Провадження №: 1-кп/752/1977/24
У Х В А Л А

05.07.2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

провівши в приміщенні суду підготовче судове засідання кримінального провадження №0000648 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

встановив:

вказаний обвинувальний акт надійшов до Голосіївського районного суду м. Києва 28.06.2024 року із Київської міської прокуратури.

Суд поставив на обговорення питання щодо визначення підсудності кримінального провадження №0000648 за Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, оскільки згідно з обвинувальним актом останній епізод інкримінований ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було вчинено 10.01.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , коли у останніх було проведено невідкладний обшук, а епізод інкримінований ОСОБА_5 було вчинено 10.01.2024 року о 13 год. 07 хв. за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з цим, з реєстру вбачається, що обшук за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено 10.01.2024 року з 15 год. 44 хв. по 16 год. 33 хв, тобто пізніше ніж останній епізод інкримнований ОСОБА_5 .

В підготовчому судовому засіданні прокурор вважала, що справа підсудна Голосіївському районному суду м. Києва та заявила клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Клопотання обґрунтовує тим, що наразі не зменшилися раніше встановлені ризики: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, які ще не допитані, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення. Прокурор вказує, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, не має постійного легального доходу на території м. Києва та Київської області та може залишити своє місце проживання. Обвинувачена ОСОБА_3 офіційно не працевлаштована, не має постійного доходу, і враховуючи військовий стан в Україні, має право виїзду за кордон, а отже може вжити заходи з метою залишення місця проживання на території України. Також прокурор зазначила, що ОСОБА_3 не зупинив факт притягнення її до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, після чого вона не припинила свою діяльність, а натомість почала вживати більше заходів конспірації. Зазначає, що обвинувачені вчинили особливо тяжкий злочин, за який передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна, інші більш м`які запобіжні заходи застосовані бути не можуть, а тому продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є доцільним і необхідним. Крім того, просила не визначати обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розмір застави у даному кримінальному провадженні. Також прокурор заявила клопотання про продовження строку дії процесуальних обов`язків покладених на обвинувачену ОСОБА_5 . Своє клопотання обґрунтовує тим, що ризики на даний час не зменшились та остання може впливати на свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вказала, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів та в разі визнання її винною з метою уникнення кримінальної відповідальності може втекти з місця проживання та переховуватись поза відомим на цей час місцем проживання. Також вказує, що ОСОБА_5 офіційно не працює, не має постійного доходу та враховуючи військовий стан має право виїзду за кордон, що свідчить про ризик того, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може вжити заходи з метою залишення місця проживання на території України. Вказує, що з метою забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків та забезпечення запобігання ризикам є необхідність у продовженні процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Захисник ОСОБА_3 та ОСОБА_5 - ОСОБА_7 в судовому засіданні вказав, що вважає дане провадження підсудне Голосіївському районному суду м. Києва, проте не заперечував щодо спрямування справи до Київського апеляційного суду. Щодо продовження строків дії обов`язків покладених на ОСОБА_5 вказав, що ризики вказані прокурором відсутні, проте не заперечував проти продовження обов`язків. Крім того, просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_3 , оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України не обґрунтовані та жодним чином не доведені, обвинувачення є безпідставним. Також просив врахувати, що обвинувачена має поганий стан здоров`я, в межах ізоляції він погіршується, остання потребує лікування. Також обвинувачена має малолітню дитину, матір, яка страждає на тяжке захворювання, не має наміру ухилятися від суду та виїжджати за кордон, не має намірів впливати на свідків, у зв`язку з чим просить обрати інший більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримали думку свого захисника.

Захисник ОСОБА_4 - ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав позицію захисника ОСОБА_7 щодо підсудності та просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, також вказуючи на необґрунтованість обвинувачення, не вірну кваліфікацію та відсутність будь-яких доказів на підтвердження вини обвинувачених. Ризики не доведені жодним чином. Обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, зокрема, малолітню дитину, батьків похилого віку, які потребують стороннього догляду, наміру ухилятись від суду не має, так само як і виїжджати за кордон.

Обвинувачений ОСОБА_4 також підтримав думку свого захисника.

Заслухавши сторін, вивчивши клопотання та дані обвинувального акту, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

На день розгляду справи 05.07.2024 року положення ч. 9 ст. 615 КПК України діють в редакції Закону України № 2462-IX від 27.07.2022 року, відповідно до якої під час дії воєнного стану обвинувальні акти скеровуються та розглядаються судами, зокрема, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення. Отже, і за загальним правилом, і за спеціальним обвинувальні акти розглядаються за місцем вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

З обвинувального акту вбачається, що останній епізод злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, які інкриміновані ОСОБА_5 було вчинено 10.01.2024 року о 13 год. 07 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , а останній епізод злочинів інкримінованих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було вчинено за адресою: АДРЕСА_1 , коли у останніх було проведено невідкладний обшук. З реєстру вбачається, що обшук за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено 10.01.2024 року з 15 год. 44 хв. по 16 год. 33 хв, тобто пізніше ніж епізод інкримінований ОСОБА_5 , а тому, саме адреса АДРЕСА_1 , є місцем вчинення останнього за часом епізоду інкримінованих обвинуваченим злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

Вказана адреса знаходиться в межах Білоцерківського району Київської області, на який не поширюється юрисдикція Голосіївського районного суду м.Києва, а поширюється юрисдикція Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Із врахуванням викладеного та вимог п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України, згідно яких питання підсудності провадження підлягає першочерговому вирішенню, оскільки судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо порушено правила підсудності, суд дійшов висновку про необхідність звернутися до Київського апеляційного суду з поданням про направлення даного кримінального провадження для визначення його підсудності за Білоцерківським міськрайонним судом Київської області.

Керуючись вимогами ст. 315 КПК України, із врахуванням того, що підсудність даного кримінального провадження ще не визначена, а клопотання прокурора повинні бути вирішені у відповідності до вимог розділу ІІ КПК України, суд вважає за доцільне вирішити їх на даній стадії.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п"ять років.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, зокрема ті, що перелічені цією статтею. Так, суд враховує, зокрема, тяжкість покарання, вік та стан здоров`я обвинувачених, міцність соціальних зв`язків.

Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Також ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

При визначенні питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, суд бере до уваги, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів. Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинувачених винуватими в інкримінованому їм злочині, обставини вчинення злочину, відсутність даних про наявність офіційного доходу, суд вважає, що на даний час немає обґрунтованих підстав вважати, що зникли ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості обвинувачення на даній стадії є передчасними, а дані що характеризують особу обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 наведені стороною захисту не є достатніми для прийняття рішення про зменшення ризиків вказаних прокурором.

Суд вважає, що обвинувачені можуть переховуватись від суду із врахуванням військового стану в Україні та наявності ряду тимчасово окупованих територій, які не підконтрольні органам державної влади, що може сприяти ухиленню останніх від явки до суду та ускладнить здійснення судом контролю за виконанням обвинуваченими своїх обов`язків. Крім того, існують ризики можливого вчинення нових злочинів. Інші менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, зокрема, особисте зобов`язання чи домашній арешт, як вірно мотивує прокурор у своєму клопотанні, на даному етапі не зможуть забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та забезпечать їх належну поведінку.

Раніше обрані запобіжні заходи є обґрунтованими та співмірними пред`явленим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинуваченню, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є доцільним та необхідним, підстав для зміни запобіжних заходів суд не вбачає.

Разом з тим, враховуючи зменшення прокурором обсягу ризиків в порівнянні з ризиками наведеними під час обрання запобіжних заходів, тривалість утримання осіб під вартою, наявність малолітньої дитини та батьків похилого віку, стан здоров`я, зокрема обвинуваченої ОСОБА_3 , суд вважає за доцільне в порядку ч. 3 ст. 183 КПК України визначити обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розмір застави.

Також, при визначенні питання доцільності продовження строку дії процесуальних обов`язків ОСОБА_5 суд бере до уваги, тяжкість злочинів у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , дані про особу обвинуваченої, яка офіційно не працевлаштована, не має офіційного доходу, а тому, з метою забезпечення виконання нею процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам, суд приходить до висновку що продовження строку дії обов`язків, які просить прокурор є доцільним і необхідним.

Керуючись ст.ст. 32, 34, 177,178, 183, 194, 314, 315 КПК України, суд

ухвалив:

направити до Київського апеляційного суду подання про вирішення питання про визначення підсудності за Білоцерківським міськрайонним судом Київської області кримінального провадження №0000648 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - задовольнити частково.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 (шістдесят) діб до 02.09.2024 року включно.

Строк продовження існуючої міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою обчислювати з 05.07.2024 року.

Визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заставу у вигляді 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Голосіївського районного суду м. Києва за наступними реквізитами:

Отримувач коштів - ТУДСАУ в м. Києві

МФО: 820172

Банк: Державна казначейська служба України в м. Києві

Рахунок отримувача UA1012089

Призначення платежу - застава.

Обвинувачені або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду, повідомляти прокурора чи суд про зміну місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади інші документи, що дають право на виїзд з України і в"їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченим, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок Голосіївського районного суду м. Києва, має бути наданий уповноваженій службовій особі ДУ Київський слідчий ізолятор.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа ДУ Київський слідчий ізолятор негайно має здійснити розпорядження про звільнення особи з-під варти та повідомити усно і письмово Голосіївський районний суд м. Києва.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинувачених з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави протягом 60 днів.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачені, будучи належним чином повідомленими, не з`являться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомлять про причини своєї неявки, або якщо порушать інші покладені на них при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Клопотання прокурора про продовження строку дії процесуальних обов`язків ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - задовольнити.

Продовжити строк дії, покладених на обвинувачену ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , процесуальних обов`язків, а саме:

прибувати за кожною вимогою суду;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

не відлучатись за межі Київської області без дозволу суду;

при наявності паспорту (паспортів) для виїзду за кордон та інших документів, що дають право на виїзд з України - здати їх на зберігання до відповідних органів державної влади.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору та направити в СІЗО.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 діб з дня її проголошення в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суддя ОСОБА_1