Справа № 606/1823/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000127 внесеного 31.08.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Боричівка, Тернопільського району Тернопільської областіта жителя: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Теребовля в режимі відеоконференції зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ:

30.08.2022 приблизно о 18 год 50 хв. ОСОБА_3 , прийшов на територію господарства, що за адресою: АДРЕСА_2 та зробив зауваження ОСОБА_5 щодо конфлікту з її дочкою, внаслідок чого у нього виник умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на скоєння даного кримінального правопорушення та знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи умисно та цілеспрямовано, 30.08.2022 приблизно о 18 год 50 хв. ОСОБА_3 перебуваючи на території господарства ОСОБА_5 , що за адресою АДРЕСА_2 під час раптового конфлікту наніс ОСОБА_5 численні удари руками (кулаками), а саме у передню поверхню грудної порожнини, в результаті вказаних дій ОСОБА_3 , ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді переломів лівих ребер, що у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більш як на 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості - п. п. 2.2.1. 2.2.2. (в) Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (МОЗ України, Київ, 1995). Синці за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень (п. 2.3.5. цих «Правил»).

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, а саме: умисне заподіяння тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України не визнав, пояснив, що 30.08.2022 до нього прибіг внук ОСОБА_5 . Вадим Палюх та покликав на допомогу, бо бабуся б`є маму. ОСОБА_3 пішов до хати ОСОБА_5 і побачив, як остання «гаратає» свою дочку ОСОБА_8 . ОСОБА_3 почав розбороняти їх, внаслідок чого ОСОБА_5 вдарила його, а він у відповідь вдарив її по голові. Далі ОСОБА_5 забігла на кухню. Потім конфлікт перенісся у тамбур будинку, у тамбурі ОСОБА_3 обхопив ОСОБА_5 своїми руками і тримав її за руки щоб припинити конфлікт.

Обвинувачений зазначив, що про свої дії щодо завдання ОСОБА_5 удару по голові він шкодує, неодноразово просив у неї пробачення, але остання відмовляла йому. Разом з тим, вказав, що інших дій щодо потерпілої не вчиняв, ребер їй не ламав, що з нею сталось після конфлікту, та й взагалі, чи були в неї поломані ребра, він не знає.

Щодо заявленого цивільного позову, обвинувачений заперечив та не визнав його.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України доведена в судовому засіданні наступними доказами.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що ввечері близько 18 год 30.08.2022 вона з дочкою ОСОБА_9 та 6-річним онуком Стасиком вечеряли на подвір`ї її будинку. На подвір`я зайшла дочка ОСОБА_8 з дітьми: 7-річним Максимом та 10-річним Вадимом. У ОСОБА_5 з її дочкою ОСОБА_10 виникла словесна перепалка, в ході якої вони зайшли у будинок. Коли потерпіла з дочкою сварились і були в коридорі будинку, двері будинку в цей час були навстіж відкриті, ОСОБА_3 зайшов на подвір`я потерпілої, по дорозі голосно кричав. Потерпіла його почула і почала кричати до ОСОБА_3 : «йди звідси, не пхайся в мою сім`ю». Коли ОСОБА_3 почав заходити в будинок, потерпіла його руками випихала з будинку, вони вийшли перед входом до будинку біля сходів, там ОСОБА_3 притис її до «плітка», між ними почалась шарпанина. Надалі потерпіла забігла в будинок, ОСОБА_3 забіг за нею. В коридорі будинку він почав бити потерпілу, наносив удари їй в голову, в груди, почав копати. Потерпіла потягнулась до кухні щоб взяти щось для захисту, але ОСОБА_3 потягнув її за футболку і шарпнув назад у коридор, продовжив бити її. Коли прийшла до хати дочка ОСОБА_11 зі своєю місячною дитиною на руках, то ОСОБА_3 втік.

В той день бійки у потерпілої більше ні з ким не було. Того ж дня, потерпіла подзвонила в поліцію, також її забрали в лікарню, однак від госпіталізації вона відмовилася, оскільки мала допомагати дочці ОСОБА_12 у догляді за місячною дитиною. У потерпілої було виявлено перелом ребер та гематома голови, вона двічі робила КТ. Восени 2022 року потерпіла була обмежена в рухах, польовими роботами не займалась, оскільки не могла, її дуже боліли ребра, навіть з ліжка встати було важко. Копати город їй допомагала братова ОСОБА_13 із її подругою ОСОБА_14 .

Потерпіла також вказала, що початок побиття її ОСОБА_3 бачила дочка ОСОБА_8 , але потім вона втекла. Також сусідка ОСОБА_15 розповідала потерпілій, що бачила з свого подвір`я події, які відбувались біля будинку ОСОБА_5 .

Крім того, під час повторного допиту потерпіла зазначила, що під час слідчого експерименту вона не вказала про удари в груди, оскільки під час побиття її дуже боліла голова, значно більше ніж груди, тому на біль в грудях тоді не звертала особливу увагу. ОСОБА_5 додала, що ОСОБА_3 бив її «як дикий звір», зокрема, наносив удари і в область грудної клітки. Після подій потерпіла дуже злякалась і поставила відеоспостереження будинку, щоб ОСОБА_3 більше не заходив у її домогосподарство.

Свідок ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в судовому засіданні даючи показання суду повідомила, що в серпні 2022 року по обіді вона була в себе на подвір`ї і бачила як на порозі хати ОСОБА_5 . ОСОБА_3 вдарив останню по голові, свідок бачила один удар. ОСОБА_16 бачила, що після подій на подвір`я до ОСОБА_5 прийшли сусіди, спочатку ОСОБА_17 , а потім прийшла ОСОБА_18 .

Свідок ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в судовому засіданні даючи показання суду повідомила, що зі свого подвір`я почула крик сина Палюх ОСОБА_19 , коли вона вийшла до дороги, ОСОБА_20 сказав, що мама з бабцею сваряться, а він біжить до діда ( ОСОБА_3 він називає дідом). Пізніше ОСОБА_18 бачила як по дорозі бігла дочка потерпілої ОСОБА_21 з дітьми, яка сказала, що її мама свариться. Коли свідок зайшла до ОСОБА_5 , то остання сиділа на порозі будинку схвильована, до голови була прикладена пачка масла, казала, що ОСОБА_3 побив її. В цей час на подвір`ї біля ОСОБА_5 були ОСОБА_16 і ОСОБА_17 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повідомила, що потерпіла є її мамою, 30.08.2022 близько 18 год вони разом вечеряли на вулиці біля будинку потерпілої, біля них були діти свідка: 6 - річний Станіслав та в колясці лежав ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . До них прийшла сестра свідка (дочка потерпілої) ОСОБА_21 зі своїми дітьми: ОСОБА_20 та ОСОБА_24 . Потім потерпіла покликала ОСОБА_8 поговорити до будинку, свідок залишилась на вулиці. Молодший син свідка ОСОБА_23 почав плакати, ОСОБА_25 взяла його на руки і пішла з ним в літню кухню. Через деякий час, коли свідок з дитиною вийшли з літньої кухні, то вона почула з будинку крики. Коли свідок з дитиною на руках зайшла в коридор, то побачила, що у її матері на голові кров, біля неї ОСОБА_3 , останній одразу вийшов з будинку.

Потім потерпіла вийшла з будинку, сіла на сходах біля входу, у неї на голові була кров, вона була схвильована, свідок заспокоювала її. Далі прийшли сусіди ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , вони говорили з ОСОБА_5 . Потім повідомили в поліцію і викликали швидку, яка відвезла потерпілу в лікарню. Ввечері, коли матір свідка приїхала з лікарні, то розповідала, що її побив ОСОБА_3 тоді, коли вони були в коридорі будинку.

В цій частині показання ОСОБА_22 є послідовними та узгоджуються із показаннями інших свідків та потерпілої, а тому суд вважає їх допустимим доказом.

Разом з тим, суд критично ставиться до показань ОСОБА_22 , наданих у судовому засіданні, у яких вона вказала про те, що бачила як ОСОБА_3 у коридорі бив потерпілу руками в живіт, по голові, потім копав в ноги, однак згодом відмовилась від таких свідчень, зазначила, що моменту побиття не бачила.

Свідок ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в судовому засіданні даючи показання суду повідомила, що потерпіла є її мамою, 30.08.2022 близько 17-18 год вона з своїми дітьми прийшла до потерпілої. На подвір`ї біля будинку була сестра свідка ОСОБА_11 і її двоє дітей. У свідка з матір`ю виникла суперечка, вони зайшли в будинок. У будинку під час сварки ОСОБА_5 дала свідку 3-4 ляпаси, від яких у ОСОБА_26 слідів на обличчі не було. Це побачив старший син свідка ОСОБА_20 і побіг до ОСОБА_3 . Приблизно через 2 хв. у будинок зайшов ОСОБА_3 . В коридорі між ним з матір`ю почались крики, потерпіла виштовхувала його в двері. ОСОБА_3 знову зайшов у будинок, після чого він із ОСОБА_5 знову почали кричати і обвинувачений один раз вдарив потерпілу в скроневу частину голови, в результаті чого з голови потерпілої пішла кров. Після цього свідок злякалася і вибігла на вулицю, що було далі не бачила, ОСОБА_3 і ОСОБА_5 залишилися в будинку самі. Сестра свідка ОСОБА_11 свідком вказаних подій, що відбувались у будинку, не була.

Після вказаних подій свідок зі своїми дітьми ночувала у ОСОБА_3 , наступного дня поїхала до свого дому у Хмельницьку область. З матір`ю говорила після події наступного дня по телефону, остання повідомила свідку, що в потерпілої поломані ребра через те, що її побив ОСОБА_3 .

За клопотанням сторони захисту у судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_27 та ОСОБА_28 .

Свідок ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , суду повідомила, що бачила як ОСОБА_21 - дочка потерпілої, йшла з дітьми по дорозі, плакала і казала, що мама (потерпіла) била її. Пізніше, на початку вересня бачила, як ОСОБА_29 копала картоплю на городі біля хати, нікого більше біля неї не було. Свідок зазначила, що раніше сім`я Видіїв постійно допомагала ОСОБА_30 та її дітям, сім`ї жили дружно. Також ОСОБА_27 повідомила, що через декілька днів вона чула, як ОСОБА_3 підходив до потерпілої і висловлював прохання помиритись, остання відмовила. За що саме просив пробачення ОСОБА_3 свідок не чула. Пізніше, коли свідок заходила до ОСОБА_5 , то остання сказала їй, що ОСОБА_3 поломав ребра потерпілій.

Свідок ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в судовому засіданні даючи показання суду повідомила, що діти дочок потерпілої (внуки) часто були у Видіїв, діти до них звертаються, як дідо і бабця. Сім`ї обвинуваченого і потерпілої раніше дуже добре дружили. Про конфлікт, який стався між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 свідку стало відомо в церкві після служби, люди розповідали. Самого конфлікту свідок не бачила.

Також за клопотанням потерпілої із попереднім відкриттям сторонам додаткових матеріалів згідно ч.11 ст.290 КПК України, судом було допитано свідків ОСОБА_31 та ОСОБА_32 .

Свідок ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в судовому засіданні даючи показання суду повідомила, що є сусідкою потерпілої та обвинуваченого. Зазначила, що вона зазвичай кожного ранку приносила ОСОБА_5 молоко. Так, 31.08.2022 зранку також принесла до будинку ОСОБА_5 молоко і побачила, що потерпіла лежала на дивані, вона розказала свідку, що вчора її побив ОСОБА_3 , копав і бив потерпілу. ОСОБА_5 лежала в памперсі, показала ОСОБА_34 ділянки свого тіла, свідок бачила синці на обличчі, руках, ногах, спині потерпілої. ОСОБА_5 розповідала свідку, що її болить все тіло: голова, грудна клітка. Потерпіла казала, що зверталася за медичною допомогою, їй призначили лікування, пізніше виявили перелом ребер. Свідок повідомила, що ОСОБА_5 близько місяця була обмежена в рухах, певний час змушена була користуватись памперсами, їй було важко вставати, кашляти, бо її боліло в грудях.

Свідок ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , в судовому засіданні даючи показання суду повідомила, що є братовою ОСОБА_5 , знає, що ОСОБА_3 є її сусідом. Свідок живе у м.Тернополі, із ОСОБА_5 вони часто зідзвонювались, 30.08.2022 близько 21 год потерпіла не відповіла на телефонний дзвінок свідка, а о 01 год ночі ОСОБА_5 передзвонила і розказала, що її побив ОСОБА_3 03.09.2022 свідок з подругою ОСОБА_35 приїхали до потерпілої, щоб їй допомогти по господарству, остання їх не зустріла, лежала в будинку на дивані та не могла працювати. Свідок з подругою допомагали потерпілій на городі, вони пололи, збирали помідори, перець, готували город до збору картоплі. Свідок бачила у потерпілої гематоми на обличчі, в той час ОСОБА_5 була у памперсі, не могла чхати, кашляти, потерпіла казала, що її болить в грудях. ОСОБА_5 розповідала свідку, що ОСОБА_3 бив її, зокрема, по ребрах, по голові. Також потерпіла повідомила ОСОБА_36 , що вона звернулася в лікарню і в неї було виявлено перелом ребер.

Отже, показання вказаних свідків щодо обставин кримінального правопорушення є послідовними, узгоджуються між собою та з показаннями потерпілої. Щодо розходження у показах свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_37 з приводу того, що на початку вересня 2022 року потерпіла самостійно здійснювала роботи по обробітку землі біля будинку чи з допомогою інших осіб, на які вказує сторона захисту, то суд зазначає, що вказані свідки не були безпосередніми свідками конфлікту та завдання ударів потерпілій, їх свідчення не містять інформації про обставини, які підлягають доказуванню, а розкривають обставини, що мали місце після вчинення правопорушення.

Вина обвинуваченого підтверджується також дослідженими під час судового розгляду належними та допустимими письмовими доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 30.08.2022, з якого вбачається, що від ОСОБА_5 до Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області надійшла заява, відповідно до якої 30.08.2022 близько 18 год. 50 хв. ОСОБА_3 перебуваючи в приміщенні житлового будинку по АДРЕСА_2 під час конфлікту спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_5 . Діагноз: підшкірна гематома, гематома скронево-тім`яної області ліворуч, підозра на перелом 4-го ребра зліва (т.1 а.с.184);

- комп`ютерною томографією органів грудної порожнини ОСОБА_5 від 30.08.2022, де зазначено, що на момент дослідження (30.08.2022) немає КТ-ознак інфільтративних змін легень. КТ-ознаки підозри на перелом 4 ребра ліворуч (рекомендований КТ-контроль через 4-6 днів) (т.1 а.с.186). Вказана копія КТ, згідно заяви ОСОБА_5 від 31.08.2022 (т.1 а.с. 185), добровільно надана нею працівникам поліції;

- комп`ютерною томографією голови ОСОБА_5 від 30.08.2022, де зазначено, що на момент дослідження (30.08.2022) немає КТ-ознак об`ємних утворень, вогнищевих змін, крововиливів головного мозку. Підшкірна гематома скронево-тім`яної області ліворуч (т.1 а.с.187). Вказана копія КТ, згідно заяви ОСОБА_5 від 31.08.2022 (т.1 а.с. 185), добровільно надана нею працівникам поліції;

- висновком експерта №572 (експертиза розпочата 05.09.2022, експертиза закінчена 30.09.2022), згідно якого було проведено судово-медичну експертизу ОСОБА_5 та встановлено, що при судово-медичній експертизі у ОСОБА_5 виявлені синець лівої скроневої ділянки волосистої частини голови із забиттям м`яких тканин, синець передньо-бокової поверхні грудей справа, синці правої бокової поверхні грудей, синець задньої поверхні грудей зліва, синці лівої сідниці. При вивчені на ім`я ОСОБА_5 комп`ютерних сканів органів грудної порожнини від 30.08.2022 та 05.09.2022 виявлені перелом 3-го та неповний перелом 4-го лівих ребер по передній поверхні.

Виявлені у ОСОБА_5 ушкодження, зважаючи на їх вид, відсутність ознак консолідації (зрощення) переломів, забарвлення синців тощо, утворились від дії тупих предметів незадовго до її звернення по медичну допомогу, не виключено в термін, вказаний у постанові.

Індивідуальні особливості поверхні травмуючих предметів у властивостях виявлених у ОСОБА_5 ушкоджень не відобразились. Такі ушкодження, загалом, властиві для утворення від ударів руками, ногами чи іншими тупими предметами.

Виявлені у ОСОБА_5 переломи лівих ребер у своєму клінічному перебігу супроводжується тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належить до тілесного ушкодження середньої тяжкості - п.п. 2.2.1 і 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Синці за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень (п.2.3.5 цих «Правил») (т.1 а.с.188-191);

Заявлені стороною захисту заперечення з приводу висновку експерта №572 щодо необхідності визнання його неналежним доказом в частині встановлення в ньому наявності у ОСОБА_5 переломів лівих ребер (3-го та 4-го), що належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як при проведенні первинної КТ органів грудної порожнини ОСОБА_5 30.08.2022 перелому 3-го ребра виявлено не було, судом відхиляються, оскільки вказаний висновок експерта розцінюється судом в сукупності з іншими доказами, які зібрані органом досудового розслідування. Крім того, при проведенні первинної КТ органів грудної порожнини ОСОБА_5 30.08.2022 було зроблено висновок про підозру на перелом 4-го ребра ліворуч та рекомендовано КТ контроль через 4-6 днів, тобто КТ на відміну від висновку експерта не констатовано остаточного висновку про наявність чи відсутність тілесних ушкоджень ОСОБА_5

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.09.2022 з ілюстративною таблицею до нього, який був проведений з потерпілою ОСОБА_5 на території домогосподарства та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , на що потерпіла, згідно розписки від 22.09.2022, надала дозвіл (т.1 а.с. 192), у присутності статиста ОСОБА_38 , у якому зафіксовано, що потерпіла ОСОБА_5 розповіла, що 30.08.2022 вона разом з своєю донькою ОСОБА_39 перебували у коридорі житлового будинку, після чого до будинку ОСОБА_5 у коридор забіг її сусід ОСОБА_3 . Потерпіла намагалася ОСОБА_3 випхати з будинку. Коли ОСОБА_5 та ОСОБА_3 вже знаходилися на вулиці, а саме на сходовій площадці, яка з правої сторони має огорожу, він її прижав до огорожі, таким чином що обличчям була повернула до ОСОБА_3 і останній наніс їй три удари по обличчю двома руками (долонями). В подальшому ОСОБА_5 почала втікати до будинку, а ОСОБА_3 за нею, і знову почав наносити їй удари. В коридорі будинку ОСОБА_5 стояла зліва від входу до будинку та спиною до проходу що веде на кухню, позаду неї знаходився комод, а обличчям до ОСОБА_3 , далі останній наносив ОСОБА_5 удари правої та лівої руки з кулака в обличчя, більше 10 ударів. Далі ОСОБА_5 почала втікати до кухні, таким чином, знаходилася спиною до ОСОБА_3 , тоді останній зловивши ОСОБА_5 за футболку двома руками потягнув її та копав в сідниці та вище пояса, після чого ОСОБА_5 впала на підлогу, а саме на руки та на коліна і ОСОБА_3 наніс ще два удари у праву частину сідниці. Тоді ОСОБА_5 зловившись лівою рукою за комод піднялася, а ОСОБА_3 в цей час вже втік з будинку. ОСОБА_5 також вийшла на вулицю сіла на сходи і подзвонила на лінію НОМЕР_1 . Проведення слідчого експерименту фіксувалося за допомогою відеозапису, та було переглянуто судом у судовому засіданні (т.1 а.с.193-198);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.09.2022, з ілюстративною таблицею до нього, який був проведений з свідком ОСОБА_26 у присутності статиста ОСОБА_40 у якому зафіксовано, що свідок ОСОБА_26 розповіла, що 30.08.2022 у житловому будинку, а саме в коридорі ОСОБА_26 та ОСОБА_5 розмовляли. Син ОСОБА_26 побіг до ОСОБА_3 через їхній конфлікт. ОСОБА_5 знаходилася ближче вхідних дверей коли прибіг ОСОБА_3 , одразу почала його відштовхувати на вулицю. Тоді вони були разом на сходовій частині. Після чого ОСОБА_5 забігла до будинку, а за нею ОСОБА_3 з криками.

Коли вже перебували у коридорі ОСОБА_3 зловив ОСОБА_5 за футболку двома руками в області грудей, розвернувши її. Таким чином, що ОСОБА_5 знаходилася спиною до кухні, після чого наніс їй один удар кулаком правої руки в область голови. Після даних подій свідок побігла на вулицю разом зі своїм молодшим сином. Проведення слідчого експерименту фіксувалося за допомогою відеозапису, та було переглянуто судом у судовому засіданні (т.1 ст.199-203).

Щодо поданих представником потерпілої в якості доказів фотознімків свідка ОСОБА_37 (т.2 а.с. 36), копії договору від 20.09.2022 про налаштування та встановлення у будинку ОСОБА_5 відеоспостереження (т.2 а.с. 25) та копії квитанції на оплату послуг встановлення відеоспостереження від 20.09.2022 (т.2 а.с. 26), суд вважає, що такі не містять інформації про обставини, які підлягають доказуванню у данному кримінальному провадженні, а тому суд не приймає їх до уваги.

Щодо тверджень обвинуваченого та його захисника про порушення права ОСОБА_3 на захист, що виявились у тому, що у протоколі роз`яснення права на захист від 30.09.2022 обвинувачений зазначив, що бажає мати захисника, однак органом досудового розслідування захисника йому забезпечено не було, також ОСОБА_3 під час досудового розслідування не було надано доступу до матеріалів досудового розслідування в порядку ст.290 КПК України, суд зазначає наступне.

Забезпечення права на захист передбачає три форми реалізації цього права:

- самостійна реалізація підозрюваним, обвинуваченим, виправданим, засудженим права на захист, а саме право надавати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні;

- користуватися правовою допомогою захисника;

- наявність у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду обов`язку сприяти підозрюваному, обвинуваченому, виправданому, засудженому в реалізації права на захист шляхом роз`яснення йому прав та забезпечення права на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.

Відповідно до положень ст. 48 КПК України захисник може у будь-який момент бути залучений підозрюваним, обвинуваченим, або іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого до участі у кримінальному провадженні.

Стаття 49 КПК України передбачає випадки в яких слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні.

Суд зазначає, що у даному кримінальному провадженні, відповідно до положень кримінального процесуального закону, участь захисника не є обов`язковою. Із матеріалів справи вбачається, що під час здійснення кримінального провадження щодо ОСОБА_3 останньому були надані всі передбачені законом можливості для реалізації його права на захист. Так, під час досудового розслідування слідчим було роз`яснено ОСОБА_3 право на захист, у протоколі роз`яснення такого права ОСОБА_3 зазначив про те, що бажає мати захисника, щодо того чи бажає останній самостійно залучити захисника чи є необхідність залучення захисника із центру безоплатної правової допомоги у протоколі не зазначено (т.1 а.с. 210). Надалі, 12.10.2022 у протоколі допиту підозрюваного зазначено про те, що ознайомившись із своїми правами підозрюваний заявив, що давати показання він погоджується, участі захисника не потребує, та не залучає, це не пов`язано із його матеріальним становищем (т.2 а.с. 73-74). Обидва протоколи містять підписи ОСОБА_3 , щодо їх підписання та ознайомлення з ними останній не заперечував у судовому засіданні. Між вказаними діями інших процесуальних дій проведено не було. Надалі обвинувачений давав покази безпосередньо у судовому засіданні, саме ці покази з урахуванням принципу безпосередності дослідження доказів, враховуються судом.

Посилання сторони захисту на те, що під час досудового розслідування мало місце порушення права ОСОБА_3 на ознайомлення із матеріалами кримінального провадження є надуманими.

Так, положеннями ст.290 КПК України регламентовано, що прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

Законодавець встановив процедуру, яка забезпечує реалізацію права на справедливий суд у його процесуальному аспекті, тобто надає сторонам майбутнього судового розгляду можливість ознайомитися із доказами кожної із них і підготувати правову позицію, що буде ними обстоюватись у змагальній процедурі судового розгляду.

Із матеріалів кримінального провадження слідує, що ОСОБА_3 було надано доступ до матеріалів досудового розслідування із дотриманням вимог ст. 290 КПК України. Так, 12.10.2022 підозрюваний ОСОБА_3 отримав повідомлення про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні із роз`ясненням про право на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування (т.2 а.с. 90). Того ж дня він ознайомився із матеріалами досудового розслідування у приміщенні кабінету №25 ВП №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, про що складено протокол про надання підозрюваному доступу до матеріалів досудового розслідування від 12.10.2022 (т.2 а.с. 91-92), та отримав копію обвинувального акту у даному кримінальному провадженні та копію реєстру матеріалів досудового розслідування (т.1 а.с. 7).

Враховуючи викладене, суд не вбачає порушень права ОСОБА_3 на захист.

Отже, аналізуючи вищевказані докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд зазначає наступне. Сторони, зокрема і обвинувачений, підтверджують, що 30.08.2022 між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у будинку потерпілої за адресою: АДРЕСА_2 мав місце конфлікт, в результаті якого ОСОБА_3 завдав ОСОБА_5 кулаком руки удар в голову. Згідно відомостей, які містяться у висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_5 №572, при судово-медичній експертизі у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження, зокрема, синці голови, грудей, сідниці, а також перелом 3-го та неповний перелом 4-го лівих ребер по передній поверхні. Виявлені у ОСОБА_5 ушкодження, утворились від дії тупих предметів незадовго до її звернення по медичну допомогу, не виключено в термін, вказаний у постанові. Такі ушкодження, загалом, властиві для утворення від ударів руками, ногами чи іншими тупими предметами. Згідно показань потерпілої та відомостей слідчого експерименту за її участі, які узгоджуються між собою, ОСОБА_3 здійснив побиття ОСОБА_5 руками, кулаками та ногами. Про побиття її ОСОБА_3 в різні частині тіла потерпіла безпосередньо після подій 30.08.2022 повідомила в поліцію та сусідам, вказане підтвердили допитані у судовому засіданні свідки. Також, суд враховує посткримінальну поведінку обвинуваченого, який зазначав, що він неодноразово просив пробачення у потерпілої, вказане підтверджували також свідки.

При цьому, обвинувачений протягом усього судового розгляду зазначав, що наніс потерпілій лише один удар в голову, інших ударів не наносив, ребра їй не ламав. Зазначену позицію обвинуваченого та невизнання ним своєї вини суд розцінює як спосіб захисту з метою уникнення покарання.

Відповідно до вимог ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Аналіз КПК дає підстави стверджувати, що цей закон не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Згідно зі ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Крім того, згідно з усталеною судовою практикою, доказування тих чи інших обставин злочину, як правило, ґрунтується не на одному чи кількох прямих доказах, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі непрямих, доказів. І саме на такому аналізі та оцінці всіх доказів і робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення злочину конкретною особою.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вищевказані докази доводять за стандартом доведення вини «поза розумним сумнівом» на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку винуватість обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому злочину за обставин, вказаних в обвинувальному акті, дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як в умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, у відповідності до вимог статті 65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, який згідно статті 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до статті 67 КК України відсутні.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого згідно статті 66 КК України відсутні.

Відповідно до вимог, визначених у статтях 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом враховується мотиви та наслідки вчиненого кримінального правопорушення, особа винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем свого проживання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Враховуючи наведене, керуючись принципами індивідуалізації покарання, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст. 122 КК України.

Разом з тим, на підставі ст. 75 КК України, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання із випробуванням, встановивши при цьому іспитовий строк, із покладенням на нього обов`язків, згідно ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

У ході розгляду кримінального провадження потерпілою ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди на суму 2970,55 грн та моральної шкоди на суму 100000 грн. Також представником потерпілої заявлено про відшкодування витрат на професійну правову допомогу у розмірі 20000 грн.

При вирішенні зазначеного цивільного позову суд виходить з наступних положень закону.

Відповідно до ч. 5 ст.128, ч. 1 ст.129 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що 30.08.2022 ОСОБА_5 було завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості ОСОБА_3 , винуватість якого встановлена судом.

До цивільного позову потерпілою ОСОБА_5 додано на підтвердження ціни позову в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, витрат на придбання медичних препаратів, проведення медичних обстежень після отримання потерпілою тілесних ушкоджень для відновлення нормального самопочуття, докази, а саме: довідку про те, що остання зверталася за медичною допомогою в приймальне відділення 30.08.2022 о 20 год 20 хв з діагнозом: ЗЧМТ. Струс головного мозку Підщелепна гематома справа. Забій грудної клітки зліва. Перелом 4 ребра зліва. Проведено обстеження: КТ голови та органів грудної клітки, загальний аналіз крові. Від госпіталізації відмовилася (т.1 а.с.18); копії КТ голови та органів грудної порожнини ОСОБА_5 від 30.08.2022 та від 05.09.2022; довідку Теребовлянської АЗПСМ від 08.11.2022 за №242, згідно якої підтверджено, що ОСОБА_5 зверталася до сімейого лікаря 09.09.2022, їй призначено лікування препаратами: діокор 80 мг, корамаг, корвалтаб екстра, анантаваті на 2 тижні (т.1 а.с.19); фіскальні чеки ПН40, № 205055, № 204723 про сплату медичних препаратів на загальну суму 970, 55 грн; фіскальний чек ФОП ОСОБА_41 медичний кабінет від 05.09.2022 про сплату КТ головного мозку та КТ грудої порожнини на суму 2000 грн (т.1 а.с.20). Загальна сума підтверджених витрат на діагностику та придбання ліків ОСОБА_5 становить 2970,55 грн.

За вказаних обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, підлягають до задоволення.

Що стосується, моральної шкоди, потерпіла обґрунтовує її тим, що в результаті завдання їй тілесних ушкоджень ОСОБА_3 вона пережила сильний фізичний біль і відповідно змушена була проходити ряд медичних обстежень та проходити лікування, що потребувало також значних витрат часу та зміни її звичайного устрою життя, що заподіяло їй психологічні (моральні) страждання, також вона вимушена була докладати додаткові зусилля для відновлення її повноцінного життя та для захисту своїх прав.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її заподіяла, за наявності її вини.

За змістом ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим пошкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пунктом 9 зазначеної постанови визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що внаслідок вчиненого стосовно потерпілої злочину, їй було спричинено моральну шкоду, яка полягає в перенесених потерпілою душевних стражданнях, внаслідок заподіяних їй обвинуваченим тілесних ушкоджень, вимушених змінах в її житті внаслідок ушкодження здоров`я, а тому, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, а також конкретних обставин кримінального провадження, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог потерпілої в частині позову щодо стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 завданої їй моральної шкоди розмірі 20000 грн, так як заявлені потерпілою вимоги завищені, окрім того потерпіла не надала суду достатніх даних з яких міркувань вона виходила визначаючи конкретний розмір завданої моральної шкоди, яку просить задовольнити.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

На підставі п.1 ч.1ст.118 КПК України витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат.

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частин 4-6 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Сторона захисту заявляла про зменшення витрат на правову допомогу, оскільки заявлений їх розмір у 20000 грн. є явно перебільшеним.

Встановлено, що правнича допомога потерпілій ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні надавалась адвокатом ОСОБА_6 .. На підтвердження витрат на правничу допомогу подано: ордер на надання правничої (правової) допомоги від 20.06.2023, виданий на підставі договору про надання правової допомоги від 29.05.2023 та квитанцію до прибуткового касового ордера №2 від 25.04.2024, згідно якої ОСОБА_5 на підставі договору про надання правової допомоги від 29.05.2023 сплачено адвокату ОСОБА_6 20000 грн.

Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що стороною потерпілої не надано суду договору про надання правничої допомоги, детальний опис робіт, наданих послуг, виконаних адвокатом та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, що позбавляє суд можливості визначення розміру гонорару. Разом з тим, понесення потерпілою витрат на правову допомогу є реальним, при цьому суд погоджується із стороною захисту, що заявлений їх розмір 20000 грн є неспівмірним із складністю справи та обсягом правничої допомоги у справі, відтак виходячи з критеріїв виправданості витрат на правову допомогу, розумності їх розміру, співмірності, розмір судових витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 , підлягає зменшенню до 10000 грн., що можна вважати необхідним і неминучим для позивача (потерпілої), яка була змушена до залучення професійної допомоги адвоката.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 370,371,373,374,376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 2970 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят) гривень 55 коп. матеріальної шкоди, 20000 (двадцять тисяч) гривень моральної шкоди та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Речові докази у справі: «оптичні диски» із відеозаписами слідчих експериментів - зберігати при матеріалах судової справи.

На вирок може бути подано апеляцію до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1