15.05.2024 Єдиний унікальний номер 205/585/24
1-кп/205/635/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000011 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня, не одруженого, на утриманні малолітніх, неповнолітніх та не працездатних осіб не має, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-24.09.2013 Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 115, 69 КК України, міра покарання позбавлення волі на 5 років. 09.10.2015 звільнений з Кременчугської ВК Полтавської області по відбуттю строку покарання;

-22.06.2016 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 121, ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України, міра покарання позбавлення волі на строк 7 років. 25.03.2022 звільнений з Синельниківської ВК Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання;

-22.09.2022 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської обл. за ч. 1 ст. 190 КК України, міра покарання обмеження волі на строк 1 рік. 08.12.2023 звільнений з ДУ «Городоцький виправний центр (№131) по відбуттю строку покарання;

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , усвідомлюючи те, що 24.02.2022 Указом Президента України за № 64/2022 на території України введено воєнний стан, а також будучи раніше судимим за кримінальні правопорушення проти власності, останній раз 22.09.2022 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 190 КК України, маючи не погашену у встановленому порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не встав та знов, повторно вчинив новий злочин проти власності в умовах воєнного стану.

Так, 16 грудня 2023 року, близько 20 год. 30 хв., ОСОБА_3 зустрівся із малознайомим йому чоловіком, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поблизу магазину АТБ-Маркет, за адресою: АДРЕСА_2 , з метою спільного проведення дозвілля. Перебуваючи за вказаною адресою, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_3 піти за місцем його мешкання, а саме: АДРЕСА_3 до квартири АДРЕСА_4 , щоб пригостити останнього їжею. В подальшому, цього ж дня, приблизно о 20 год. 30 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні вказаної квартири, в той час, як ОСОБА_5 вийшов до іншої кімнати, та він залишився один у кімнаті, побачив на кухонному столі мобільний телефон марки «Redmi 9С NFC Twilight Blue 3GB RAM 64 GB», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 . В цей час, у ОСОБА_3 виник кримінально протиправний умисел направлений на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого повторно в умовах воєнного стану. Після чого, 16.12.2023, близько 21 год. 00 хв., реалізовуючи свій вищевказаний кримінально протиправний умисел, ОСОБА_3 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, та вони є таємними для оточуючих, діючи умисно, з корисливих мотивів і особистої зацікавленості, вчиняючи злочин повторно в умовах воєнного стану, перебуваючи у приміщенні кухні, взяв зі столу, мобільний телефон марки «Redmi 9С NFC ght Blue 3GB RAM 64 GB», що належить ОСОБА_5 , та сховав його до кишені, одягненої на ньому кофти. Надалі, ОСОБА_5 , помітивши, що ОСОБА_3 поводить себе підозріло, попросив його піти з приміщення його квартири. Після чого, ОСОБА_6 , доводячи свій кримінально протиправний умисел до кінця та утримуючи викрадене майно, а саме, мобільний телефон марки «Redmi 9С NFC Twilight Blue 3GB RAM 64 GB», що належить ОСОБА_5 , при собі, покинув за вимогою останнього, приміщення вказаної вище квартири, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Таким чином, своїми кримінально протиправними діями ОСОБА_3 спричинив майнову шкоду ОСОБА_5 в розмірі 3000,00 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, щиро покаявся та погодився надати показання щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, одночасно погодившись на застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України щодо не дослідження обставин, викладених у обвинувальному акті щодо його обвинувачення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 суду пояснив, що він дійсно при зазначених в обвинувальному акті обставинах та час, таємно викрав майно, а саме, мобільний телефон марки «Redmi 9С NFC Twilight Blue 3GB RAM 64 GB», що належить ОСОБА_5 .

Судом роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_3 наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме, позбавлення його можливості оскаржити в апеляційному порядку визнані ним обставини кримінального правопорушення, а також перевірено правильність розуміння ним цих обставин та добровільність його позиції.

З урахуванням повного визнання своєї винуватості, визнання та підтвердження, обвинуваченим всіх обставин кримінального правопорушення, викладених у обвинувальному акті, з урахуванням думки прокурора та відсутності заперечень, суд вважає можливим застосувати положення ч.3 ст.349 КПК України та визнати недоцільним дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним інкримінованого стороною обвинувачення кримінального правопорушення, обмежившись лише дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтвердилась під час судового провадження, та його умисні дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно в умовах воєнного стану, правильно кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає його повне визнання своєї вини та щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом встановлено рецидив злочину.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, данні про особу обвинуваченого, який раніше судимий, покарання відбув повністю, офіційно не працевлаштований, неодружений, малолітніх або неповнолітніх дітей на утриманні не має, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, встановлені судом обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, а також обставини, що обтяжують його покарання.

З врахуванням особи винного і наявності обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, беручи до уваги, що останній в судовому засіданні щиро покаявся, суду пояснив, що зробив висновки для себе, бажає долучитись до лав ЗСУ для захисту держави, суд прийшов до переконання, що обвинувачений ОСОБА_3 може бути перевихований без ізоляції від суспільства, також суд враховує думку прокурора, у зв`язку з чим, вважає необхідним призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі у межах установленої санкцією статті обвинувачення. В порядку передбаченому ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_3 доцільно звільнити від відбування покарань у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк із покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України, оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Оскільки іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні було проведено судову товарознавчу експертизу №98 від 10.01.2024 року, витрати на яку складають 200,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Суд приходить до висновку, що зазначені судові витрати, у відповідності з вимогами ст. ст. 122, 124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, встановивши йому іспитовий строк 3 (три) роки.

На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 200,00 грн. (двісті гривень 00 коп.), витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № 98 від 10.01.2024 року.

Речові докази:

-мобільний телефон марки «Redmi 9С NFC Twilight Blue 3GB RAM 64 GB», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , який переданий під зберігальну розписку ОСОБА_5 вважати повернутим за належністю.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржено в тридцятиденний строк з дня його проголошення в судову палату по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1