Справа № 143/277/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Погребище Вінницької області обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000031, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.01.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

Встановив:

26.03.2024 до Погребищенського районного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000031, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.01.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Ухвалою судді від 26.03.2024 вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.

26.03.2024 від прокурора ОСОБА_3 до канцелярії суду надійшло клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Клопотання мотивоване тим, що на даний час продовжують існувати ризики, які враховувалися при застосуванні обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, адже він обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Крім того, останній може переховуватися від суду, та, будучи місцевим жителем, може незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, шляхом їх вмовляння, залякування чи підкупу з метою подальшого спонукання їх до перекручування або спотворення обставин, які їм відомі, зміни їх показань у суді.

Підтвердженням наявності ризику вчинити інше кримінальне правопорушення під час судового розгляду є те, що обвинувачений ОСОБА_4 ніде не працює та не має належних джерел прибутку для свого існування, схильний до вживання алкоголю, він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та неодноразово відбував покарання у місцях позбавлення волі. При цьому він кілька разів притягувався до кримінальної відповідальності за ст.ст. 125, 296 КК України, тобто має чітку направленість на вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних із застосуванням насильства щодо потерпілих та заподіяння шкоди їх здоров`ю.

Крім того, на розгляді Погребищенського районного суду Вінницької області на даний час перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000137 (справа № 143/879/23) про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у якому він не з`являвся в судові засідання до суду, тобто допускав неналежну процесуальну поведінку, у зв`язку з чим судом було винесено ухвалу про застосування до нього приводу.

Стан здоров`я та вік ОСОБА_4 дозволяють утримувати його під вартою.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, на думку прокурора, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. У зв`язку з цим прокурор просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 днів.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та вважає, що є підстави для продовження раніше обраного запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 . Також просить призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта. Крім того, заявив клопотання у порядку ст.ст. 217, 334 КПК України про об`єднання розглядуваного кримінального провадження з кримінальним провадженням № 143/879/23 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому захисник покликався на те, що обвинувачений проживає за однією адресою зі своїми матір`ю похилого віку та неповнолітньою дитиною, а тому має сталі соціальні зв`язки. На даний час він не має не зняту або непогашену судимість, а тому факти притягнення його раніше до кримінальної відповідальності не можуть слугувати підставою для висновку про можливість продовження ним протиправної діяльності чи ухилення від суду. Також зауважив, що тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення сама по собі не може бути достатньою підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 складений у відповідності з вимогами КПК України, поверненню прокурору не підлягає.

Кримінальне провадження підсудне Погребищенському районному суду Вінницької області, підстав для закриття кримінального провадження немає.

Порушень вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення судового розгляду, судом не встановлено.

Відтак, суд приходить до висновку про необхідність призначення в даному кримінальному провадженні судового розгляду на підставі обвинувального акту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Кримінальне провадження, з урахуванням закріплених в ст. 27 КПК України принципів гласності та відкритості судового провадження, слід здійснювати у відкритому судовому засіданні.

Вирішуючи клопотання прокурора про об`єднання зазначених кримінальних проваджень, суд виходить із того, що у провадженні судді Погребищенського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 перебуває кримінальне провадження № 143/879/23 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, яке надійшло до суду 14.09.2023.

У відповідності до приписів ст. 334 КПК України матеріали кримінального провадження, у тому числі матеріали щодо кримінального проступку та щодо злочину, можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу. У разі якщо на розгляд суду першої інстанції надійшли матеріали кримінального провадження щодо особи, стосовно якої цим судом вже здійснюється судове провадження, воно передається складу суду, що його здійснює, для вирішення питання про їх об`єднання.

Згідно із ч.1 ст. 217 КПК України у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для об`єднання даного кримінального провадження з кримінальним провадженням № 143/879/23 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, суд виходить із наступного.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 31.01.2024 підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29.03.2024.

Згідно із ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Згідно із ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (ч.1 ст.183 КПК України).

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні по справі «Летельє (Letellier) проти Франції» від 26.06.1991 року, Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

У п.п. 61, 62 рішення Європейського Суду з прав людини від 24.07.2003 року у справі «Смирнов проти Росії» наголошено, що наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинуватості, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Відтак, розглядаючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою, суд виходить насамперед з необхідності запобігання ризикам, визначеним пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав вважати, що більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою, не зможе запобігти наведеним у клопотанні ризикам та не забезпечить виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, суд ураховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, суть, зміст та кількість обумовлених в клопотанні ризиків, передбачених ст.177 КПК України, високу ймовірність їх настання, особу обвинуваченого, який ніде не працює, постійного заробітку не має, а також достатньо обґрунтований, на думку суду, ризик продовження чи повторення ним протиправної поведінки, ураховуючи ту обставину, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, скоєного під час здійснення судового розгляду в іншому кримінальному провадженні по його обвинуваченню за ч.2 ст.125 КК України.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (Clooth с. Belgique (Клоот проти Бельгії), § 40).

Ураховуючи окреслені стандарти в усталеній судовій практиці Європейського суду з прав людини, суд вважає достатньо вмотивованими доводи сторони обвинувачення про те, що обвинувачений ОСОБА_4 з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, може переховуватися від суду.

Крім того, оцінюючи можливість впливу на потерпілого та свідків, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від таких учасників кримінального провадження та дослідження їх судом.

Зважаючи на те, що потерпілий та свідки не були допитані в судовому засіданні, а також беручи до уваги позицію потерпілого ОСОБА_6 , який вказав, що на його погляд обвинувачений ОСОБА_4 , не перебуваючи під вартою, буде вчиняти дії, спрямовані на незаконний вплив на нього та свідків, суд вважає, що відповідні аргументи прокурора щодо наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, знайшли своє підтвердження під час розгляду клопотання по суті.

Суд також звертає увагу на те, що відомостей стосовно стану здоров`я обвинуваченого, які унеможливлювали б продовження застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суду не надано.

За таких обставин ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, ураховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на переконання суду, не зменшилися і продовжують існувати.

Разом із тим, суд враховує, що введення в Україні воєнного стану також є однією із обставин, що сама по собі свідчить про існування ризику можливого ухилення обвинуваченого від суду.

Суд погоджується із доводами сторони захисту, що проживання обвинуваченого за однією адресою зі своїми матір`ю похилого віку та неповнолітньою дитиною свідчать про певну сталість його соціальних зв`язків, однак, ураховуючи сукупність наведених вище інших ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, такі аргументи самі по собі не можуть істотно вплинути на результати вирішення клопотання прокурора.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наведеним у клопотанні ризикам та не забезпечить виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Розмір застави відповідно до ч. 4 ст.183 КПК України судом не визначається, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, пов`язаного із умисним тяжким тілесним ушкодженням, небезпечним для життя в момент заподіяння.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181,184, 194, 199, 217, п. 5 ч. 3 ст. 314, ст.ст. 316, 318, 331, 334, 369 КПК України, суд,-

Ухвалив:

Призначити судовий розгляд в кримінальному провадженні № 0000031, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.01.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Погребищенського районного суду Вінницької області на 13 год. 15 хв. 15.04.2024.

В судове засідання викликати: прокурора, обвинуваченого, захисника обвинуваченого, потерпілих.

Об`єднати кримінальне провадження № 0000031, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.01.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України (справа №143/277/24), з кримінальним провадженням № 0000137, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.08.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України (справа №143/879/23).

Присвоїти даному об`єднаному кримінальному провадженню № 143/879/23.

Клопотання прокурора Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку застосування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Погребище Вінницької області, жителю АДРЕСА_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26 травня 2024 включно.

Копію ухвали вручити прокурору та направити іншим учасникам процесу.

Ухвала в частині продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали суду не зупиняє її виконання.

В іншій частині ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя