Справа № 646/237/24
№ провадження 1-кп/646/198/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2024 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000471 від 28.04.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Путникове, Дворічанського району, Хаоківської області, громадянина України, із середньою технічною освітою, не працюючого, одруженого, який має на утриманні одну неповнолітню та одну малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

встановив:

22 лютого 2022 року військовослужбовці Збройних Сил рф силовим способом з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно захопили та фактично здійснили окупацію частини території Харківської області, в тому числі, м. Куп`янськ, шляхом зосередження навколо вказаного населеного пункту та безпосередньо в ньому збройних підрозділів рф та встановлення контрольно-пропускного режиму в`їзду та виїзду з вказаного населеного пункту тощо, що тривало до початку вересня 2022 року ( не пізніше 09.09.2022)

Так, після повномасштабного збройного вторгнення збройних сил рф на територію України, з 24.02.2022 збройні сили країни агресора - рф безпосередньо здійснили силове захоплення та взяття під контроль будівель і споруд на території Куп`янського району Харківської області, що забезпечують діяльність органів державної влади, в тому числі й Куп`янський районний відділ поліції ГУНП в Харківській області, розташований за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, вул. Харківська, 14, з метою перешкоджання їх нормальній діяльності та з метою створення окупаційної влади, зокрема нового окупаційного правоохоронного органу, та вирішили залучити до співпраці місцевих жителів.

ОСОБА_3 , будучи громадянином України, тимчасово не працюючим, у період часу з початку червня 2022 року по початок вересня 2022 року, більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась приблизно о 04 годині ранку 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, перебуваючи у Куп`янському районі Харківської області, маючи умисел на допомогу державі-агресору та її незаконним правоохоронним органам, створеним на тимчасово окупованій території, з метою завдання шкоди Україні та реалізуючи його, вступив в злочинну змову з окупаційними військами російської федерації.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, у період часу з початку червня 2022 року по початок вересня 2022 року, більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, ОСОБА_3 , будучи громадянином України, тимчасово не працюючим, знаходячись на території Куп`янського району Харківської області, зі своїх особистих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи надати допомогу державі-агресору та її збройним формуванням з метою завдання шкоди Україні, достовірно знаючи, що за адресою: АДРЕСА_2 знаходиться Куп`янський районний відділ поліції ГУНП в Харківській області, а співробітники управління виїхали з населеного пункту та не контролюють обстановку щодо життєдіяльності вказаного населеного пункту, погодився на пропозицію військових російської федерації та вирішив добровільно зайняти посаду у новоствореному правоохоронному органі, а саме: виконуючого обов`язки поліцейського (водія) відділення охорони і конвоювання підозрюваних та обвинувачених ІТТ Відділу поліції № 1 (дислокація м. Куп`янськ) Управління внутрішніх справ Тимчасової цивільної адміністрації Харківської області.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, у період часу з початку червня 2022 року по початок вересня 2022 року, більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на допомогу державі-агресору та її незаконним правоохоронним органам з метою завдання шкоди Україні, почав виконувати обов`язки із здійснення пропускного режиму на блок-постах, перевірки документів щодо наявності підстав керування транспортними засобами, охорони будівлі ІТТ та конвоювання незаконно затриманих громадян у новоствореному правоохоронному органі, розташованому за адресою АДРЕСА_2 , а саме: за місцем знаходження Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області.

Судовий розгляд по кримінальному провадженню здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia) ОСОБА_3 , який показань суду не надав, будь-яких клопотань від останнього на адресу суду також не надходило.

Ухвалою Київського районного суду Харківської області від 19.12.2023 по справі № 953/9873/23 постановлено про здійснення судового провадження на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000471 від 28.04.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, у спеціальному судовому провадженні за відсутності обвинуваченого (in absentia).

Повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_3 , а також інформація про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_3 , який повинен був знати про розпочате щодо нього кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед судом за діяння вчинені на території суверенної України, та захищати себе безпосередньо у суді, а також свідчать про його намір ухилення від кримінальної відповідальності на території держави агресора РФ.

У той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_3 від правосуддя суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (пп. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з гарантій презумпції невинуватості.

У той же час, це кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника ОСОБА_5 , яка була забезпечена державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Харківській та Луганській областях.

Захисник обвинуваченого здійснювала активні дії, спрямовані на захист обвинуваченого: приймала участь у допиті свідків та дослідженні доказів, виступала у дебатах.

Враховуючи наведене, суд вважає, що стороною обвинувачення вживалися достатні заходи щодо дотримання прав ОСОБА_3 як підозрюваного та обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя, з урахуванням здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження.

У свою чергу суд звертає увагу на те, що всі наведені вжиті заходи вказують на те, що обвинувачений був поінформований належним чином про дати слухання справи, а також дотримані його права на належне представництво у суді.

При призначенні покарання захисник ОСОБА_5 просила суд врахувати, що ОСОБА_3 притягається до кримінальної відповідальності вперше, одружений, має на утриманні одну неповнолітню та одну малолітгю дитину, позитивно характеризується. Зазначила, що не має зауважень до досліджених доказів під час судового розгляду.

Винуватість ОСОБА_3 в обсязі обвинувачення, зазначеному у вироку, повністю доведена та підтверджується зібраними в кримінальному провадженні та дослідженими в судовому засіданні наступними доказами, які суд вважає належними та допустимими, а саме:

- показаннями свідка ОСОБА_6 , який показав, що ОСОБА_3 він знав до початку збройної агресії рф як мешканця смт. Дворічна Куп`янського району Харківської області. Після того як смт. Дворічна була окупована військами рф, йому стало відомо, що ОСОБА_3 пішов працювати до правоохоронного органу, який створили окупанти і який розміщувався у приміщенні відділу поліції. Свідок неодноразово бачив як обвинувачений перебував біля будівлі поліції, заходив і виходив з нього. Також йому відомо про роботу ОСОБА_3 в правоохоронному органі від брата останнього ОСОБА_7 з яким свідок разом працював в ДСНС. Після деокупації смт. Дворічної ОСОБА_3 виїхав на територію рф;

- показаннями свідка ОСОБА_8 , який дав покази аналогічні показам свідка ОСОБА_6 .

Від допиту інших свідків сторони обвинувачення у судовому засіданні прокурор відмовився.

Письмовими доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме:

-Приказом Управления внутренних дел Временной гражданской администрации Харьковской области от 05.07.2022 за №1-лс «О назначении на должность» згідно якого серед інших « ОСОБА_9 » призначений «исполняющим обязанности полицейского водителя группы конвойной службы Управления внутренних дел Временной гражданской администрации Харьковской области»;

-Трудовым договором б/н та дати від 2022 р. між «Временной гражданской администрацией Харьковской области» та «Фомин ОСОБА_10 » згідно якого останній був прийнятий на роботу на посаду «полицейского водителя группы конвойной службы Управления внутренних дел Временной гражданской администрации Харьковской области»;

-Заявою обвинуваченого ОСОБА_3 без дати від 2022 р. на ім`я «Главы Временной гражданской администрации Харьковской области» про прийняття на роботу на посаду «полицейского водителя группы конвойной службы Управления внутренних дел Временной гражданской администрации Харьковской области»;

-«Согласием на обработку персональных данных» від 2022 р. (без дати), яку надав обвинувачений ОСОБА_3 окупаційній владі при прийомі на роботу;

-«Подпиской о неразглашении информации» від 2022 р. (без дати) ), яку надав обвинувачений ОСОБА_3 окупаційній владі при прийомі на роботу;

-Протоколом огляду від 31.08.2023 р. відповідно до якого були оглянуті документи на ім`я ОСОБА_3 ;

-Автобіографією, яку надав обвинувачений ОСОБА_3 окупаційній владі при прийомі на роботу;

-Анкетою на 3-х аркушах, яку надав обвинувачений ОСОБА_3 окупаційній владі при прийомі на роботу;

-«Трудовым договором» без дати від 2022 р. між обвинуваченим ОСОБА_3 та «Управлением внутренних дел Временной гражданской администрации Харьковской области»;

-Поясненням, яке надав обвинувачений ОСОБА_3 окупаційній владі при прийомі на роботу;

-Поясненням, яке надав обвинувачений ОСОБА_3 окупаційній владі при прийомі на роботу в якому вказав про відомого йому учасника АТО ОСОБА_11 та вказав домашню адресу останнього;

-«Табелем учета рабочего времени за июнь 2022 года Управления внутренних дел ВГА Харьковской области» відповідно до якого під №150 вказаний обвинувачений ОСОБА_3 та його посада «полицейский-водитель»;

-«Списком личного состава УВД ВГА Харьковской области» згідно якого в «группе конвойной службы» за №287 вказаний «полицейский-водитель ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 »;

-«Списком сотрудников Управления внутренних дел ВГА Харьковской области» відповідно до якого під №152 вказаний обвинувачений ОСОБА_3 ;

-«Журналом учета удостоверений сотрудников УВД ВГА Харьковской области (начат 06.07.2022 г.) відповідно до якого під №146 вказаний обвинувачений ОСОБА_3 , який отримав службове посвідчення 28.07.2022.

Крім того, під час судового розгляду було досліджено відомості, що характеризують обвинуваченого ОСОБА_3 , а також досліджені такі документи: довідку з КПП ХОР «Обласний психоневрологічний диспансер»; довідку з КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер», копію паспорта ОСОБА_3 , вимогу щодо судимості ОСОБА_3 , копії свідоцтв про народження ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в яких обвинувачений зазначений їх батьком.

Відомості, встановлені у зазначених документах, не є доказами винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.

Даючи оцінку зібраним і дослідженим у справі доказам у їх сукупності, їх достатність та взаємозв`язок, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочині та кваліфікує його дії за ч. 7 ст. 111-1 КК України, як добровільне зайняття посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

При вивченні особи обвинуваченого ОСОБА_3 судом встановлено, що він є громадянином України, одружений, має на утриманні одну неповнолітню та одну малолітню дитину, офіційно не працюючий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначений КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

У ряді складів кримінальних правопорушень, у тому числі, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України важливе значення має добровільність (якщо особа здійснювала відповідні дії не добровільно, а під примусом (байдуже яким), склад правопорушення відсутній).

Наведеними вище доказами у їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема дослідженими судом показаннями свідків, які бачили ОСОБА_3 під час його роботи на окупаційну владу, підтверджується беззаперечне свідчення невимушеності його поведінки, відсутності будь-якого примусу щодо нього, а відтак, і цілковитої добровільності його дій.

Окрім того, окупація території Куп`янського району та встановлення на цій території окупаційних органів влади, мала відкритий характер, а тому ОСОБА_3 відповідно, очевидно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86). Вищевказані показання свідків та письмові докази узгоджуються між собою, не містять суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність.

В ході судового розгляду суд безпосередньо, всебічно та повно дослідив усі докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження і встановив правильність збирання стороною обвинувачення та закріплення кожного з них, тому, виходячи з положень статті 86 КПК України вважає їх допустимими.

Крім того, суд дійшов до висновку, що досліджені у судовому засіданні докази прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, тому є належними.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, поза розумним сумнівом.

Недопустимості доказів згідно вимог ст.ст. 87-89 КПК України судом не встановлено. Порушень вимог КПК України, які б могли спростувати висновки суду під час розгляду справи судом встановлено також не було.

Виходячи з зазначеного, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_12 добровільно, будучи громадянином України, зайняв посаду в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, тобто вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч.7 ст. 111-1 КК України.

У відповідності до положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 цього ж Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, відомості про обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, обставину, що його обтяжує.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, а саме: принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст.111-1 КК України, яке віднесено до особливо тяжких злочинів, проти основ національної безпеки України, конкретні обставини та наслідки, особу винного, відсутність визнаних судом обставин, які пом`якшують покарання, наявність обставини, яка обтяжує покарання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, у виді позбавлення волі, в межах санкції ч. 7 ст. 111-1 КК України, оскільки його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства, з призначенням додаткового покарання, визначеного санкцією ч. 7 ст. 111-1 КК України як обов`язкового, у виді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах, та з призначенням додаткового покарання, визначеного санкцією ч. 7 ст. 111-1 КК України як альтернативне, у виді конфіскації всього майна, яке є його особистою власністю. Дійшовши висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 основного покарання у вигляді позбавлення волі, з призначенням додаткових покарань, на думку суду, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що відповідає меті покарання.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 слід рахувати з моменту його фактичного затримання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Судові витрати у справі відсутні.

Долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 129, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 12 (дванадцять) років та з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід, обраний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, у виді тримання під вартою - залишити без змін.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , рахувати з моменту його фактичного затримання.

Речові докази, а саме: документ Приказ Управления внутренних дел Временной гражданской администрации Харьковской области от 05.07.2022 за №1-лс «О назначении на должность» згідно якого серед інших « ОСОБА_9 » призначений «исполняющим обязанности полицейского водителя группы конвойной службы Управления внутренних дел Временной гражданской администрации Харьковской области», документ «Трудовой договор» б/н та дати від 2022 р. між «Временной гражданской администрацией Харьковской области» та «Фомин ОСОБА_10 » згідно якого останній був прийнятий на роботу на посаду «полицейского водителя группы конвойной службы Управления внутренних дел Временной гражданской администрации Харьковской области», заявою обвинуваченого ОСОБА_3 без дати від 2022 р. на ім`я «Главы Временной гражданской администрации Харьковской области» про прийняття на роботу на посаду «полицейского водителя группы конвойной службы Управления внутренних дел Временной гражданской администрации Харьковской области», документ «Согласие на обработку персональных данных» від 2022 р. (без дати), яку надав обвинувачений ОСОБА_3 окупаційній владі при прийомі на роботу, документ «Подписка о неразглашении информации» від 2022 р. (без дати) ), яку надав обвинувачений ОСОБА_3 окупаційній владі при прийомі на роботу, Автобіографія, яку надав обвинувачений ОСОБА_3 окупаційній владі при прийомі на роботу, Анкету на 3-х аркушах, яку надав обвинувачений ОСОБА_3 окупаційній владі при прийомі на роботу, документ «Трудовый договор» без дати від 2022 р. між обвинуваченим ОСОБА_3 та «Управлением внутренних дел Временной гражданской администрации Харьковской области», Пояснення, яке надав обвинувачений ОСОБА_3 окупаційній владі при прийомі на роботу, Пояснення, яке надав обвинувачений ОСОБА_3 окупаційній владі при прийомі на роботу в якому вказав про відомого йому учасника АТО ОСОБА_11 та вказав домашню адресу останнього, документ «Табель учета рабочего времени за июнь 2022 года Управления внутренних дел ВГА Харьковской области» відповідно до якого під №150 вказаний обвинувачений ОСОБА_3 та його посада «полицейский-водитель», «Список личного состава УВД ВГА Харьковской области» згідно якого в «группе конвойной службы» за №287 вказаний «полицейский-водитель ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », «Список сотрудников Управления внутренних дел ВГА Харьковской области» відповідно до якого під №152 вказаний обвинувачений ОСОБА_3 , «Журнал учета удостоверений сотрудников УВД ВГА Харьковской области (начат 06.07.2022 г.) відповідно до якого під №146 вказаний обвинувачений ОСОБА_3 , який отримав службове посвідчення 28.07.2022, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку, яка підлягає врученню ОСОБА_3 , вручити захиснику, а інформацію про вирок опублікувати в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті суду відповідно до вимог ст.323 КПК України.

СУДДЯ: ОСОБА_1