Номер провадження: 11-сс/813/321/24
Справа № 496/479/24 1-кс/496/215/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі представника власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Біляївського райсуду Одеської обл. від 18.01.2024, про арешт майна у к/п № 0000039 від 05.01.2024 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді в межах к/п № 0000039 від 05.01.2024 було задоволено клопотання дізнавача СД ОРУП №2 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 та було накладено арешт шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження, користування на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного на ім?я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане ІНФОРМАЦІЯ_2 номер НОМЕР_1 від 01.06.2022, довідку ВЛК на ім?я ОСОБА_7 , видане ІНФОРМАЦІЯ_2 номер №12/146 від 01.06.2022, упаковані до експертного сейф-пакету №WAR1937518, вилучені в ході огляду місця події за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Маяки, на пункті пропуску «Маяки-Удобне», 49 КМ траси Одеса-Рені.

Окрім того, зазначеною ухвалою було відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про визнання незаконною постанови дізнавача СД ОРУП №2 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 про визнання майна речовим доказом від 15.01.2024.

Обґрунтовуючи прийняте рішення про арешт майна, слідчий суддя вказував на те, що майно, на яке дізнавач просив накласти арешт відповідає критеріям речових доказів, та його метою є недопущення зміни, псування, знищення чи відчуження вищевказаних вилучених документів, окрім того у вказаному провадженні є необхідність у проведенні експертних досліджень.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Не погодившись із ухвалою слідчого судді представник власника майна ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням вимог КПК України з огляду на таке:

- перетин державного кордону дійсно вимагає пред`явлення документу військового обліку особи мобілізаційного віку, однак пересування територією України в т.ч. перетин транзитної зони в районі с. Маяки Одеської обл. не вимагає пред`явлення документів військового обліку. Тобто ОСОБА_7 не мав на меті використовувати документи з огляду на те, що пересувався територією України. Матеріали справи не містять відомостей про правовий статус бази «Оберіг», з якої було встановлено, що ОСОБА_7 підлягає призову на військову службу під час мобілізації, окрім того, відсутні докази законності здійснення ОСОБА_9 , який є працівником ОВС СБУ «фільтраційних заходів». Протокол допиту свідка не може бути єдиним доказом у справі та безумовною підставою для накладення арешту на майно;

- уповноважені особи, які виявили ознаки підробки документів ОСОБА_7 не є експертами, у постанові про визнання документів речовими доказами також не зазначені ознаки підробки, що свідчить про незаконність та безпідставність їх вилучення;

- клопотання про арешт майна подано до суду із пропуском строку, передбаченого ст. 171 КПК України. Відповідно до матеріалів провадження, документи були вилучені 14.01.2024, тобто клопотання повинно було бути подано не пізніше 15.01.2024. В той же час, клопотання до суду надійшло 16.01.2024, натомість ксерокс роздруківки пошти із направленням ОСОБА_10 на адресу суду 15.01.2024 листа не містить конкретизації, більш того зазначено про його отримання судом 16.01.2024 о 18 год. Водночас, автоматизований розподіл провадження був здійснений 16.01.2024 о 16 год. 42 хв.;

- слідчим суддею не визначені належним чином мета та підстави для арешту, доводи слідчого судді про необхідність проведення експертиз необґрунтовані, оскільки будь-які експертизи не призначені;

За таких обставин, представник власника майна просить скасувати ухвалу слідчого судді від 18.01.2024 та постановити нову ухвалу, якою повернути ОСОБА_7 вилучені документи.

У судовому засіданні апеляційного суду представник власника майна апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити, водночас представник прокуратури, будучи неодноразово повідомлений про дату та час судового засідання, до суду не з`явився, причини неявки не повідомив, із жодними клопотаннями не звертався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є серед іншого щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У теоретичному аспекті «належна правова процедура» - це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя. До гарантій, які у своїй сукупності формують належну правову процедуру, відносяться право на судовий захист, право на ефективне розслідування; право на швидкий суд; право на публічний суд; право на неупереджений суд; право на суд неупереджених присяжних; право на змагальний процес; презумпція невинуватості; право не свідчити проти себе; право на допит в суді свідків обвинувачення; право на допомогу адвоката під час судового розгляду; право бути вислуханим; право не піддаватися двічі покаранню за один й той самий злочин; право на безпосередній процес; право на безперервний процес; право на оскарження.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Як вбачається із клопотання дізнавача, 14.01.2024 до ч/ч ОРУП №2 ГУНП в Одеській обл. надійшло телефонне повідомлення зі спец-лінії 102, про те, що 14.01.2024 о 09 год. 34 хв. за адресою: Одеська обл., Одеський р-н., с. Маяки, на пункті пропуску «Маяки» гр. ОСОБА_7 , 17.03.1976 з метою безперешкодного перетину державного кордону працівникам СБУ пред`явив тимчасове посвідчення військовозобов`язаних номер НОМЕР_1 від 01.06.2022 та довідку ВЛК на своє ім?я, видане ІНФОРМАЦІЯ_2 номер №12/146 від 01.06.2022 з явними ознаками підробки.

У подальшому, 14.01.2024 у період часу з 13 год. 24 хв. по 13 год. 27 хв. на пункті пропуску «Маяки-Удобне» 49 КМ траси Одеса-Рені було проведено огляд місця події за участю гр. ОСОБА_7 біля якого було виявлено тимчасове посвідчення військовозобов`язаних номер НОМЕР_1 від 01.06.2022 та довідку ВЛК на його ім?я, видану ІНФОРМАЦІЯ_2 номер №12/146 від 01.06.2022.

Згодом, 15.01.2024 постановою дізнавача сектору дізнання ОРУП №2 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 зазначені документи були визнані речовими доказами.

Метою накладення арешту дізнавач визначив необхідність проведення експертизи, а його завданням необхідність запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження вилучених документів.

Апеляційний суд враховує, що відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Надаючи оцінку доводам апелянта відносно того, що правовий статус бази «Оберіг», з якої було встановлено, що ОСОБА_7 підлягає призову на військову службу під час мобілізації є невідомим, окрім того, відсутні докази законності здійснення ОСОБА_9 , який є працівником ОВС СБУ фільтраційних заходів, колегія суддів зауважує, що триває розслідування, яке полягає у збиранні, дослідженні, оцінці, перевірці та використанні доказів з метою встановлення наявності або відсутності складу кримінального правопорушення.

Колегія суддів також наголошує, що слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

Доводи представника власника майна ОСОБА_6 відносно того, що клопотання дізнавача про арешт майна подано до суду із пропуском строку, передбаченого ст. 171 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими з таких підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Як вбачається із матеріалів судової справи, які надані апеляційному суду, вилучені документи були 14.01.2024.

Відповідно до роздруківки поштового відправлення клопотання дізнавача про арешт майна було відправлено 15.01.2024. Згідно інформації яка міститься на сайті Нової Пошти отримано відправлення було 16.01.2024 о 15:56, автоматизований розподіл відбувся 16.01.2024 о 16 год. 42 хв. (а.п. 23).

Апеляційний суд погоджується із висновками слідчого судді, що необхідність проведення експертизи вказаних документів є достатньою підставою для накладення арешту на майно.

Водночас, колегія суддів зауважує, що слідчим суддею не у повному обсязі були враховані вимоги ст.173 КПК України, зокрема не оцінено наслідки накладення арешту для ОСОБА_7 у виді порушення права володіння та користування його майном.

Разом з тим, представником власника майна була надана відповідь, яка була надана йому начальником Малиновського РТЦК ОСОБА_11 , з якої вбачається, що у всіх службових приміщеннях ІНФОРМАЦІЯ_3 були проведені обшуки та в подальшому було накладено арешт на тимчасово вилучене майно, у тому числі на документи військовозобов`язаних, у зв`язку з чим підтвердити чи спростувати інформацію щодо видачі гр. ОСОБА_7 тимчасового посвідчення військово- зобов`язаного та довідки на теперішній час неможливо.

Натомість, апеляційний суд наголошує, що відповідно до ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, з метою досягнення справедливого балансу між правами та інтересами власника майна та завданнями досудового розслідування, закріпленими в ст. 2 КПК України, виконуючи вимоги ст.ст. 170 та 173 КПК України, апеляційний суд приходить висновку про необхідність накладення арешту на вищезазначені документи, які були вилучені в ході огляду місця події за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Маяки, на пункті пропуску «Маяки-Удобне», 49 КМ траси Одеса-Рені.

Разом з тим, керуючись положеннями ст. 28, п.п. 5, 6 ч. 2, ч. 4, п. 5 ч. 5 ст.173 КПК України, зважаючи на те, що накладення арешту на документи порушує основоположні права їх власника ОСОБА_7 , приймаючи до уваги, що відомості до ЄРДР були внесені 05.01.2024, відсутність в матеріалах, які надані апеляційному суду відомостей відносно руху провадження та ненадання такої інформації прокурором, апеляційний суд вважає за необхідне обмежити строк дії ухвали про арешт майна на час, який є потрібним та достатнім для проведення органом досудового розслідування відповідних процесуальних дій, спрямованих на встановлення наявності або відсутності складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Приймаючи до уваги встановлені судом обставини в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги представника власника майна ОСОБА_6 , вважає за необхідне скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу про часткове задоволення клопотання дізнавача.

Керуючись ст.ст. 170-173, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Біляївського райсуду Одеської обл. від 18.01.2024, про арешт майна у к/п № 0000039 від 05.01.2024 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання дізнавача СД ОРУП №2 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 , та накласти арешт шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження, користування на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного на ім?я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане ІНФОРМАЦІЯ_2 номер НОМЕР_1 від 01.06.2022 р., довідку ВЛК на ім?я ОСОБА_7 , видане ІНФОРМАЦІЯ_2 номер №12/146 від 01.06.2022 р., упаковані до експертного сейф-пакету №WAR1937518, вилучені 14.01.2024 в ході огляду місця події за адресою: Одеська обл., Одеський район, с. Маяки, на пункті пропуску «Маяки-Удобне», 49 КМ траси Одеса-Рені.

Визначити строк дії ухвали апеляційного суду, в частині накладення арешту - до 18.03.2024 включно.

Виконання ухвали апеляційного суду доручити дізнавачу в провадженні якого перебуває к/п к/п № 0000039 від 05.01.2024 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а контроль за її виконанням покласти на прокурора - процесуального керівника у зазначеному кримінальному провадженні.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4