Справа № 216/1695/21
провадження 1-кп/216/169/24
УХВАЛА

іменем України

22 травня 2024 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000093 від 22 січня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 388, ч. 2 ст. 384 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и в:

У Центрально-Міському районному суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває зазначене кримінальне провадження.

1.Питання, що вирішується.

Обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000093 від 22 січня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 388, ч. 2 ст. 384 Кримінального кодексу України.

2.Зміст поданого клопотання та його обґрунтування.

На обґрунтування клопотання обвинувачений зазначає наступне.

2.1.Обвинувальний акт не містить обов`язкових складових, передбачених кримінальним процесуальним законом, та є не конкретним, оскільки в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення, тобто твердження про вчинення ОСОБА_4 діяння передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, із зазначенням елементів складу кримінального правопорушення, зокрема, не зазначено час та місце скоєння кримінального правопорушення (є посилання лише на червень 2019 року), не зазначено спосіб вчинення (зазначено інші невстановлені слідством незаконні дії, однак які дії саме не відомо), не зазначено також і форма вини, мотив та мета скоєння вказаного кримінального правопорушення.

2.2.В обвинувальному акті дії ОСОБА_4 кваліфіковано неправильно, не доведено наявність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 от. 384 КК України.

2.3.Обвинувальний акт складений та затверджений не уповноваженими особами. Після ознайомлення стороною захисту з матеріалами вищевказаного кримінального провадження встановлена відсутність у матеріалах провадження постанови про призначення групи слідчих, яка не була відкрита стороні захисту відповідно до вимог ст. 290 КПК України, а також при ознайомленні встановлено, що у постанові про призначення групи прокурорів від 05.03.2021 на 7-му аркуші кримінального провадження взагалі відсутній підпис першого заступника керівника обласної прокуратури, а тому обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування складений, затверджений та підписаний не уповноваженими на те особами.

2.4.Обвинувальний акт містить твердження про скоєння кримінального правопорушення, що є порушенням презумпції невинуватості.

2.5.В обвинувальному акті вказані докази в обґрунтування винуватості обвинуваченого, що суперечить вимогам ч.2 ст.291 КПК України, а саме обвинувальний акт містить відомості про висновок експерта: номер, дату, результати, який може бути доказом у кримінальному провадженні і повинен надаватися суду прокурором лише на відповідній стадії судового провадження для підтвердження обставин кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті.

2.6.Неналежне затвердження обвинувального акту, а саме обвинувальний акт не відповідає статусу офіційного документа оскільки не скріплений відтиском гербової печатки в порушення вимог ч.1 ст.291 КПК України та не відповідає вимогам зазначеним у примітці до ст.358 КК України.

2.7.Порушення при складенні реєстру матеріалів досудового розслідування. В долученому до обвинувального акту реєстрі відсутня дата його складення як обов`язковий реквізит документа. Також в реєстрі не відображена процесуальна дія «затвердження обвинувального акту» (ким його затверджено, коли?) та не зазначено інформацію щодо «складання обвинувального акту» (ким його складено, коли?). Крім того, в реєстрі слідчий не вірно зазначено дату реєстрації кримінального провадження №0000093, а саме 20.01.2020, в той час як із обвинувального акту вбачається, що матеріали кримінального провадження були зареєстровані саме 22.01.2020.

Зважаючи на те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000093 від 22 січня 2020 року не відповідає загальним засадам кримінального провадження та вимогам, зазначеним у ст. 291, 9 КПК України, обвинувачений вважає, що клопотання підлягає задоволенню, а обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 з наведених вище підстав підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

3. Позиції сторін кримінального провадження.

3.1. У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримали, просили задовольнити у повному обсязі, посилаючись на наведені вище обставини.

3.2. Прокурор у підготовчому судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, вважаючи його безпідставним та таким, що не ґрунтується на вимогах закону.

4. Релевантне законодавство.

4.1. Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду.

Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Статтею 3 КПК України встановлено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Частиною 1 ст. 291 КПК України визначено, що обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема, якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем.

Положеннями частини другої цієї статті Кодексу унормовано, що обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу;

9) дату та місце його складення та затвердження.

До обвинувального акта додається:

1) реєстр матеріалів досудового розслідування;

2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;

3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу);

4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного;

5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації (ч. 4 ст. 291 КПК України).

Отже, положеннями статті 291 КПК України законодавець встановив процесуальний порядок складення обвинувального акта у кримінальному провадженні, який повинен містити певні відомості, а також чітко визначив ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються до обвинувального акта органом досудового розслідування. Відтак, перелік вимог щодо обвинувального акта є вичерпно визначеним та будь-яких інших вимог, яким повинен відповідати обвинувальний акт, не передбачено.

5. Мотиви і оцінка суду.

5.1. Перевіривши обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_4 на предмет його відповідності критеріям, визначеним статтею 291 КПК України, проаналізувавши доводи, викладені сторонами кримінального провадження, суд не вбачає правових підстав для задоволення заявленого обвинуваченим клопотання та повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків, з огляду на наступне.

Обвинувальний акт, складений відносно ОСОБА_4 , відповідає нормам кримінального процесуального законодавства, оскільки містить усі необхідні відомості, визначені частиною першою статті 291 КПК України. Також, органом досудового розслідування до нього додані усі необхідні процесуальні документи згідно переліку, наведеному у частині четвертій цієї статті Кодексу.

5.2. Відхиляючи доводи сторони захисту про те, що обвинувальний акт не містить обов`язкових складових, передбачених кримінальним процесуальним законом, та є не конкретним, дії ОСОБА_4 кваліфіковано неправильно, обвинувальний акт містить твердження про скоєння кримінального правопорушення, що є порушенням презумпції невинуватості суд зазначає, що обвинувальний акт містить усі відомості визначені ст. 291 КПК України, у тому числі виклад обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Суд наголошує, що обставини, викладені в обвинувальному акті, обґрунтованість сформулюваного обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення є предметом розгляду в судовому засіданні кримінального провадження по суті. За змістом пункту 5 частини другої статті 291 Кримінального процесуального кодексу України визначення обсягу фактичних обставин кримінального правопорушення, що викладаються у обвинувальному акті, належить до дискреційних повноважень прокурора, а наведені в обвинувальному акті фактичні дані, в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, а також можливість співставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою. Законом прямо передбачено, що фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються в такій формі і в такому обсязі, які прокурор вважає встановленими за результатами проведеного досудового розслідування. Посилання захисників на суперечності та недоліки при викладі фактичних обставин та формулюванні обвинувачення є по своїй суті незгодою із пред`явленим обвинуваченням, що має бути предметом судового розгляду, де суд на підставі зібраних та наданих доказів матиме можливість надати оцінку обґрунтованості чи необґрунтованості пред`явленого обвинувачення.

5.3. Доводи сторони захисту про відсутність повноважень у слідчого ОСОБА_6 та процесуального керівника- прокурора ОСОБА_7 суд також не приймає до уваги, оскільки в обвинувальному акті відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 291 КПК України, містяться відомості про прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора, з яких вбачається, що слідчий ОСОБА_6 входив до групи слідчих, а прокурор ОСОБА_7 відповідно до групи прокурорів. Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування 10.02.2020р. було надано доручення про проведення досудового розслідування.

Об`єднана палата ККС ВС у постанові від 04 жовтня 2021 року (справа № 724/86/20) в контексті застосування приписів ст. 110 КПК України зазначила, що зміст і значення процесуального рішення у формі постанови визначає не виключно його назва, а зміст, структура і обсяг викладеної у процесуальному рішенні інформації про визначення групи слідчих у кримінальному провадженні з огляду на приписи зазначеної статті кримінального процесуального закону.

Разом з тим, стороною захисту в порядку ч. 3 ст. 303 КПК України вказане рішення від 10.02.2020р. про доручення проведення досудового розслідування з підстав його невідповідності вимогам ст. 110 КПК України не оскаржувалось.

Згідно відомостей з реєстру матеріалів досудового розслідування 21.09.2020р., 22.10.2020р. та 05.03.2021р. виносились постанови про визначення групи прокурорів. Вказані постанови в порядку ч. 3 ст. 303 КПК України під час підготовчого судового засідання стороною захисту не оскаржувались, доказів на підтвердження невідповідності вказаних постанов вимогам ст. 110 КПК України не надавалось.

Таким чином, доводи сторони и захисту про відсутність повноважень у слідчого ОСОБА_6 та процесуального керівника- прокурора ОСОБА_7 , у відповідному кримінальному провадженні в ході підготовчого судового засідання не знайшли свого підтвердження.

5.4. Також, не можуть бути підставою для повернення обвинувального акта відсутність відтиску гербової печатки.

У ч.3 ст. 291 КПК України містяться вимоги щодо посвідчення обвинувального акта виключно шляхом підпису слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. Жодних додаткових вимог щодо посвідчення обвинувального акта у ст. 291 КПК України не зазначено. Правова позиція сторони захисту щодо необхідності посвідчення обвинувального акта гербовою печаткою базується на необхідності додержання вимог щодо реквізитів офіційного документу. Також додатково зазначається посилання на підзаконні нормативно-правові акти, які визначають правила діловодства та документообороту. Такий підхід суперечить ст. 1 КПК України - порядок кримінального провадження на території України визначається лише Конституцією України, міжнародними договорами, цього Кодексу та інших законів України. Таким чином, посилання на будь-які підзаконні нормативно-правові акти або акти організаційно-розпорядчого характеру не ґрунтується на вимогах закону.

5.5. Доводи сторони захисту про наявність в обвинувальному акті посилань на висновок експерта, що є фактично посиланням прокурора на зібрані докази, і призводить, на думку обвинуваченого, до нерівного становища сторони захисту, порівняно зі стороною обвинувачення, суд відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У ч.2 ст.23 КПК України зазначено, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Висновок експерта, відповідно до ч.1 ст.101 КПК України - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що у ньому дійсно містяться посилання на висновки експерта, але не розкривається зміст цих доказів у розумінні ч.1 ст.101 КПК України, а саме, не здійснюється докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Тому, таки висновки суду стосовно неможливості посилання в обвинувальному акті на висновки експертиз, проведених на досудовому слідстві та інші документи, не свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону.

5.6. Суд відхиляє доводи сторони захисту про порушення при складенні реєстру матеріалів досудового розслідування як підставу для повернення обвинувального акту виходячи з наступного.

Наявність в реєстрі матеріалів досудового розслідування дати його складення не передбачена вимогами КПК України.

Так, у реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про дату затвердження обвинувального акта, разом з тим, в самому обвинувальному акті містяться відомості про дату його складання та затвердження, достовірність вказаної дати стороною захисту не оспорюється.

Разом з тим, суд наголошує, що у підготовчому судовому засіданні не надається оцінка обставинам, зазначеним в обвинувальному акті, а вирішується питання щодо можливості призначення судового розгляду на підставі наданого обвинувального акту.

Отже, наявність технічних описок в реєстрі матеріалів досудового розслідування не є суттєвим порушенням, за яких суд має повернути обвинувальний акт прокурору.

5.7. Інші доводи і заперечення сторони захисту означеного вище висновку суду не спростовують.

При цьому, суд ураховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

6. Висновки суду.

З урахуванням наведеного, суд уважає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 відповідає вимогам ст. 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, порушень вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду та являлись підставою для повернення обвинувального акта прокурору, судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 26, 31, 110, 291, 314, 369-372, 376 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та оголошено в залі судових засідань у приміщенні Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 27 травня 2024 року о 14-50 год.

Суддя ОСОБА_1