (4-метилметкатинон), загальна маса якої складає 6,5515 г (в перерахунку на основу), яка згідно таблиці невеликих великих та особливо великих розмірах психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 No188 є великим розміром, які останній зберігав при собі з метою їх подальшого збуту.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 307 КК України, що кваліфікується як: незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичних засобів, психотропних речовин, у великих розмірах, а також особливо небезпечних наркотичних засобів та особливо небезпечних психотропних речовин.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті. Зокрема, показав що проживає з матір`ю та братом, батько проходить службу в ЗСУ. Сам він навчається в ліцеї та інколи підробляє. В кінці серпня 2023 подзвонив по номеру телефона вказаному в оголошені про роботу кур`єра, чоловік який відповів по телефону нічого не пояснював та вони домовилися зустрітися. 01.09.2023, він зустрівся з чоловіком, який назвався як ОСОБА_8 . ОСОБА_8 одразу запитав про його вік, на що ОСОБА_5 повідомив, що йому 16 років. ОСОБА_8 дав йому пакет з невеликими згортками та сказав, що їх необхідно рознести за адресами які він направить на його телефон, за це він заплатить. Запідозривши, що він буде виконувати незаконні дії, ОСОБА_5 намагався відмовитися, однак ОСОБА_8 став погрожувати і він злякавшись погодився виконати його вимогу. Чоловік передав йому в пакеті 36 згортків, як він сам зазначив, та відіслав на його телефон адреси куди необхідно покласти згортки та сфотографувати це місце, сам ОСОБА_8 при цьому весь час йшов за ним на деякій відстані, а тому збігти або викинути згортки він не міг, так як був наляканий. Адреси вказані в обвинувальному акті співпадають з тими які надіслав йому ОСОБА_8 . Рознести він встиг декілька згортків, приблизно 6 шт. після чого був затриманий працівниками поліції. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо його не карати, вказавши, що повністю усвідомив протиправність своїх дій, обіцяв більше не вчиняти кримінальні правопорушення та просив призначити йому покарання, не пов`язане із позбавленням волі.

Суд враховує той факт, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті.

Показання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Слід зазначити, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи та ним не оспорюються.

Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодились, що в такому випадку вони будь позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, суд, відповідно до вимог ч. 3ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення, визнане судом повністю доведеним, ніким не оспорюється.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 ЗаконуУкраїни «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Обвинувачений ОСОБА_5 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина неповнолітнього ОСОБА_5 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурором долучено:

-постанову про визнання речових доказів від 02.09.2023;

-постанову про передачу доказів до камери зберігання речових доказів від 09.09.2023;

-квитанцію про отримання речових доказів №8946;

-висновок судово-хімічної експертизи NoСЕ - 19/108- 23/13834-НЗПРАП від 02.09.2023;

- довідку про витрати на проведення експертизи;

- постанову про визнання речових доказів від 30.09.2023;

- постанову про передачу доказів до камери зберігання речових доказів від 09.09.2023;

- квитанцію про отримання речових доказів №2867;

- висновок судово-хімічної експертизи NoCE - 19/108-23/13917-НЗПРАП від 15.09.2023;

- довідку про витрати на проведення експертизи;

- висновок судово-хімічної експертизи NoСЕ - 19/108-23/13919-НЗПРАП від 15.09.2023;

- довідку про витрати на проведення експертизи;

- квитанцію про отримання речових доказів №2931;

- висновок судово-хімічної експертизи NoCE - 19/108-23/13834-НЗПРАП від 19.09.2023.

- довідку про витрати на проведення експертизи.

- постанову про визнання речових доказів від 02.09.2023;

- матеріали характеризуючи обвинуваченого ОСОБА_5 ..

Так, вина ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.

Таким чином, скоєне ОСОБА_5 01.09.2023 кримінальне правопорушення суд кваліфікує за ч. 2 ст. 307 КК України - як незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичних засобів, психотропних речовин, у великих розмірах, а також особливо небезпечних наркотичних засобів та особливо небезпечних психотропних речовин.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Пом`якшуючі обставини - це встановлені судом різні відомості, що свідчать про менший ступінь небезпечності особи винного та вчиненого ним злочину й дають підстави для застосування до нього менш суворого покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання належать як зазначені, так і не зазначені в законі, але встановлені судом за конкретною справою об`єктивні та суб`єктивні чинники, що не є ознаками конкретного складу злочину і не впливають на його кваліфікацію, проте свідчать про занижений ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння і (або) особи винного і тим самим надають суду право для пом`якшення покарання.

Згідно послідовної практики Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постанові від 15.11.2021 у справі № 199/6365/19 (№ 51- 3198км21) розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Таким чином, щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Під активним сприянням розкриттю злочину слід розуміти дії винної особи, спрямовані на те, щоб надати допомогу органам дізнання, досудового слідства і суду у встановленні істини у справі, з`ясуванні фактичних обставин, які мають істотне значення для розкриття злочину. Це може полягати зокрема у: повідомленні про всі відомі епізоди й обставини вчинення злочину; викритті інших співучасників; визначенні ролі кожного з них у вчиненні злочину; повідомленні про їхнє місцезнаходження; поданні допомоги в їх затриманні; видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом.

При встановленні обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує, що у судовому засіданні останній свою винуватість у вчиненні інкримінованих злочинів визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку, протягом усього строку досудового розслідування також визнавав свою винуватість та активно сприяв розкриттю злочину.

На думку суду, такі дії обвинуваченого не пов`язані із бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів вчинення ним злочину.

Також, суд приймає до уваги, що збитки або шкоду вчиненими кримінальними правопорушеннями обвинуваченим ОСОБА_5 не заподіяно, відтак, і ступінь суспільної небезпечності його дій значно нижчий, ніж у кримінальних правопорушеннях, якими такі збитки або шкоду заподіяно.

З огляду на обставини кримінального провадження та поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 під час судового розгляду та на стадії досудового розслідування, суд визнає обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно п. п. 1), 3) ч. 1 ст. 66 КК України, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, а також згідно ч. 2 ст. 66 КК України активне сприяння встановленню істини в суді.

При цьому, обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду від 24.10.2003 року № 7 «Про практику застосування судами кримінального покарання» (із змінами внесеними згідно з Постановами Верховного Суду) суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо). Призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Відповідно до ст. 103 КК України при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Разом з тим, ст. 98 КК України, визначено вичерпний перелік видів покарань, які можуть бути застосовані до неповнолітніх, тому суд не застосовує до обвинуваченого ОСОБА_5 додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 307 КК України у виді конфіскації майна.

В судовому засіданні прокурор просила призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді 6 років позбавлення волі.

Захисник обвинуваченого вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи пом`якшуючі обставини, які наведені вище, а саме:

- щире каяття;

- активне сприяння розкриттю злочину;

- вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім;

- активне сприяння встановленню істини в суді,

які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням викладених вище обставин у кримінальному провадженні, характеру та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, їх наслідків, особи обвинуваченого, відсутності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд визначився, що при призначенні ОСОБА_5 основного покарання за ч. 2 ст. 307 КК України слід застосувати ст. 69 КК України та призначити йому основне покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої санкції статті, а саме: за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися, як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005, «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007).

Разом із цим, відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з положеннями ст. 104 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх відповідно до статей 75-78 цього Кодексу, з урахуванням положень, передбачених цією статтею. Звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути застосоване до неповнолітнього лише у разі його засудження до арешту або позбавлення волі. Іспитовий строк установлюється тривалістю від одного до двох років.

Отже, вирішуючи питання про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, суд виходить з того, що збитки або шкоду вчиненими ним кримінальними правопорушеннями не заподіяно.

Також, суд бере до уваги відомості про особу обвинуваченого, який має повну середню освіту; здобуває освіту у Державному навчальному закладі; за місцем навчання характеризується позитивно, зауважень до навчального процесу не має; раніше не судимий; згідно Акту обстеження умов проживання від наданого начальником Служби у справах дітей по Комунарському району Департаменту служб у справах дітей Запорізької міської ради ОСОБА_5 має постійне місце проживання і реєстрації, де проживає із батьками та братом, батьками створені всі необхідні умови для проживання та виховання дітей.

Крім того, суд враховує досудову доповідь Сектору ювенальної пробації м. Запоріжжя Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області, згідно з якою орган пробації беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість неповнолітнього обвинуваченого, а також, загальний низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, вважає за можливе перевиховання Даніїла без ізоляції від суспільства. На думку органу пробації: виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що відповідають конкретним криміногенним потребам підлітка.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливо без ізоляції від суспільства шляхом прийняття рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

При цьому суд, діючи відповідно до положень ст. 76 КК України, покладає на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання, а також п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.09.2023 року до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, строк тримання під вартою рахувати з 01.09.2023 з 19 год. 46 хв.

04.09.2023 року ОСОБА_5 звільнено з-під варти у зв`язку із внесенням застави у розмірі 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень, яка була внесена ОСОБА_7 ..

Відповідно до ч. 11ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що підстав для звернення застави в дохід держави, внесеної за обвинуваченого, судом не встановлено, тому внесена заставодавцем застава підлягає поверненню.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді застави до набрання вироком законної сили залишити без змін, після набрання вироку законної сили запобіжний захід у вигляді застави - скасувати.

Відповідно до ч.2 ст.98 КК України, до неповнолітніх, визнаних винним у вчиненні кримінального правопорушення, не може бути застосовано додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Судові витрати у розмірі:

- 956 гривень 00 копійок за проведення судово-хімічної експертизи NoСЕ - 19/108- 23/13834-НЗПРАП від 02.09.2023,

- 3824 гривні 00 копійок за проведення судово-хімічної експертизи NoCE - 19/108-23/13917-НЗПРАП від 15.09.2023,

- 956 гривень 00 копійок за проведення судово-хімічної експертизи NoСЕ - 19/108-23/13919-НЗПРАП від 15.09.2023,

- 1434 гривень 00 копійок за проведення судово-хімічної експертизи NoCE - 19/108-23/13834-НЗПРАП від 19.09.2023 - підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст. 371, 373, 374, 376 КПК України, на підставі ст.ст. 69, 75,76,104 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням положень ч. 1 ст.69 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 75, ст. 104 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку 2 (два) роки, не вчинить нового злочину й виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою накладення адміністративних стягнень і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

У разі направлення судом засудженого для відбування призначеного покарання, відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КПКУкраїни зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 01.09.2023 року по 04.09.2023 року, виходячи з того, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді застави до набрання вироком законної сили залишити без змін, після набрання вироку законної сили запобіжний захід у вигляді застави - скасувати.

На підставі ч. 11 ст. 182 КПК України після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю ОСОБА_7 , паспорт НОМЕР_1 виданий Василівським РВ УМС України в Запорізькій області 16.09.1995 року, ІНПП суму 53680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень, внесену в якості застави 04.09.2023 року на депозитний рахунок територіального управління ДСА України в Запорізькій області, розрахунковий рахунок UA0001205 з призначенням платежу: застава за ОСОБА_5 , ІПН НОМЕР_2 , платник ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у сумі 7 170 ( сім тисяч сто сімдесят ) грн.00 коп.

Речові докази:

-мобільний телефон марки «Samsung А32» IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 - після набрання вироком законної сили, повернути обвинуваченому ОСОБА_5

-мобільний телефон марки «Redmi 10» IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 - після набрання вироком законної сили, повернути обвинуваченому ОСОБА_5

- спец.пакет №5837828 з особливо небезпечною психотропою речовиною - PVP, маса якої складає 0,3764 г (в перерахунку на основу) та первинне упакування після набрання вироком законної сили, знищити;

- спец.пакет №5837869 з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP, загальна маса якої складає 1,9557 г. (в перерахунку на основу), та психотропною речовиною, обіг якої обмежено амфетамін, маса якої складає 0,5460 г (в перерахунку на основу) та первинне упакування після набрання вироком законної сили, знищити;

- спец.пакет №5837829 з особливо небезпечною психотропною речовину, обіг якої заборонено ЛСД (9,10-дидегідро-N,N-діетил-6-метилерголін-8b-лізергінової кислоти), загальна маса, якої складає 0,0001 г.; - особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін), загальна маса якої складає 1,1268 г (в перерахунку на основу); особливо небезпечним наркотичним засіб, обіг якого заборонено смола канабісу, загальна маса якого складає 1,736 г в перерахунку на висушену речовину; психотропною речовиною, обіг якої обмежено амфетамін, загальна маса якої складає 2,1669 г (в перерахунку на основу), особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено 4- ММС (4-метилметкатинон), загальна маса якої складає 6,5515 г (в перерахунку на основу), та первинне упакування після набрання вироком законної сили, знищити.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1