Справа № 308/6707/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні № 0000359, відомості про яке 21.11.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про скасування повідомлення про підозру,

В С Т А Н О В И В:

Захисник адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді зі скаргою про скасування повідомлення про підозру.

В обґрунтування скарги посилається на те, що повідомлення про підозру стороною обвинувачення винесено 01.12.2023, а сама кримінальна справа перебуває у провадженні СУ ГУНП, у якій строк досудового розслідування продовжено до 01.06.2024. Має місце повна відсутність доказів на обґрунтування підозри, а також втручання правоохоронних органів у цивільно-правові відносини фізичних осіб. Ними не лише не доведено обставин, що підлягають доказуванню у справі, а й фактичні обставини події не відповідають тим, що викладені у повідомленні про підозру. В даному випадку мали місце цивільно-правові відносини, які підозрюваним повністю виконані. Таким чином, в діяннях підозрюваного відсутній склад злочину, передбаченого ст. 190 КК, а кримінальне переслідування щодо нього є протиправним. Свої боргові зобов`язання підозрюваний частково погасив перед потерпілим ще до початку досудового розслідування у цій справі (до 21.11.2023). Тобто, в період, що передував внесенню відомостей до ЄРДР та повідомленню про підозру у цій справі, а тому слід відзначити відсутність складу злочину, передбаченого ст. 190 КК (підтверджується протоколом одночасного допиту потерпілого та підозрюваного та іншими матеріалами справи). Наведене пояснюється тим, що часткове повернення коштів до початку досудового розслідування свідчить про визнання особою боргових зобов`язань та бажання їх повернути добровільно, а сама затримка повернення боргу склалася через обставини, що не залежали від волі підозрюваного. Отже, відсутнім є факт безоплатності та безповоротності заволодіння коштами потерпілого, що притаманне шахрайству. Тобто, у підозрюваного був повністю відсутній умисел на заволодіння коштами потерпілого.

Наголошує, що несвоєчасне повернення коштів підозрюваним, внаслідок дій, що не залежали від його волі (у тому числі наслідків проблем зі здоров`ям підозрюваного, всесвітньої епідемії коронавірусу, посухи, неврожаю сільгоспкультур, які вирощував ОСОБА_7 , що потягло за собою фінансово-економічну кризу, а також повномасштабним вторгненням московії до України), усуває наявність умислу особи на заволодіння коштами потерпілого, а отже - за таких обставин відсутнім є склад злочину, передбачений ст. 190 КК. Саме ці обставини стали підставою для прострочення виконання боргових зобов`язань підозрюваним.

На підставі наведеного, просить скасувати повідомлення про підозру від 01.12.2023 щодо ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000359 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК. Зобов`язати процесуального прокурора ОСОБА_8 та слідчого ОСОБА_9 вчинити дії у кримінальному провадженні № 0000359 щодо виключення з ЄРДР усіх відомостей з приводу повідомлення про підозру ОСОБА_6 .

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні скаргу підтримав та просив задовольнити таку. Вказав, що у даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування не здобуто доказів вчинення кримінального правопорушення, з моменту повідомлення про підозру не здобуто доказів причетності підозрюваного до такого, сам факт повідомлення є протиправним, надуманим. Між потерпілим та підозрюваним існують цивільно-правові відносини, у підозрюваного були фінансові зобв`язання перед потерпілим, які він повіністю погасив. До підозри також частково погашав фінансові зобов`язання, тому не було умислу на заволодіння коштами. Умисел у даній справі не доведений, що виключає склад кримінального правопорушення. 21.11.2023 час оголошення підозри, до цього моменту ОСОБА_7 частково погасив суму позики. Затримка у поверненні коштів пов`зана з ковідом, фінансовими труднощами, воєнним станом. Умисел у даній справі не доведений, бізнес ведеться спільно з ОСОБА_10 , а притягнення до відповідальності відбувається тільки ОСОБА_7 . Несвоєчасне повернення коштів відбулося з об`єктивних причин. Потерпілий не має жодних претензій до підозрюваного, підозрюваний тривалий час перебував під вартою, у справі не проводиться одночасний допит з ОСОБА_10 . ОСОБА_7 не визнає вину у вчиненні коримінального правопорушення, а визнає борг у цивільно-правових відносинах. За цей час жодне майно не купувалося, а відбулася реєстрація нерухомого майна, що тривалий час перебувало у користуванні родини, а авто придбано шляхом продажу попереднього авто і докладення суми коштів. Повідомив про добросовісну сплату 100 тис. дол. США до підозри, а нові зобов`язання, по яким ОСОБА_7 знову отримав цю суму не є предметом розгляду.

Прокурор ОСОБА_11 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення скарги захисника, щодо необґрунтованості повідомленої підозри. Повідомив, що під час одночасного допиту з`ясовано, що ОСОБА_7 повернув суму 100 тис. дол. США задля отримання від потерпілого більшої суми коштів, в тому числі і повернуті кошти. Вважає це відносинами за принципом "піраміди", для якої характерним є демонстрування повернення частини коштів, щоб позичити ще більше. За цей час ОСОБА_7 здійснював покупки, накопичував майно, а не погашав кошти. ОСОБА_7 свою вину визнав, тому відомі причини подання даної скарги.

Слідчий у судовому засіданні підтримав думку прокурора, повідомив про факт повернення коштів підозрюваним, щоб отримати нові.

Заслухавши сторін кримінального провадження, розглянувши скаргу, матеріали кримінального провадження №0000359, дослідивши у судовому засіданні протокол прийняття заяви ОСОБА_12 , протокол допиту ОСОБА_12 , протоколи допиту ОСОБА_6 , протокол одночасного допиту потерпілого та підозрюваного, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, дізнавача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ст. 303 КПК України.

Зокрема, у відповідності до п. 10 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого, прокурора про повідомлення про підозру після двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.

Зважаючи на правову природу зазначеного виду оскарження, в ході його здійснення слідчим суддею перевіряється наявність підстав для повідомлення про підозру, зміст такого повідомлення про підозру та дотримання стороною обвинувачення процесуального порядку такого повідомлення.

Як встановлено слідчим суддею у судовому засіданні Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні 0000359 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Згідно з коротким викладом обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, 21.11.2023 до слідчого управління ГУНП в Закарпатській області із письмовою заявою звернувся ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який просить прийняти міри до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в період часу з 11.06.2020 по 08.02.2021 шахрайським шляхом заволодів належними ОСОБА_12 грошовими коштами.

01.12.2023 у рамках даного кримінального провадження повідомлено про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) вчинене в особливо великих розмірах.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «підозра» є частиною більш широкого поняття «обвинувачення», яке відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України являє собою твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за тлумаченням Європейського суду з прав людини вміщено концепцію терміну «кримінальне обвинувачення», яка характеризується скоріше матеріальним, аніж формальним характером (справа «Девеєр проти Бельгії», рішення від 27 лютого 1980 року, скарга № 6903/75). У справі «Еклє проти Федеративної Республіки Німеччини» (рішення від 15 липня 1982 року, скарга № 8130/78) Європейський суд з прав людини констатував, що кримінальне обвинувачення може бути визначене як «офіційне повідомлення особи компетентним органом про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення». Розвиваючи зазначену концепцію Європейський суд з прав людини у справі «Фоті та інші проти Італії» (рішення від 10 грудня 1982 року) навів ширше витлумачення цього визначення, включивши до нього також «інші підстави, що підтверджують це звинувачення, і які можуть спричинити серйозні наслідки, що можуть ускладнити становище підозрюваного». Такими підставами, які можуть спричинити серйозні наслідки, можуть бути видача ордеру на арешт, обшук приміщення чи особистий обшук.

З огляду на зазначене, підозра є певним етапом обвинувачення, оскільки під час підозри висувається припущення про можливе вчинення особою кримінального правопорушення, а відтак має відповідати загальним вимогам, які характеризують зміст обвинувачення. Враховуючи, що підозра є припущенням про вчинення конкретною особою кримінального правопорушення, то існування підозри нерозривно пов`язане із наявністю підозрюваного.

Як закріплено в ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Таким чином, аналіз змісту ч. 1 ст. 42 КПК України дозволяє зробити висновок, що підозра (кримінальне переслідування у формі підозри) починається з моменту, коли особі повідомлено про підозру або ця особа затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Згідно з ч. 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст.278 КПК України). У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).

В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.

Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ст. 303 ч. 1 п. 10 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

Згідно з положеннями ст. 89 КПК України, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України"), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

При цьому слідчий суддя, з метою вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінює надані йому докази не в контексті їх достатності і допустимості для встановлення наявності чи відсутності вини особи у вчиненні злочину, доведення чи не доведення її винуватості, тобто не з метою отримання висновків, які є необхідними для ухвалення вироку, а лише з метою визначення вірогідності та достатності підстав для висновку про причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

В скарзі захисник, як підстави для її задоволення, зауважує на відсутності достатніх доказів для повідомлення про підозру та відсутності складу кримінального правопорушення.

Як встановлено при розгляді скарги, за своїм змістом повідомлена 01.12.2023 ОСОБА_6 підозра відповідає вимогам ст. 277 КПК, при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, що сторонами не заперечувалося, повідомлення про підозру містить стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , а також інші суттєві обставини, відомі на момент повідомлення про підозру.

Тобто, оскаржуване повідомлення про підозру за своїм змістом повністю відповідає вимогам ст. 277 КПК України і містить усі необхідні відомості, а відтак стороною кримінального провадження з боку обвинувачення були дотримані зазначені вимоги закону в повному обсязі.

Так, дослідивши надані сторонами докази та матеріали кримінального провадження № 0000359, з урахуванням доводів сторони захисту та сторони обвинувачення, слідчий суддя приходить до переконання, що твердження сторони обвинувачення про те, що в діях підозрюваного ОСОБА_6 вбачаються ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, не є вочевидь необґрунтованими, оскільки наведені ними докази в сукупності, з розумною достатністю та вірогідністю пов`язують підозрюваного ОСОБА_6 з кримінальним правопорушенням. В тому числі, слідчим суддею досліджено питання надання розписок підозрюваним від 18.06.2020, від 08.02.2021, отримання ним коштів, що не заперечується підозрюваним, до яких додано гарантії ОСОБА_13 про повернення коштів. Поряд з цим, слід відмітити, що гарантія може надаватись тільки банком чи іншою фінансовою установою, а надані гарантії на зворотньому боці розписки складені без дотримання інших вимог законодавства. Причетність ОСОБА_10 до даного кримінального провадження не входить до компетенції слідчого судді. Погашення заборгованості за спірними розписками відбулося 25.01.2024, вже після оголошення повідомлення про підозру, що не може вказувати на необгрунтованість підозри під час її оголошення та досудового розслідування. З досліджених матеріалів встановлено, що за період 2021- 2023 підозрюваним набуто нерухоме майно, транспортні засоби, інших доказів, на які вказує сторона захисту, до матеріалів не додано. Разом з цим, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що версія сторони обвинувачення, як і версія сторони захисту підлягають детальному дослідженню та правовому аналізу через з`ясування всіх обставин у сукупності та може бути здійснена судом під час розгляду справи по суті в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, та якщо при цьому будуть встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, не виключається можливість зміни кваліфікації діяння особи, закриття кримінального провадження. Тобто, правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , так само як і наявність чи відсутність в його діях складу злочину можуть бути вирішенні під час судового розгляду та не підлягають встановленню/спростуванню слідчим суддею на досудовому провадженні, оскільки знаходяться поза межами тих питань, що відносяться до його компетенції.

Слід відмітити, що шахрайство, вчинене шляхом зловживання довірою, слід розглядати отримання кредиту, попередньої оплати за товари чи виконання робіт (авансу), укладення договору позики, укладення договору прокату тощо без наміру повернути отримані кошти чи інші матеріальні цінності, виконати відповідну роботу, повернути борг чи отримані у користування речі.

Слідчий суддя наголошує, що за визначенням Європейського суду з прав людини наявність «обґрунтованої підозри» означає, що вже існують факти або інформація, які спроможні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа, ймовірно, вчинила правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кембелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, серія А, № 182, с. 16, п. 32). Однак факти, які породжують підозру, не обов`язково мають такий саме рівень з`ясовності, який потребується на пізнішому етапі кримінального розслідування (рішення у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. the United Kingdom) від 28 жовтня 1994 року, серія A, № 300-A, с. 27, п. 55).

Оцінюючи в сукупності наведені обставини провадження, слідчий суддя вбачає наявність обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у контексті її розуміння Європейським судом з прав людини.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання виконання судом обов`язку щодо надання обґрунтування, яке випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи.

Крім цього, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що після пред`явлення 01 грудня 2023 року ОСОБА_6 підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області розглядалися клопотання про: застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, арешти майна підозрюваного, а також про зміну запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби, та про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, в межах перевірки яких, дослідивши матеріали клопотань, слідчий суддя приходив висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги захисника адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні № 0000359, відомості про яке 21.11.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про скасування повідомлення про підозру.

Керуючись ст. ст. 26, 303, 306, 307, 309, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні скарги захисника адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні № 0000359, відомості про яке 21.11.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про скасування повідомлення про підозру.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 25.04.2024.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1