Справа №: 398/2445/22
провадження №: 1-кп/398/112/24
ВИРОК

Іменем України

"11" березня 2024 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Олександрії кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000290 від 14.05.2022, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєродонецьк Луганської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, приватний підприємець, одружений, маючого на утримання малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , перебуває на обліку як внутрішньо-переміщена особа за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

У С Т А Н О В И В:

14.05.2022 року близько 17 год 00 хв ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в світлу пору доби керуючи технічно-справним легковим автомобілем «AudiA4 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві приватної власності, здійснював рух по автомобільній дорозі М-22 «Полтава-Олександрія» зі сторони міста Кременчук Полтавської області в напрямку міста Олександрія Кіровоградської області на території Олександрійського району Кіровоградської області. Як пасажири у керованому ОСОБА_4 автомобілі знаходились, на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на задньому пасажирському сидінні малолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час руху ОСОБА_4 , грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху України (на далі ПДР України ), а саме вимоги п.1.2 ПДР України, згідно з яким «В Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів», вимоги п.1.5 ПДР України «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п.2.3 ПДР України «Для забезпечення безпеки руху водій повинен: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», через власну необережність та недбалість позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати напрямок його руху, та не створювати небезпеки іншим учасникам дорожнього руху. Так, ОСОБА_4 , рухаючись по вищевказаній ділянці дороги, яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, під час руху на автомобілі «AudiA4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у даній дорожній обстановці не вибрав безпечної швидкості руху керованого транспортного засобу та не переконавшись у відсутності на безпечній відстані транспортних засобів на смузі зустрічного руху, яким може бути створена перешкода чи небезпека, без потреби пов`язаної із забезпеченням безпеки дорожнього руху, у безпосередній близькості із автомобілем «VolkswagenJetta», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному йому напрямку, виїхав на смугу дороги зустрічного руху при вільній своїй правій смузі руху, чим грубо порушив вимоги п.10.1 ПДР України згідно якого «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху, водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху» та п.12.1 ПДР України згідно з яким «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним». Здійснюючи рух по смузі зустрічного руху ОСОБА_4 , порушуючи вимоги п.13.1 ПДР України відповідно до якого «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу» та вимоги п.13.3 ПДР України відповідно до якого «Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримуватись безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху», створив умови при яких 14.05.2022 року близько 17.00 год на автомобільній дорозі М-22 «Полтава-Олександрія» на території Олександрійського району Кіровоградської області на відстані 74,2 м до перехрестя з поворотом ліворуч на село Запоріжжя Олександрійського району Кіровоградської області, він як водій допустив зіткнення керованого ним автомобіля «AudiA4», реєстраційний номер НОМЕР_1 з автомобілем «VolkswagenJetta», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який рухався зустрічному напрямку. Всі вищевикладені не відповідні та протиправні дії водія ОСОБА_4 та порушення ним вимог п.п. 1.2, 1.5, 2.3(б) і (д), 10.1, 12.1, 13.1 та 13.3 ПДР України знаходяться в технічному причинному зв`язку з фактом зіткнення автомобіля «AudiA4», реєстраційний номер НОМЕР_1 з автомобілем «VolkswagenJetta», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Внаслідок зіткнення автомобіля «VolkswagenJetta», реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобіля «AudiA4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що було допущене в результаті порушення ОСОБА_4 ПДР України: -водій автомобіля «VolkswagenJetta», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої сполучної травми тіла: переломів ребер справа по середньо-ключичній лінії 1-5, по передній паховій лінії 1-6, по лопатковій лінії 3,5, по прихребцевій лінії 5-те, зліва по середньо-ключичній лінії 1-10, по прихребцевій лінії 5 та 6, перелому грудини, численні пошкодження легенів та серцевої сорочки, субарахноїдальний крововилив, синця (1) по передній поверхні грудної клітини справа на рівні 2-7 ребер по середньо-ключичній лінії, саден: 1) на правому стегні по внутрішній поверхні у верхній третині; 2) на нижній повіці правого ока; 3) по передній поверхні грудної клітини зліва на рівні 5-го ребра по середньо-ключичній лінії; 4) по передній поверхні грудної клітини справа на рівні 7-го ребра по пригрудинній лінії, ран: 1) на нижній губі по центру; 2) по задній поверхні правого ліктьового суглобу, які в сукупності мають ознаки тяжких, як небезпечних для життя в момент заподіяння, а в даному випадку призвели до смерті. Смерть останнього знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями;

-пасажир автомобіля «AudiA4», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини: переломів 5-7, 8-10 ребер зліва, перелому шийки правого плеча, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я, закритої тупої травми черевної порожнини та заочеревного простору: розриви селезінки, печінки, товстого та тонкого кишківника з явищами внутрішньої кровотечі, розриви лівої нирки з явищами біля ниркової гематоми які в сукупності мають ознаки тяжких, як небезпечних для життя в момент заподіяння;

-пасажир автомобіля «AudiA4», реєстраційний номер НОМЕР_1 малолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому правої променевої кістки, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я, ран нижньої губи, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, а також спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження та заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Прокурор підтримав обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 , просив суд призначити покарання за частиною 2 статті 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, з можливістю застосування положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки та призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, визнав повністю. В судовому засіданні каявся у вчиненому, просив вибачення у потерпілої, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті та додатково пояснив, що частково відшкодував завдані збитки, також зазначив, що має на утриманні малолітнього сина, щодо призначення покарання просив призначити йому покарання із встановленням мінімального іспитового строку.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що підтримує позицію обвинуваченого. Щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, просив застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк терміном 1 рік.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив призначити покарання з урахування ст. 75 КК України.

Судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст фактичних обставин, встановлених в обвинувальному акті.

Судом було поставлено на обговорення питання щодо доцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом роз`яснено обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, врахувавши, що обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини справи, і як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням письмових матеріалів щодо речових доказів, процесуальних витрат та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

До матеріалів судового провадження надано документи, зокрема, повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 15.05.2022 року, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення від 25.07.2022 року, ухвала Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.05.2022 року про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ухвала Кропивницького апеляційного суду від 31.05.2022 року про застосування запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту, постанова про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 15.05.2022 року, ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.05.2022 року про накладення арешту на транспортні засоби, довідки про витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні №0000290.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, в тому числі щодо речових доказів та процесуальних витрат, дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, а також спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження та заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», та враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним, тобто несвавільним, пропорційним, тобто не становити надмірного тягаря для особи, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України та характеризується необережною формою вини, фактичні обставини кримінального правопорушення, тяжкість заподіяних злочином наслідків, особу винного, який має постійне місце проживання, працевлаштований, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, одружений, має на утриманні малолітнього сина, раніше не судимий, його ставлення до вчиненого, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин та вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства та призначає йому покарання наближене до мінімального розміру у межах санкції ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком 5 (п`яти) років зі звільненням його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 (три) роки, а також покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у виді позбавлення права керувати транспортними засобами суд приходить до наступного висновку.

Аналіз характеру та обсягу допущених обвинуваченим порушень Правил дорожнього руху, з огляду на обставини кримінального провадження, а також на той факт, що обвинувачений проживає в м. Київ, та офіційно працевлаштований, до місця роботи добирається за допомогою транспортного засобу, його діяльність щодо здійснення підприємницької діяльності безпосередньо пов`язана з використанням транспортного засобу, суд приходить до висновку, що застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом позбаве можливості в повній мірі матеріально забезпечувати родину обвинуваченого і в повній мірі відшкодувати залишок матеріальних збитків перед потерпілою, а тому не вбачає підстав для застосування додаткового покарання.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь, саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Потерпілою стороною подано цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 209663,84 грн та моральної шкоди в сумі 730300,00 грн, на підтвердження вказаної суми моральної шкоди потерпілою надано до суду висновок експерта №1-17/11 за результатами проведеної психологічної експертизи у кримінальному провадженні від 17.11.2022 року. Судом взято до уваги відшкодування обвинуваченим заявленої суми матеріальних витрат у розмірі 209663,84 грн в повному обсязі, тому цивільний позов в частині стягнення матеріальних збитків задоволенню не підлягає з огляду на добровільне відшкодування шкоди обвинученим, що не спростовується заявою представника потерпілої. З урахуванням заяви про зміну розміру позовних вимог від 20.12.2022 року та з урахуванням заяви представника потерпілої від 11.03.2024 року цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню в розмірі 120000,00 грн

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні щодо обвинуваченого запобіжний захід не обирався.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 122, 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення експертиз.

Керуючись приписами частини четвертої статті 174 КПК України щодо вирішення одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, питання про скасування арешту майна, зокрема, у випадку непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, суд вбачає наявними підстави для скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.05.2022.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, ч.2 ст.286 КК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

У силу ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, що передбачені пп.1,2 ч. 1 ст.76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

Речові докази у кримінальному провадженні:

-автомобіль марки «Audi A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 - повернути обвинуваченому;

-автомобіль марки «Vоlkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_10 - повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 120 000,00 грн, правничої допомоги - 30 000,00 грн, витрати на проведення експертизи - 16900, 00 грн.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати за проведення експертизи, висновок експерта від 03.06.2022 № СЕ-19/112-22/3159-ІТ у сумі 1716,20 грн.; висновок експерта від 02.06.2022 № СЕ-19/112-22/3161-ІТ у сумі 1716,20 грн; висновок експерта від 06.07.2022 № СЕ-19/112-22/3158-ІТ у сумі 6418,52 грн; висновок експерта від 26.05.2022 № СЕ-19/112-22/3157-АВ у сумі 4290,50 грн; висновок експерта від 30.05.2022 № СЕ-19/112-22/3445-АВ у сумі 1029,72 грн; висновок експерта від 27.05.2022 № СЕ-19/112-22/3448-АВ у сумі 686,48 грн; висновок експерта від 27.06.2022 № 2537/2538/22-27 у сумі 1132,62 грн; висновок експерта від 27.06.2022 № 2563/22-27 у сумі 1510,16 грн, висновок експерта від 12.07.2022 № 2872/22-27 у сумі 3397,86 грн що в загальному розмірі складає 21 898, 26 грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.05.2022 по справі № 405/2073/22 на автомобіль марки «AudiA4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 та автомобіль марки «Vоlkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_10 .

На вирок суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1