УХВАЛА

13 червня 2024 року

м. Київ

справа № 337/2048/13-к

провадження № 51-3027ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Апеляційного суду Запорізької області від 27 квітня 2015 року щодо останнього,

встановив:

Захисник ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на вирок Апеляційного суду Запорізької області від 27 квітня 2015 року щодо засудженого ОСОБА_5 .

У змісті касаційної скарги відображено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження цього судового рішення, яке мотивовано тим, що про вирок апеляційного суду від 27 квітня 2015 року ОСОБА_5 дізнався лише 09 травня 2024 року під час його затримання співробітниками правоохоронних органів.

Указану причину пропуску строку на оскарження вироку Апеляційного суду Запорізької області від 27 квітня 2015 року захисник ОСОБА_4 вважає поважною та такою, що дає підстави для його поновлення за вказаним клопотанням.

Дослідивши доводи клопотання захисника про поновлення процесуального строку, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у його задоволенні необхідно відмовити, а касаційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі ? КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Це правило надає особі, наділеній правом касаційного оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, який є достатньо тривалим для прийняття учасником провадження виваженого і обґрунтованого рішення щодо звернення із касаційною скаргою та її написання, після закінчення якого контрольна функція Суду не здійснюється.

Оскаржений вирок апеляційного суду ухвалений 27 квітня 2015 року за участю засудженого ОСОБА_5 , що вбачається зі змісту оскарженого судового рішення, яке наявне в Єдиному державному реєстрі судових рішень (далі - ЄДРСР). Про перебування засудженого ОСОБА_5 під вартою під час постановлення оскарженого вироку суду в клопотанні захисника не йдеться, більш того, зазначено, що його було затримано працівниками правоохоронних органів лише 09 травня 2024 року.

Початок обрахування перебігу такого строку для захисника з моменту отримання засудженим копії судового рішення чинним кримінальним процесуальним законом, зокрема приписами ст. 426 КПК, не передбачено.

Таким чином, для сторони захисту останнім днем строку на подання касаційної скарги є 28 липня 2015 року.

З касаційною скаргою захисник ОСОБА_4 звернувся 06 червня 2024 року, тобто майже через 9 років з моменту спливу тримісячного строку на касаційне оскарження вироку Апеляційного суду Запорізької області від 27 квітня 2015 року.

За частиною 1 ст. 117 КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. При тому, що ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, це можливо лише в разі наявності поважних причин його пропуску.

Суд враховує, що у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03, п. 41), Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що питання про поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

За усталеною практикою Верховного Суду під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, які унеможливлювали своєчасне звернення до суду у строк, визначений законом. При вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

При вирішенні питання про поновлення процесуального строку Суд виходить із того, що тримісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень, а особа, яка бажає подати касаційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб належно реалізувати своє право.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 425 КПК касаційну скаргу мають право подати засуджений, його законний представник чи захисник - у частині, що стосується інтересів засудженого.

Таким чином, засуджений і захисник є самостійними суб`єктами звернення до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою, про про що також неодноразово у своїх рішеннях зазначав Верховний Суд.

Отже, доводи захисника в обґрунтування пропуску строку на касаційне оскарження вироку Апеляційного суду Запорізької області від 27 квітня 2015 року, які пов`язані із посиланням на обставини обізнаності засудженого про таке судове рішення Верховним Судом не можуть братися до уваги як непереборні і такі, що є об`єктивними та не залежать від особи, при вирішенні питання про наявність поважних причини пропуску процесуального строку захисником ОСОБА_4 , який є самостійним суб`єктом звернення до суду касаційної інстанції.

З копії ордера на надання правничої (правової) допомоги засудженому ОСОБА_5 вбачається, що він виданий на підставі договору про надання правової допомоги / доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги від 14 травня 2024 року, а саме майже через 9 років після спливу тримісячного строку на оскарження вироку Апеляційного суду Запорізької області від 27 квітня 2015 року. Про здійснення ОСОБА_4 захисту засудженого ОСОБА_5 раніше, про будь-які причини, які перешкодили саме йому звернутися до суду касаційної інстанції в межах визначеного ст. 426 КПК строку, в касаційній скарзі не йдеться.

Таким чином, як убачається з касаційної скарги та доданих до неї документів, ОСОБА_4 увійшов у справу як захисник засудженого ОСОБА_5 поза межами строку на касаційне оскарження цього рішення, а тому передбачених законом підстав для поновлення йому цього строку немає, адже для визначення пропуску процесуального строку учасникам провадження необхідно, щоб таке право на оскарження в особи існувало на час ухвалення оскаржуваного рішення або ж принаймні виникло у період, який встановлений законом для оскарження такого рішення (три місяці з моменту проголошення рішення апеляційним судом).

Саме по собі залучення захисника більше ніж через 9 років після ухвалення оскарженого вироку суду апеляційної інстанції не є безумовною підставою для поновлення строку на касаційне оскарження для такого захисника, з огляду на положення процесуального закону.

Інших доводів, які би свідчили про наявність поважних причин, які перешкодили вчасно звернутися з касаційною скаргою, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження не містить, а тому задоволенню не підлягає.

За таких обставин, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно повернути захиснику ОСОБА_4 , оскільки вона подана після закінчення строку касаційного оскарження та відсутні підстави для його поновлення.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити захиснику ОСОБА_4 в поновленні строку на касаційне оскарження вироку Апеляційного суду Запорізької області від 27 квітня 2015 року щодо засудженого ОСОБА_5 .

Касаційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами повернути захиснику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3