Дело № 184/129/24
Номер провадження 1-кп/184/71/24
Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Покров (Орджонікідзе) Дніпропетровської області, Україна, громадянина України, освіта середня, інвалід ІІ групи, неповнолітніх дітей на утриманні не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст.. 89 КК України раніше не судимий
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_5 ,-
В період воєнного стан котрий був введений на території України 24.02.2022 Указом Президент України за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», а саме 04.12.2023 приблизно о 13 годині, ОСОБА_3 перебував за адресою будинок АДРЕСА_2 , де в нього з корисливих спонукань виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення майна, належного ОСОБА_5 ..
В той же день та час, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір спрямований на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що ніхто не бачить його протиправних дій, діючи таємно, умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу перебуваючи за адресою будинок АДРЕСА_2 у житловій кімнаті, викрав майно, належне ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон марки «Samsung» модель SM-J320/DS, вартість якого відповідно до висновку експерта № 5251 від 07.12.2023 становить 1062, 50 грн.
Після вчинення таємного викрадення майна ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальний збиток загальну суму 1062, 50 гривні.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 1062 гривень 50 копійок.
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про проведення розгляду справи у порядку ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість та бажає давати покази.
Обвинувачений підтримав клопотання про розгляд справи у порядку ч.3 ст. 349 КПК України. Наслідки застосування ч.3 ст.349 КПК України йому роз`яснені та зрозумілі.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні проти розгляду кримінального провадження за ч. 3 ст. 349 КК України не заперечувала та при визначенні міри покарання поклалася на розсуд суду.
Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст.349 КПК України, наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
В ході судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення в межах оголошеного обвинувального акту визнав повністю та надав показання, що 04.12.2023 він знаходився в гостях у ОСОБА_6 , яка проживає по АДРЕСА_2 , де вони вживали алкогольні напої, потім ОСОБА_7 поставила належний їй телефон « ОСОБА_8 » на зарядку та поклала на тумбочку, потім в нього виник умисел на крадіжку вказаного телефону, вибравши момент коли ОСОБА_7 не бачить, він взяв мобільний телефон та поклав до кишені своїх штанів та поїхав до додому. Телефон який він викрав хотів продати, але не встиг та мобільний телефон був вилучений працівниками поліції. Свою вину визнає повністю та щиро розкаюється.
Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.
Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, приходить висновку про те, що винуватість обвинуваченого «поза розумним сумнівом» у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю.
Оцінивши наведені докази у їх сукупності, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст.12 КК України, є тяжким злочином, особу винного. Згідно довідки адміністрації КП «ЦМЛ ПМР ДО» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікарів: нарколога, психіатра не перебуває. Знаходиться на обліку у лікаря фтизіатра. Діагноз: вилікуваний диссеминований туберкульоз легень, плеври, мозку.
Відповідно до ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.
Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ступінь здійснення злочинного наміру, ставлення обвинуваченого ОСОБА_3 до вчиненого, його щире каяття, як обставина, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують йому покарання, суд переконаний, що саме покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини та статті 185 КК України, за якою кваліфіковано його дії, буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів засудженим.
Беручи до уваги тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, суд вважає можливим звільнити обвинуваченого від призначеного покарання на підставі ст.75 КК України, що не буде суперечити загальним засадам призначення покарання.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».
Підстав для застосування ст.69 КК України суд не вбачає.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.
Цивільний позов не заявлений.
Вирішуючи питання про речові докази, суд виходить з положень ст.100 КПК України.
Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходить з положень ч.2 ст.124 КПК України вважає, що витрати на залучення експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 05 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 01 (один) рік.
Відповідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта під час проведення судово-товарознавчої експертизи, висновок №5251 від 07.12.2023, витрати на проведення якої складають 200 (двісті) гривень 00 копійок.
Речові докази у кримінальному провадженні:
-мобільний телефон марки «Samsung» модель SM-J320/DS» - після набрання вироком законної сили залишити власнику ОСОБА_5 ..
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1