Справа № 303/3549/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.04.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/82/22 за апеляційною скаргою прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.12.2021.

Цим вироком:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одружений, що має на утриманні одну малолітню дитину, непрацюючий, раніше не судимий, засуджений:

- за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 01 (один) рік з покладенням на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 4183 (чотири тисячі сто вісімдесят три) грн 19 коп.

Речові докази: DVD-R, диск із записом обставин дорожньо-транспортної пригоди - ухвалено зберігати при матеріалах кримінального провадження; транспортний засіб марки «ПАЗ 32051-110 СПГ» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та транспортний засіб марки «BOMBARDIER» моделі «RENEGADE сап-am» без реєстраційного номерного знаку - повернуто власникам, яким вони передані на зберігання.

Скасовано арешт на транспортний засіб марки «BOMBARDIER» моделі «RENEGADE сап-am» без реєстраційного номерного знаку та на транспортний засіб марки «ПАЗ 32051-110 СПГ» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.10.2019.

Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставинах.

-2-

22.10.2019 близько 16 год 40 хв ОСОБА_6 , керуючи технічно-справним квадроциклом марки «BOMBARDIER» моделі «RENEGADE сап-am» без реєстраційного номерного знаку, рухаючись по вул. Фрідяшівській в смт Кольчино, Мукачівського району у напрямку з м. Мукачева в с. Кленовець Мукачівського району, біля автобусної зупинки, що навпроти будинку №1 по зазначеній вулиці , не забезпечив безпеку дорожнього руху та проявив неуважність до дорожньої обстановки, і у момент здійснення маневру розвороту маршрутним автобусом марки «ПАЗ 32051-110 СПГ» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_9 , не вжив заходів до зменшення швидкості шляхом застосував гальмування, а навпаки продовжив рух, чим заздалегідь поставив себе в ситуацію, у якій під час об`їзду автобуса, покинув дорожнє полотно, виїхав на праве узбіччя по ходу свого руху та скоїв наїзд на пішоходів, які в той час перебували на узбіччі автобусної зупинки. У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у виді відкритого уламкового перелому верхньої третини діалізів обох кісток, лівої гомілки зі зміщенням, закритого перелому нижньої третини діафіза правої стегнової кістки зі зміщенням, ЗЧМТ, струсу головного мозку, множинних забійних ран волосистої частини голови, забійної рани правої кисті, травматичний шок, які відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя потерпілого в момент їх спричинення.

З технічної точки зору, причиною даної дорожньо-транспортної пригоди стали дії водія квадроцикла ОСОБА_6 , який, діючи в супереч вимогам пунктів 2.3, 12.3, 12.4 та 12.9 «б» Правил дорожнього руху України, з моменту виникнення небезпеки для його руху, несвоєчасно застосував гальмування та виїхав на узбіччя, де здійснив наїзд на ОСОБА_10 . Невиконання ОСОБА_6 зазначених вище Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали, зокрема, отриманням потерпілою ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі прокурор відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію діянь ОСОБА_6 , просить вирок суду в частині призначення обвинуваченому покарання скасувати. Ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 06 (шість) років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 03 роки. Вказує на те, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання не дотримався вимог ст. 65, 75 КК України, оскільки належним чином не врахував особу обвинуваченого, обставини скоєного ним кримінального правопорушення, легковажне нехтування обвинуваченим вимогами Правил дорожнього руху України, оскільки ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом, не забезпечив безпеку дорожнього руху та проявив неуважність до дорожньої обстановки і у момент здійснення маневру розвороту маршрутним автобусом під керуванням ОСОБА_9 , не вжив заходів до зменшення швидкості шляхом застосування гальмування, а навпаки, продовжив рух, чим заздалегідь поставив себе в ситуацію, у якій під час об`їзду автобуса, покинув дорожнє полотно, виїхав на праве узбіччя по ходу свого руху та скоїв наїзд на пішоходів, які в той час перебували на узбіччі автобусної зупинки, у результаті чого потерпіла ОСОБА_10 отримала тяжкі тілесні ушкодження. У зв`язку з наведеним прокурор вважає, що застосування щодо ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України є недостатнім для виправлення обвинуваченого, а призначене судом покарання, не відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Судове провадження розглядається за відсутності потерпілого, неявка якого з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказана особа належним чином повідомлена про час та місце розгляду апеляційної скарги на вирок суду, а також те, що від неї не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин її неявки.

-3-

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, промову прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 про безпідставність поданої прокурором апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За змістом ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Умовою застосування такого судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження як події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчинені за обставин, викладених в обвинувальному акті, так і виду та розміру завданої шкоди, що згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України входить до предмету доказування у кримінальному провадженні.

-4-

За змістом вказаної вище норми закону суд зобов`язаний з`ясувати, чи правильно учасники розуміють зміст усіх зазначених обставин, переконатися, що визнання їх є добровільним, та роз`яснити учасникам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Відтак, якщо будь-яка з наведених обставин заперечується учасниками судового провадження, докази мають досліджуватися судом у загальному порядку, а обмеження дослідження доказів, як процедура, передбачена ч. 3 ст. 349 КПК України, застосована бути не може.

Як визнано практикою Європейського суду з прав людини і про це вказано в рішенні від 15.07.2010 у справі «Олександр Смірнов проти України», органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатись на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або для обґрунтування своїх рішень.

Однак, суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження та постановляючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_6 вказаних вимог закону не дотримався.

Як вбачається зі змісту вироку, кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 було розглянуто судом без дослідження заявлених учасниками судового провадження доказів в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, відповідно до якого суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумніву у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Проте, зміст журналу судового засідання від 13.12.2021 та відтворений апеляційним судом звукозапис цього судового засідання свідчать про те, що зазначені вимоги кримінального процесуального законодавства судом першої інстанції дотримані не були, оскільки суд першої інстанції, після виконання дій, передбачених статтею 348 КПК України, у зв`язку з повним визнанням вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, врахувавши думку учасників процесу, прийняв рішення не досліджувати всі докази у кримінальному провадженні та продовжив розгляд даного кримінального провадження без роз`яснення ОСОБА_6 та іншим учасникам положень ч. 3 ст. 349 КК України, відповідно до яких суд зобов`язаний з`ясувати, чи правильно учасники та обвинувачений розуміє зміст усіх зазначених обставин, переконатися, що визнання ним вини є добровільним, та не роз`яснив сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім того за змістом ч. 4 ст. 349 КПК України допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовляється від давання показань та у випадку, передбаченому ст. 381 КПК України, тобто коли розгляд провадження здійснюється успрощеному порядку у відсутності учасників судового розгляду.

Відповідно до ст. 351 КПК України допит обвинуваченого починається з пропозиції головуючого надати показання щодо кримінального провадження, після чого обвинуваченого першим допитує прокурор, а потім захисник. Після цього обвинуваченому можуть бути поставлені запитання потерпілим, іншими обвинуваченими, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, а також головуючим і суддями. Крім того, головуючий має право протягом всього допиту обвинуваченого ставити йому запитання для уточнення і доповнення його відповідей.

Якщо обвинувачений висловлюється нечітко або з його слів не можна дійти висновку, чи визнає він обставини чи заперечує проти них, суд має право зажадати від нього конкретної відповіді - «так» чи «ні».

-5-

Однак, при відтворенні звукозапису судового засідання від 13.12.2021, колегією суддів установлено, що також узгоджується із зазначеними в журналі судового засідання від 13.12.2021 відомостями та прослідковується з мотивувальної частини вироку, ОСОБА_6 від дачі показань відмовився, тому суд за фактичними обставинами вчинення кримінального правопорушення, обвинуваченого ОСОБА_6 не допитував.

Таким чином, дослідивши детально матеріали кримінального провадження, ознайомившись із журналом судового засідань, заслухавши наявний в кримінальному провадженні запис судового засідання, колегією суддів встановлено, що розглядаючи дане кримінальне провадження, судом першої інстанції було допущено грубе порушення кримінального процесуального закону України, зокрема, положень ст. 349, 351 КПК України та не проведено допит обвинуваченого ОСОБА_6 .

Зважаючи на те, що в порушення вимог ст. 351 КПК України, судом першої інстанції допит обвинуваченого ОСОБА_6 не проводився, зазначене у вироку суду першої інстанції твердження про те, що обвинувачений ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті щодо нього визнав повністю, не відповідає дійсності, що ставить під сумнів і щире каяття обвинуваченого.

При цьому, колегія суддів констатує, що судом касаційної інстанції у своїх постановах неодноразово наголошувалось на тому, що обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК є: повне визнання вини обвинуваченим, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, в якому обвинувачується особа, правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин. При цьому, будь-яких спрощень, поверховості в допиті, не вияснення істотних фактичних обставин не допускається (постанови від 27.03.2024, справа № 297/3003/22, від 04.05.2023, справа № 760/6265/22, 21.02.2024, справа №628/2809/21.

Вказані обставини свідчать про порушення судом першої інстанції принципу безпосередності дослідження доказів, що призвело до порушення права обвинуваченої на захист, а також презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, які передбачені п. 10, 13, 16 ст. 7 КПК України і є вимогами, що містять загальні засади кримінального провадження, які за своїм змістом та формою повинні бути суворо дотримані.

Крім того, апеляційним судом враховується висновок Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений у постанові від 22.03.2018 у справі № 521/11693/16-к, згідно якого відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадження та визначені ст. 91 КПК України. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, вказане вище порушення є підставою для скасування вироку суду та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

-6-

Допущене судом першої інстанції недотримання встановленої законом процедури судового розгляду, а також відсутність належного допиту обвинуваченого з дотриманням порядку, встановленого ст. 351 КПК України із детальним з`ясуванням всіх обставин кримінального правопорушення, апеляційний суд уважає істотними порушеннями судом вимог кримінального процесуального закону, а тому ухвалений ним вирок з викладених вище підстав підлягає безумовному скасуванню.

Згідно п. 3 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є безумовною підставою для скасування судового рішення та призначення відповідно до ст. 415 КПК України нового розгляду у суді першої інстанції.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів бере до уваги те, що сторона обвинувачення не заявляла клопотань про дослідження апеляційним судом доказів з метою усунення неповноти при з`ясуванні фактичних обставин кримінального провадження, що з урахуванням положень ст. 404, 405 КПК України, та доводів апеляційної скарги, перешкодило апеляційному суду постановити судове рішення без направлення кримінального провадження на новий розгляд.

Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вказані вище недоліки, повно, всебічно та об`єктивно розглянути матеріали кримінального провадження, дати належну оцінку пред`явленим сторонами обвинувачення та захисту доказам у їх сукупності, у тому числі доводам сторони обвинувачення про неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність, в тому числі підстави застосування положень ст. 75 КК України і прийняти рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатській області від 13.12.2021 щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , за ч. 2 ст. 286 КК України скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді