Справа № 308/5009/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , представника особи, яка подала скаргу - адвоката ОСОБА_4 , прокурора - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді матеріали справи за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинене кримінальне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із даною скаргою, у якій зазначає, що 07.03.2024 року керівнику Закарпатської обласної прокуратури направлено письмову заяву в порядку ст. 214 КПК України щодо внесення до ЄРДР письмової заяви щодо Закарпатського апеляційного суду в складі головуючого судді ОСОБА_6 , суддів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за вчинення ними кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 364 КК України. Однак, керівник Закарпатської обласної прокуратури відомості до ЄРДР не вносив, так як йому не надходило відомостей про таке внесення або відмову у внесенні. Вказує, що вважає, що керівник Закарпатської обласної прокуратури не зацікавлений вносити відомості до ЄРДР відносно вказаних суддів, так як останні підтримують прокурора в судовому засіданні, де ОСОБА_3 є обвинуваченим.

А тому просить зобов"язати керівника Закарпатської обласної прокуратури внести відомості за письмовою заявою ОСОБА_3 , в порядку ст. 214 КПК України, до ЄРДР про вчинення Закарпатським апеляційним судом в складі головуючого: судді ОСОБА_6 , суддів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, та направити вказані матеріали до органу досудового розслідування в порядку ст. 216 КПК України.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримали та просили задовольнити скаргу.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, зазначаючи, що вказані у заяві ОСОБА_3 обставини не свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення.

Заслухавши пояснення заявника та його представника, думку прокурора, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Частиною першою статті 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України суди, як і інші органи державної влади, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Завданням слідчого судді відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК, частини п`ятої статті 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Як встановлено в ході розгляду скарги 07.03.2024 року ОСОБА_3 направив Закарпатської обласної прокуратури заяву в порядку ст. 214 КПК України, про вчинення, на його думку колегією суддів Закарпатського апеляційного суду в складі: головуючого судді ОСОБА_6 , суддів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України та просив внести відповідні відомості до ЄРДР на підставі вказаної заяви.

Питання щодо початку досудового розслідування врегульовано у статті 214 КПК України.

Так, ч.1 ст. 214 КПК України передбачено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування..

Частиною 2 цієї статті визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом Бюро економічної безпеки України.

Положення статті 214 КПК України перебуває у взаємозв`язку з ч.1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Крім того, згідно п. 2 Глави 3 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Офісу Генерального прокурора, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відтак, не будь-яка заява є підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а лише та заява, яка містить фактичні дані, які підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення. Всі інші заяви після їх надходження підлягають розгляду згідно із Законом, яким не є Закон про кримінальну відповідальність.

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України. В свою чергу КК України визначає вичерпний перелік суспільно небезпечних діянь, які є злочинами та характеризує, у чому саме полягає об`єктивна та суб`єктивна його сторона, кваліфікуючі ознаки та інше.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, - вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.

Як убачається з долученої до скарги заяви, скаржник порушував питання про внесення до ЄРДР відомостей за ч.2 ст. 364 КПК України відносно колегії суддів Закарпатського апеляційного суду в складі: головуючого судді ОСОБА_6 , суддів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у зв`язку з тим, що вищевказана колегія суддів постановила ухвалу від 20.02.2024 року про часткове скасування ухвали Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.01.2024 року, однак така підлягала повному скасуванню так як винесена незаконним складом суду, незаконність складу якого полягала в тому, що суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_9 розглянула клопотання про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в той час коли їй було заявлено відвід. Однак, вищевказана колегія суддів зазначені порушення не взяла до уваги, чим допустила порушення кримінального закону та підлягає притягненню до кримінальної відповідальності, за ч.2 ст. 364 КК України.

Також, на думку заявника, вказаним судовим рішенням колегія Закарпатського апеляційного суду в складі головуючого судді ОСОБА_6 , суддів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 допустив порушення кримінального закону за ч.2 ст. 364 КК України, в тому що продовжила ОСОБА_3 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, починаючи з 09.01.2024 року, хоча такий строк було продовжено суддею першої інстанції.

Проаналізувавши подану скаргу та долучену до неї заяву в порядку ст.214 КПК України, слідчий суддя вважає, що в них відсутні відомості, які би могли об`єктивно свідчити про ймовірність вчинення суддями Закарпатського апеляційного суду кримінального правопорушення, а заявником не наведено будь-яких вагомих обставин, існування яких обґрунтовує необхідність початку досудового розслідування.

У поданій ОСОБА_3 заяві, в порядку ст.214 КПК України, відсутні конкретні обставини, які містили хоча б загальні ознаки об`єктивної сторони тих кримінальних правопорушень, про наявність яких стверджує скаржник.

Натомість у цій поданій ОСОБА_3 заяві висловлене загальне припущення про ймовірне вчинення протиправних дій, яке скаржник робить, ґрунтуючись виключно на суб`єктивному уявленні щодо правомірності процесуальних дій колегії суддів Закарпатського апеляційного суду під час здійснення нею правосуддя.

У цьому контексті важливим є висновок від 01.07.2013 Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства. Так, судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що для забезпечення незалежності суддів, при отриманні заяви про вчинений суддею злочин, яке пов`язане зі здійсненням ним судочинства, уповноважений орган повинен внести до ЄРДР та розпочати розслідування тільки таку заяву або повідомлення, які мають ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші. Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч. 1 ст. 2 КК України, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Також слідчий суддя наголошує, що, згідно зі ст. 129 Конституції України суддя при здійсненні правосуддя, є незалежним та керується принципом верховенства права, а відповідно до ст. 126 Конституції України забороняється вплив на суддю у будь-який спосіб.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом. При цьому, виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна ради європейських суддів, яка в п. 57 Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Верховний Суд України в постанові від 15.04.2008 у справі №21-319во07 зазначив, що законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися, за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду.

З наведених вище правових норм можна зробити висновок, що незгода із процесуальними рішеннями та діями судді в конкретній справі шляхом подання заяви про кримінальне правопорушення може вказувати на наявність ознак протиправного втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність суддів, визначених статтями 126 та 129 Конституції України.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що самих лише припущень заявника та незгоди з процесуальним рішенням суддів Закарпатського апеляційного суду недостатньо для висновку про наявність кримінального правопорушення, тим більше, такі припущення не можуть бути підставою для початку досудового розслідування відносно колегії суддів Закарпатського апеляційного суду за фактом прийнятих нею процесуальних рішень і дій в ході здійснення правосуддя.

А тому на підставі вищенаведеного слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст.303, 304, 307 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинене кримінальне правопорушення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя

Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1