Справа № 643/4282/24
Провадження № 1-кс/643/558/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2024 м.Харків

Слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Московського районного суду міста Харкова клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0005088 від 16.09.2019,-

в с т а н о в и в:

Адвокат ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді Московського районного суду м. Харкова із клопотанням у якому просить повернути її довірителю - ОСОБА_3 вилучене у нього 02.03.2023 майно, а саме: блокнот з чорновими записами; ноутбук марки «ASUS» с/н MSQ7265NG сірого кольору; мобільний телефон марки «Ірhone 11 Рrо» іmеі: НОМЕР_1 , імеі: НОМЕР_2 з сім картою оператору «Лайфселл» з номером НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Samsung A 032F/AS» імеі: НОМЕР_4 , імеі: НОМЕР_5 з сім картою оператору «Київстар» з номером НОМЕР_6 ; мобільний телефон марки «Realmi C 11» імеі: НОМЕР_7 імеі: НОМЕР_8 з сім картою оператору «Водафон» з номером НОМЕР_9 ; накопичувач (жорсткий диск) HDD «SAMSUNG» с/н НОМЕР_10 .

В обґрунтування клопотання представник зазначила, зокрема, що ОСОБА_3 є власником вищевказаного майна, яке не має жодного відношення до кримінального провадження №0005088 від 16.09.2019 і не може бути визнане речовими доказами у розумінні ст.ст. 98, 99 КПК України. ОСОБА_3 має процесуальний статус свідка у даному кримінальному провадженні, вилучене майно якого не підлягає спеціальній конфіскації, оскільки не вбачається, що воно: набуте внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна; призначалося (використовувалося) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; було предметом кримінального правопорушення; було підшукане, виготовлене, пристосоване або використане як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

На момент подачі та розгляду у суді клопотання про зняття арешту з майна 19.04.2023 процесуальний керівник у кримінальному провадженні стверджував, що вилучене майно ще не оглянуто і не досліджено, на що потрібен час у вигляді 2-х місяців.

В обґрунтування відмови у задоволенні клопотання про повернення тимчасово вилученого майна Харківським РУП №2 ГУНП в Харківській області зазначено, що на теперішній час ще остаточно не вирішено питання про призначення судової комп`ютерно-технічної експертизи об`єктом дослідження якої є вилучена під час проведення обшуку техніка.

У відповідь на адвокатський запит, представник Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» повідомив, що комп`ютерно-технічна експертиза у кримінальному провадженні №0005088 від 16.09.2019 завершена 07.02.2024.

Зауважила, що за час досудового розслідування статус ОСОБА_3 у кримінальному провадженні не змінився, майно повернуто не було, докази того, що його майно містить ознаки речових доказів відсутні.

Додала, що проведеною комп`ютерно-технічною експертизою досліджено інформацію, що міститься на самих носіях, оскільки це і є завданням даної експертизи, тобто сторона обвинувачення може зробити копію електронних файлів, що міститься на арештованих носіях та проводити слідчі дії вже з копіями цих документів.

Посилаючись на ст.41 Конституції України, позиції Європейського суду з прав людини, Перший Протокол до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод представник власника майна наполягала на тому, що арешт на майно порушує права її довірителя на володіння, користування та розпоряджатись своєю власністю, та у зв`язку з вищевикладеним арешт на майно має бути скасований.

Представник заявника - адвокат ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, просила розглядати клопотання без її участі.

Слідчий Харківського РУП №2 ГУНП у Харківській області ОСОБА_5 надала матеріали кримінального провадження №0005088 від 16.09.2019 для їх огляду у судовому засіданні. Також подала заяву у якій просила розглянути клопотання без її участі та відмовити його задоволені, оскільки наразі не проведено аналіз інформації, отриманої у результаті провденої комп`ютерно - технічної кспертизи, об`єктом дослідження якої було вилучене у ОСОБА_3 майно. Додала, що у задовленні попередніх аналогічних клопотань неодноразово відмовлено, при цьому обставини для арешту не змінінились.

Підстав для визнання явки заінтересованих осіб обов`язковою, слідчий суддя не вбачає, їх неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши матеріали клопотання та надані для огляду матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що слідчим відділом Харківського РУП №2 ГУ НП в Харківській області за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, в рамках Угоди про створення спільної слідчої групи, проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005088 від 16.09.2019, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном або придбання права на майно, шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), шляхом незаконних операцій з використанням електронно - обчислювальної техніки.

У даному кримінальному провадженні, на підставі ухвали слідчого судді від 24.02.2023, 02.03.2023 проведено обшук у квартирі АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено: блокнот з чорновими записами у кількості 2 шт; банківські карти у кількості 19 шт; ноутбук «Asus» с/н MSQ7265NG сірого кольору у кількості 1 шт; мобільний телефон «Iphone 11 pro» імеі: НОМЕР_11 , імеі: НОМЕР_2 з сім картою оператору «Лайфселл» з номером НОМЕР_3 кількості 1 шт; мобільний телефон «Samsung A 032F/AS» імеі: НОМЕР_4 , імеі: НОМЕР_5 з сім картою оператору «Київстар» з номером НОМЕР_6 кількості 1 шт; мобільний телефон «Realmi C 11» імеі: НОМЕР_7 імеі: НОМЕР_8 з сім картою оператору «Водафон» з номером НОМЕР_9 кількості 1 шт; накопичувач (жорсткий диск) SSD «GOODRAM» с/н НОМЕР_12 ; накопичувач (жорсткий диск) HDD «SAMSUNG» с/н НОМЕР_10 .

Постановою слідчого від 03.03.2023 вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0005088 від 16.09.2019.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 09.03.2023 накладено арешт на майно власником якого є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виявлене та вилучене 02.03.2023 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування ухвали слідчий суддя дійшов до висновку, що стороною обвинувачення доведено, що зазначене у клопотанні прокурора майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а також те, що незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна у подальшому може перешкодити кримінальному провадженню.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 19.04.2023 частково задоволено клопотання адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, а саме скасовано арешт банківських карток у кількості 19 штук.

В обґрунтування ухвали слідчий суддя дійшов висновку, що банківські картки самі по собі не несуть доказового значення, на відміну від інформації щодо руху коштів по банківських рахунках, якими користується власник за допомогою відповідної банківської картки. Разом з цим, слідчий суддя дійшов висновку, що потреба у подальшому застосуванні арешту щодо іншого майна не відпала, оскільки згідно доручення органу досудового розслідування від 06.03.2023 майно направлено для огляду до підрозділу кіберполіції та має бути досліджено й оцінено у сукупності з іншими доказами.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи з наведеного, дана норма пов`язує повноваження слідчого судді на скасування арешту майна, якщо встановлені в ході судового розгляду обставини вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба.

Арешт зазначеного у клопотанні майна здійснено з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Щодо доводів представника заявника про необґрунтованість накладеного арешту слід зазначити, що накладаючи арешт на майно, яке є предметом даного клопотання, слідчий суддя прийшов до переконання про наявність достатніх підстав вважати, що вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, дана обставина неодноразово перевірялась слідчими суддями за результатами розгляду клопотань про скасування арешту з майна. Жодних доказів, які б спростовували дані висновки до суду не надано.

У даному провадженні досудове розслідування здійснюється за фактом заволодіння чужим майном або придбання права на майно, шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), шляхом незаконних операцій з використанням електронно - обчислювальної техніки.

На переконання слідчого судді, дослідженні матеріали кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування, вказують достатні підстави вважати вилучене майно, зокрема ноутбук, мобільні телефони, жорсткі диски (накопичувачі) можуть зберігати у собі сліди кримінального правопорушення та/або містити у собі інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. У зв`язку з цим, слідчий суддя приходить до переконання, що арешт на майно накладено обґрунтовано, застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідало належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

При цьому, слід зауважити, що ухвала слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 09.03.2023, якою накладено арешт на вилучене під час обшуку у ОСОБА_3 майно, оскаржена в апеляційному порядку не була, а об`єктивних обставин, які б спростовували зроблені слідчим суддею висновки при накладенні арешту на майно, представником власника майна не наведено, та слідчим суддею не встановлено.

Обгрунтовуючи клопотання, представник власника майна також вказував на те, що за час досудового розслідування та отримання висновків комп`ютерно-технічної експертизи статус ОСОБА_3 не змінився, про підозру йому не повідомляли, підтвердження того, що вилучене у нього майно відповідає ознакам речових доказів, або що він має відношення до подій, що розслідуються, матеріали провадження не містять, при цьому сторона обвинувачення має можливість відкопіювати необхідну їй інформацію з технічних пристроїв для проведення подальших слідчих дій, тобто майно утримується органом досудового розслідування без реальної необхідності, чим порушується право власника на володіння, користування та розпорядження своєю власністю.

Однак, дослідженні у судовому засіданні матеріали кримінального провадженні свідчать про те, що наразі здійснюється активне досудове розслідування, вилучене майно було оглянуто та відповідно до постанови від 08.11.2023 слідчим призначено комп`ютерно - технічну експертизу, об`єктом дослідження якої є вилучене у ОСОБА_3 майно. У матеріалах провадження міститься 7 висновків комп`ютерно-технічних експертиз, та як зазначає сторона обвинувачення наразі здійснюється їх аналіз.

Таким чином цінність речового доказу у кримінальному провадженні має підтвердити або спростувати подальше досудове розслідування, яке наразі активно здійснюється, о огляду на отримання 07.02.2024 висновків комп`ютерно-технічної експертизи щодо арештованого майна, та аналізу отриманої за результатами цієї експертизи інформації, що є завданням кримінального провадження. Окрім цього, не виключено, що у подальшому може виникнути потреба у проведенні додаткових експертиз для проведення яких необхідне безпосереднє дослідження арештованого майна, а також дослідження речових доказів під час судового розгляду, якщо такий матиме місце.

За версією слідства ОСОБА_3 має відношення до вчинення даного кримінального правопорушення, та саме з метою відшукання доказів на підтвердження його протиправної діяльності слідчим суддею 24.02.2023 надавався обшук для виявлення та вилучення у тому числі комп`ютерної техніки, мобільних телефонів, електронних носіїв інформації, тобто знарядь злочину, чи майна, що зберегло на собі сліди кримінального правопорушення чи інші відомості, що мають відношення до кримінального провадження. Тобто, досудове розслідування має або підтвердити або спростувати причетність ОСОБА_3 до вчиненого кримінального правопорушення та на з`ясування даного факту стороною обвинувачення проводяться певні слідчі дії, зокрема з вилученою у нього технікою.

Щодо доводів представника про те, що ОСОБА_3 у даному провадженні має лише статус свідка, слід зазначити, що ці обставини жодним чином не обґрунтовують минування потреби у арешті майна, який накладався саме з метою збереження доказів, оскільки у даному випадку наявність такого процесуального статусу значення не має.

Суд враховує, що заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

У силу ст. 41 Конституції України, ст.1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Слідчий суддя погоджується з доводами представника, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна порушує право власника майна на вільне користування майном, проте таке право не є абсолютним і за визначених законодавством умов може бути обмежене у встановленому порядку.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У даному випадку, майно що вилучене у ОСОБА_3 є речовим доказом у кримінальному провадженні №0005088 від 16.09.2019 та безпосередньо стосується обставин кримінального правопорушення, що розслідуються СВ Харківського РУП №2 ГУНП у Харківській області, та враховуючи, що досудове розслідування наразі триває, наразі проводиться досудове розслідування, зокрема аналіз висновків експертів, тому слідчий суддя приходить до переконання, що у подальшому у застосуванні цього заходу потреба не відпала.

Згідно із ч.1 ст.174 КПК України обов`язок доведення обставин того, що у подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано покладається на суб`єкта звернення.

Однак, до клопотання не надано жодних доказів, які б підтверджували, що в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна відпала потреба. Саме лише твердження власника майна, що в арешті не має необхідності, оскільки з моменту накладення арешту пройшов значний проміжок часу не може бути підставою для його скасування.

Окремо слід зауважити, що за результатами розгляду попереднього, аналогічного клопотання, ухвалою слідчого судді від 24.04.2024 у скасуванні арешту майна - відмовлено (справа 643/3744/24). При цьому, обставини, якими обґрунтовувалась необхідність продовження арешту майна, жодним чином не змінились та продовжують існувати.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, а застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження. Досліджені в ході розгляду справи обставини, свідчать про те, що всі необхідні слідчі дії з арештованим майном наразі не проведені, арешт майна та ризики яким він має запобігати не втратили свою актуальність, тому клопотання є передчасним та задоволенню на теперішній час не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 16, 22, 98, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 09.03.2023 (справа № 643/1781/23, провадження № 1-кс/643/321/23) у кримінальному провадженні №0005088 від 16.09.2019, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1