ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/6175/23

Провадження № 11-кп/4820/282/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002285 від 24.09.2022 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 січня 2024,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, проживаючого в цивільному шлюбі, в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.3 ст.307, ч.3 ст.307 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч.2 ст.15 ч.3 ст.307 КК України, із застосуванням ч.3 ст.68 КК України, у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з конфіскацією майна, крім житла;

- за ч.3 ст.307 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років з конфіскацією майна, крім житла.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначено остаточне покарання ОСОБА_6 , за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років з конфіскацією майна, крім житла.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_6 у строк покарання, як відбуте, термін його попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду з дня затримання, тобто з 15.01.2023 року до дня набрання вироком законної сили.

До набрання вироком законної сили, раніше обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін.

Арешт, накладений на майно згідно ухвал слідчого судді від 18.01.2023 року та 23.01.2023 року (т.2 а.с.111, 162-163) скасовано.

Питання речових доказів вирішено на підставі ст.100 КПК України.

Стягнуто з ОСОБА_6 , на користь держави 5285 (п`ять тисяч двісті вісімдесят п`ять) грн. 84 коп. - процесуальних витрат.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 , порушуючи правовий режим обігу психотропних речовин в Україні, а саме вимоги ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів та зловживанню ними» та ст.ст. 2, 7, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», відповідно до якої діяльність з обігу особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, включеної до списку № 2 таблиці І «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», на території України без передбаченого Законом дозволу забороняється, усвідомлюючи протиправність своїх дій, незаконно придбав з метою збуту особливо небезпечну психотропну речовину в особливо великих розмірах, за наступних обставин.

Так, з метою приховування своєї злочинної діяльності, в середині липня 2022 року, ОСОБА_6 познайомився із громадянкою Зімбабве Мхазо Маршією Званакою, яку залучив до отримання посилок через ТОВ «Нова Пошта» із прихованими у них психотропними речовинами, не повідомляючи останню про їх вміст.

При невстановлених досудовим слідством обставинах, але не пізніше 22.09.2022 року, ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання з метою збуту шляхом розміщення так званих «закладок» за допомогою попередньо створеного ним Інтернет - магазину під назвою «beavis&butthead», у невстановленої досудовим розслідуванням особи з м. Біла Церква Київської області, матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, замовив особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, масою 167,1842 г., в особливо великих розмірах. При цьому, з метою конспірації своєї злочинної діяльності ОСОБА_6 зазначив, щоб вказану речовину було відправлено у прихованому вигляді поштовим зв`язком ТОВ «Нова Пошта» в м. Хмельницький, де отримувачем такої посилки буде ОСОБА_8 . Після чого повідомив останню, що на її ім`я буде відправлено посилку, не повідомляючи про її вміст.

В подальшому, 24.09.2022 року, приблизно о 16 год. 40 хв., ОСОБА_8 , будучи не обізнаною про вміст посилки, перебуваючи у відділенні №14 ТОВ «Нова Пошта», розташованому за адресою: м. Хмельницький, вул. Інститутська, 13А, отримала замовлене ОСОБА_6 , у невстановленої особи, поштове відправлення з відділення № 2 ТОВ «Нова Пошта» м. Біла Церква, Київської області, яке мала на меті передати ОСОБА_6 наступного дня, тобто 25.09.2022 року.

Того ж дня, 24.09.2022 року, поряд з відділенням № НОМЕР_1 ТОВ «Нова Пошта», розташованим за адресою: м. Хмельницький, вул. Інститутська, 13А, ОСОБА_8 було зупинено працівниками поліції, та в ході огляду отриманої останньою, вказаної вище посилки, виявлено прихований у ній прозорий пакет із полімерного матеріалу з пазовими застібками із 258,1 г. речовини у вигляді кристалів світло-бежевого кольору у частково зволоженому стані, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину PVP, масою 167,1842 г.

Таким чином, ОСОБА_6 , виконавши усі дії, які він вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення, пов`язаного із незаконним придбанням з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP, загальною масою 167,1842 г., що відповідно до наказу МОЗ № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», а саме таблиці ІІ Переліку, відноситься до особливо великих розмірів, до кінця, кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки протиправні дії обвинуваченого були припинені працівниками поліції, у зв`язку з чим ОСОБА_6 не зміг отримати, незаконно придбану ним з метою збуту, вищевказану особливо небезпечну психотропну речовину та розпорядитись нею.

Відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що підлягають спеціальному контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, PVP (Таблиця І Список № 2) віднесено до особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено.

Такі дії ОСОБА_6 суд першої інстанції кваліфікував за ч.2 ст.15 ч.3 ст.307 КК України, як закінчений замах на незаконне придбання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах.

Крім того, ОСОБА_6 продовжуючи порушувати правовий режим обігу психотропних речовин в Україні, а саме вимоги ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів та зловживанню ними» та ст.ст. 2, 7, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», відповідно до якої діяльність з психотропних речовин, включених до списків № 2 таблиць І, ІІ «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», на території України без передбаченого Законом дозволу забороняється, усвідомлюючи протиправність своїх дій, повторно, незаконно придбав та зберігав психотропну речовину та особливо небезпечну психотропну речовину в особливо великих розмірах за наступних обставин.

Так, 13.01.2023 року приблизно о 19 год., ОСОБА_6 , перебуваючи в невстановленому досудовим розслідуванням місці, використовуючи інтернет-месенджер «Telegram», маючи умисел на незаконне придбання з метою збуту, у невстановленої досудовим розслідуванням особи під назвою акаунту «SEBEK SHOP», матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, замовив особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, в особливо великих розмірах, кількістю 200 г, при цьому зазначив, щоб вказану речовину було відправлено у прихованому вигляді поштовим зв`язком ТОВ «Нова Пошта» в м. Хмельницький, де отримувачем такої посилки буде ОСОБА_8 , після чого повідомив останню, що на її ім`я буде відправлено посилку, не повідомляючи про її вміст.

14.01.2023 року о 16 год. 29 хв., відповідно до попередньої домовленості ОСОБА_6 в листуванні інтернет-месенджеру «Telegram», з невстановленою досудовим розслідуванням особою, з відділення № 6 ТОВ «Нова Пошта» м. Чернівці на ім`я ОСОБА_8 у відділення №14 ТОВ «Нова Пошта» м. Хмельницького, відправлено посилку із прихованою у ній особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP, в особливо великих розмірах, кількістю 200 г.

Наступного дня, 15.01.2023 року, о 14 год. 39 хв., ОСОБА_8 , будучи не обізнаною про вміст посилки, перебуваючи у відділенні №14 ТОВ «Нова Пошта», розташованому за адресою: м. Хмельницький, вул. Інститутська, 13А, отримала замовлене ОСОБА_6 , у невстановленої особи, поштове відправлення з відділення № 6 ТОВ «Нова Пошта» м. Чернівці.

В подальшому, 15.01.2023 року, приблизно о 15 год. 10 хв., ОСОБА_8 , не будучи повідомленою про вміст посилки, перебуваючи біля входу до другого під`їзду будинку АДРЕСА_4 , за вказівкою ОСОБА_6 , передала йому вказане вище поштове відправлення із прихованою у ньому особливо небезпечною психотропною речовиною PVP в особливо великих розмірах, чим останній, повторно, умисно, незаконно придбав таку речовину та віднісши її до місця свого проживання, у квартиру АДРЕСА_5 , вказаного будинку, почав незаконно зберігати її з метою збуту.

Того ж дня, 15.01.2023 року, в період часу з 17 год. 30 хв. по 19 год. 05 хв., в ході санкціонованого обшуку, за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_3 , працівниками поліції виявлено та вилучено два прозорих пакетики з пазовими застібками із кристалічними речовинами білого кольору в середині, масами 110,0 г. та 89,9 г., загальною масою 199,9 г., що містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину PVP, масами 91,41 г. та 68,9083 г., загальною масою 160,3183 г., яку останній, повторно, незаконно придбав та зберігав з метою збуту.

Крім того, в ході проведення зазначеного обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_3 , також виявлено і вилучено вісім прозорих пакетиків та електронні ваги із нашаруваннями речовин білого кольору, що містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, загальною масою 0,000585 г., які останній, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 15.01.2023 року, повторно, незаконно придбав та зберігав з метою збуту до моменту їх виявлення та вилучення працівниками поліції.

Відповідно до наказу МОЗ № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», а саме таблиці ІІ Переліку, вилучена у ОСОБА_6 особливо небезпечна психотропна речовина PVP, в кількості 160,3183 г., відноситься до особливо великих розмірів.

Відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що підлягають спеціальному контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, PVP (Таблиця І Список № 2) віднесено до особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено.

Відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що підлягають спеціальному контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, (Таблиця ІI Список № 2) амфетамін віднесено до психотропних речовин, обіг яких обмежено.

Суд кваліфікував такі дії ОСОБА_6 за ч.3 ст.307 КК України, як незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах та психотропної речовини, вчинених повторно.

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить вирок місцевого суду змінити, в частині призначеного покарання, та призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років. Не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_6 та правильності кваліфікації його дій, сторона захисту вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, а саме не застосував положення ст. 69 КК України, а тому призначене судом покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення й даним про особу обвинуваченого. Зазначає, що за місцем утримання в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» з 18.01.2023 року, обвинувачений ОСОБА_6 адміністрацією установи характеризується позитивно, як такий, що порушень вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, поводиться правомірно з іншими ув`язненими та представниками адміністрації установи. Крім того, у вироку зазначено про те, що ОСОБА_6 , як під час досудового розслідування так і судового розгляду, щиро розкаювався у вчиненому, в судовому засіданні засудив свою протиправну поведінку, жалкував про скоєне, зобов`язувався не вчиняти подібного в майбутньому. Тому, на думку апелянта, ці обставини, в своїй сукупності, істотно знижують ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, а тому призначення винному покарання, в межах санкції, є явно несправедливим через суворість.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Події кримінальних правопорушень, доведеність винуватості обвинуваченого у їх вчиненні, кримінально-правова оцінка діянь ОСОБА_6 за ч.2 ст.15, ч.3 ст.307, ч.3 ст.307 КК України, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегією суддів не перевірялись, оскільки законність і обґрунтованість вироку, в цій частині не оскаржувались.

Колегія суддів враховує фактичні обставини вчинення ОСОБА_6 , вказаних злочинів, встановлені судом першої інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про невідповідність призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання вимогам закону, внаслідок суворості, то вони не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинений злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому вигляді й розмірі, яке з урахування ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження скоєння нових злочинів.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Положеннями ст.65 КК України визначено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вимоги цієї норми є імперативними, тобто обов`язковими для застосування судом. Наведені в ній положення зобов`язують суд, при призначені покарання, врахувати не лише ступінь тяжкості скоєного злочину та обставини, що обтяжують покарання, а й особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Згідно з приписами ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, судом враховані фактичні обставини кримінальних проваджень, ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, особу винного, а також пом`якшуючі і обтяжуючі покарання обставини.

Зокрема, враховано, що ОСОБА_6 послідовно, як під час досудового розслідування так і судового розгляду щиро розкаювався у вчиненому, в судовому засіданні засудив свою протиправну поведінку, жалкував про вчинене, зобов`язувався не повторювати подібного в майбутньому.

За місцем утримання в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», з 18.01.2023 року, обвинувачений ОСОБА_6 адміністрацією установи характеризується позитивно, як такий, що порушень вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, поводиться правомірно з іншими ув`язненими та представниками адміністрації установи. Згідно з повідомленням КНП «Хмельницький обласний медичний центр психічного здоров`я» ОСОБА_6 , з 2019 року, перебуває під спостереженням лікаря-нарколога з діагнозом ППРВН, синдром залежності, під спостереженням у лікаря психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Крім того, місцевим судом виключено з обвинувачення, інкриміновану в якості обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_6 , рецидив кримінальних правопорушень, оскільки станом на момент вчинення злочинів у ОСОБА_6 судимості були відсутні.

Разом з тим, ОСОБА_6 вчинив умисний особливо тяжкий злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та закінчений замах на вчинення аналогічного злочину. Такі злочини ОСОБА_6 вчинив вже під час судового провадження відносно нього та інших осіб за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст.307, ч.1 ст.263 КК України. Наведені обставини, на думку суду, свідчать про не можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства.

Таким чином, місцевий суд, призначаючи ОСОБА_6 покарання за вчинені злочини, в межах санкції ч.3 ст.307 КК України, у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, із врахуванням положень ч.3 ст.68 КК України відносно закінченого замаху на вчинення злочину, та призначаючи остаточне покарання обвинуваченому шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, дотримався вимог статей 65 - 67 цього Кодексу.

Призначене обвинуваченому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його надмірно суворим, як про це зазначено в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не знаходить.

Посилання сторони захисту на те, що обвинувачений ОСОБА_6 позитивно характеризується за даними адміністрації СІЗО, порушень вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, щиро кається у вчиненому, не є підставою для зміни вироку та призначення ОСОБА_6 покарання нижче від найнижчої межі, ніж передбачено законом, із застосуванням положень ст. 69 КК України, оскільки при призначенні покарання ці обставини судом першої інстанції були враховані.

Відповідно до вимог ст. 69 КК України, зокрема, передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Тобто, для переходу до іншого, більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, згідно із ст. 69 КК України, необхідна наявність двох підстав: 1) наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; 2) наявність обставин, що певним чином позитивно характеризують винного.

У пункті 8 постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст.69 КК) ( 2341-14 ) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК ( 2341-14 ). При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

На думку колегії суддів підстав для пом`якшення ОСОБА_6 покарання та призначення його, із застосуванням ст. 69 КК України, немає, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який вчинив умисний особливо тяжкий злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та закінчений замах на вчинення аналогічного злочину, вже під час кримінального провадження відносно нього та інших осіб за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст.307, ч.1 ст.263 КК України, що свідчить про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень та підвищену небезпеку для суспільства.

Відтак, призначене ОСОБА_6 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його надмірно суворим колегія суддів не знаходить.

Таким чином, виходячи з системного аналізу матеріалів кримінального провадження можливо зробити висновок, що суд першої інстанції, під час ухвалення даного обвинувального вироку, виходив першочергово з загальних засад кримінального процесуального законодавства, через що було постановлене законне та обґрунтоване рішення, яке підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника такою, що не підлягає задоволенню.

Інших порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для зміни чи скасування судового рішення, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.407, ч.1 ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 січня 2024 щодо обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3