Справа № 309/2688/19
Провадження № 1-кс/309/205/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2024 року м. Хуст

Слідчий суддя Хустського районного суду ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність дізнавача СД Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області щодо не повернення тимчасово вилученого майна

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 яка діє в інтересах ОСОБА_4 звернулася до суду з скаргою на бездіяльність дізнавача СД Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області щодо не повернення тимчасово вилученого майна.

Скарга вмотивована тим, що 23.08.2019р. приблизно о 18 годині представниками поліції було зупинено транспортний засіб марки «Опель Вектра» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 . В процесі перевірки документів на транспортний засіб виявлено розбіжності з номером зазначеним на кузові автомобіля та номера , який зазначений в базі даних БД МВС «Армор».

23.08.2019 року під час проведення огляду автомобіля в присутності власника транспортного засобу гр-на ОСОБА_4 та понятих було виявлено та вилучено свідоцтво про реєстрацію на автомобіль «Опель Вектра» коричневого кольору після чого автомобіль було поміщено на арешт майданчик Хустського ВП.

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 30.08.2019р. у справі №309/2688/19 у кримінальному провадженні № 00000785 від 24.08.2019 р. щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України задоволено клопотання слідчого СВ Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області про призначення судово-технічної експертизи транспортного засобу, проведення якої було доручено експертам Закарпатського НДЕЦ МВС України.

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 06.09.2019р. у цьому ж кримінальному провадженні клопотання слідчого СВ Хустського ВП ГУНП України в Закарпатській області про арешт тимчасово вилученого майна повернуто слідчому для усунення недоліків.

Слідчим суддею встановлено, що в порушення вимог ч. 2 п. 1 ст. 171 КПК України слідчий у клопотанні не зазначив підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Слідчим до матеріалів клопотання долучено копію свідоцтва про реєстрацію т/з « Опель Вектра» д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору а не коричневого, як зазначає слідчий в клопотанні, власником якого є ОСОБА_5 а не ОСОБА_4 .

Заявнику не вдалося з`ясувати, чи в подальшому слідчим СВ Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області було усунуто недоліки клопотання та чи було накладено арешт на транспортний засіб марки «Опель Вектра» д.н.з. НОМЕР_1 вилучений у ОСОБА_4 23.08.2019р. При цьому, даний автомобіль продовжує перебувати на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Хустського відділу поліції та заявнику не повернутий.

Згідно висновку експерта від 12.05.2020р. №9/50 на наданому на дослідження автомобілі марки «Опель Вектра» реєстраційний номер НОМЕР_1 ідентифікаційне номерне позначення кузова НОМЕР_2 нанесено на поверхню номерного майданчика заводським способом та змінам не піддавалось. Таким чином, у даному кримінальному провадженні проведено експертизи, які є необхідними для встановлення важливих обставин. У зв`язку із цим у подальшому застосуванні арешту до автомобіля марки «Опель Вектра» д.н.з. НОМЕР_1 , не має необхідності.

23.02.2024р. до Хустського РУП ГУНП було подано клопотання про надання інформації щодо накладення арешту на даний транспортний засіб та у разі відсутності такого арешту та подальших обґрунтованих підстав для утримання транспортного засобу, повернути останній заявнику.

27.02.2024р. дізнавачем СД Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 у задоволення клопотання відмовлено, з посиланням на те, що у межах даного кримінального провадження виникла необхідність в отриманні відповіді із Сектору Міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Закарпатській області, ТСЦ МВС з метою встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчий, прокурор повторно із клопотанням про арешт автомобіля марки «Опель Вектра» реєстраційний номер НОМЕР_1 ідентифікаційне номерне позначення кузова НОМЕР_2 до Хустського районного суду не звертався, на автомобіль у визначеному законом порядку арешт не накладався, тому скаржник вважає, що подальше утримання даного автомобіля на штраф майданчику відділу поліції є протиправним.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 Кримінального процесуального кодексу України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 169 Кримінального процесуального кодексу України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права і вимагати повернення свого майна.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За змістом ст. 321 ЦКУ Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 Цивільного процесуального кодексу України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

У своїй скарзі скаржник просить визнати бездіяльність дізнавача СД Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 , що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, незаконною та зобов`язати дізнавача СД Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 повернути транспортний засіб автомобіль марки « Опель Вектра » д.н.з. НОМЕР_1 , особі , у якої було вилучено майно, а саме ОСОБА_4 .

В судове засідання користувач вилученого майна ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_3 не з`явилися. На адресу суду від адвоката ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи у її відсутність.

У судове засідання дізнавач СД Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 не з`явився, про місце і час розгляду скарги належним чином був повідомлений, його неявка відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України не є перешкодою у розгляді даної скарги.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали поданої скарги та матеріали кримінального провадження №00000785 від 24.08.2019 р. щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СД Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження № 00000785 від 24.08.2019 р. щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України .

Відповідно до матеріалів справи , 23.08.2019р. приблизно о 18 годині працівниками поліції було зупинено транспортний засіб марки «Опель Вектра» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 . В процесі перевірки документів на транспортний засіб виявлено розбіжності з номером зазначеним на кузові автомобіля та номера , який зазначений в базі даних БД МВС «Армор».

23.08.2019 року під час проведення огляду автомобіля в присутності власника транспортного засобу гр-на ОСОБА_4 та понятих було виявлено та вилучено свідоцтво про реєстрацію на автомобіль «Опель Вектра» коричневого кольору після чого автомобіль було поміщено на арешт майданчик Хустського ВП.

Слідчий СВ Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 звернувся в суд з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно , а саме на транспортний засіб марки «Опель Вектра» д.н.з. НОМЕР_1 .

Ухвалою слідчого судді Хустського районного суду від 6 вересня 2019 р. вказане клопотання слідчого повернуто слідчому для усунення недоліків.

З оглянутого в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження не вбачається, що слідчий після усунення недоліків повторно звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб, і такий арешт було накладено.

Згідно ч.1,2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частина 1 ст.167 КПК України дає визначення підставам тимчасового вилучення майна, які зазначаються як фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тобто, застосування інституту тимчасового вилучення майна можливе відносно підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно і лише до вирішення питання про арешт такого майна або до його повернення, що свідчить про конкретне визначення законодавцем можливої наступної долі тимчасово вилученого майна, при цьому можливість визнання такого майна речовим доказом без накладення на нього арешту відсутня.

Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Статтею 169 КПК України встановлено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Частиною 5 статті 171 КПК України встановлено строки подання клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна, яке повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як встановлено слідчим суддею, на момент розгляду скарги, слідчому судді не надано жодного доказу, яким б підтверджувався факт звернення слідчого до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, так само як і відсутня відповідна ухвала слідчого судді про задоволення такого клопотання в матеріалах кримінального провадження.

Визнання вказаного майна речовим доказом без звернення з клопотанням про його арешт не може вважатися належним порядком забезпечення правомірності володіння відповідним майном органом досудового розслідування.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя вважає неправомірними дії дізнавача щодо неповернення вилученого майна, при відсутності законних підстав для подальшого утримання цього майна, законному володільцю.

Незважаючи на вказане, майно власнику повернуто не було, чим позбавлено ОСОБА_4 можливості реалізовувати свої права, що визначені Конституцією та Європейською Конвенцією з прав людини.

Також в судовому засіданні встановлено, що власник вилученого майна ОСОБА_4 на даний час перебуває в зоні бойових дій по захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, у складі Збройних сил України, і даний транспортний засіб необхідний йому для можливості виконання бойових завдань.

Слідчий суддя також звертає увагу на те, що транспортний засіб було вилучена у ОСОБА_4 23.08.2019 р., тобто даний автомобіль перебуває на арешт майданчику Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, без законних на те підстав, вже понад чотири роки.

Тобто, відмова дізнавача від повернення вказаного майна суперечить положенням ст. 169, ч.5 ст. 171 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України.

Зокрема, відповідно до положень ст.303 ч.1 п.1 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, у тому числі, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

З огляду на викладене не підлягає задоволенню вимога щодо визнання бездіяльності дізнавача, оскільки, ч. 2 ст. 307 КПК України передбачений вичерпний перелік ухвал слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування. Відтак, слідчий суддя не може виходити за межі повноважень, визначених КПК України. Тому, у цій частині скарги слідчий суддя відмовляє.

Керуючись ст. ст. 167, 171, 303- 307,309,532 КПК України, слідчий суддя ,-

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність дізнавача Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області щодо не повернення тимчасово вилученого майна задоволити частково .

Зобов`язати дізнавача СД Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 повернути транспортний засіб автомобіль марки « Опель Вектра » д.н.з. НОМЕР_1 , особі , у якої було вилучено майно, а саме ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 12 березня 2024 р.

Слідчий суддя

Хустського районного суду: ОСОБА_1