ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1692/24 Справа № 211/1060/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 квітня 2024 року, якою продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Криворізька установа виконання покарань (№3)» ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, на 60 днів, тобто до 07 червня 2024 року включно, -

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 квітня 2024 року продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Криворізька установа виконання покарань (№3)» ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, на 60 днів, тобто до 07 червня 2024 року включно. Відмовлено в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги:

На зазначену ухвалу суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 квітня 2024 року скасувати та ухвалити нову, якою змінити відносно нього запобіжний захід з тримання під варто на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що його тримання під вартою становить перешкоду відновленню його підприємницької діяльності, з дозодів від якої він сплачує податки в бюджет країни

Звертає увагу, що суд 1-ї інстанції в повному обсязі не врахував, що він як правослухняна людина з`являвся до Довгинцівського районного відділу поліції за повістками для проведення слідчих дій. Проте, був затриманий на добу особами у військовій формі, які вилучили у нього його мобільний телефон та виписали повістку до ТЦК.

Вважає, що прокурор у клопотанні про продовження тримання під вартою стосовно нього не навів обгрунтування наявності ризиків, які буди би підставою для застосування такого запобіжного заходу. Вказує, що всі зібрані у справі докази вказують на відсутність насильственного характеру в його діях, що не було враховано судом 1-ї інстанції.

Звертає увагу, що до обрання стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою він надавав фінансову допомогу своїй сім`ї.

Зазначає, що 04.03.2024 року на Криворізькому телеканалі «Рудана» вийшов сюжет с викладанням фактичних обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, що дискредитує його у суспільстві та несе у собі негативну оцінку зі сторони спецконтингенту з погрозами щодо його здоров`я.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 просили апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити з підстав, наведених у ній.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого, ухвалу суду 1-ї інстанції просив залишити без змін.

Висновки суду:

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Нормами частини 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання судом вимог ст.ст. 177, 178, 194 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Відповідно до наданих матеріалів, колегією суддів встановлено, що у провадженні Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 квітня 2024 року продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Криворізька установа виконання покарань (№3)» ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, на 60 днів, тобто до 07 червня 2024 року включно. Відмовлено в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, за ознаками: вчинення членом сім`ї розпусних дій щодо неповнолітньої особи.

Суд 1-ї інстанції в обґрунтування прийнятого рішення, послався на те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 не змінилися та продовжують існувати.

При продовженні обвинуваченому дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом 1-ї інстанції прийнято до уваги те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості неповнолітньої особи, у разі доведеності вини, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Крім того, судом враховано, що 15.01.2024 ОСОБА_8 було оголошено у розшук, так як він переховувався від органу досудового розслідування. Крім того, обвинувачений є вітчимом неповнолітньої потерпілої та перебуває у шлюбі з законним представником малолітньої потерпілої, що в своїй сукупності підтверджує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме ризиків переховування від суду, незаконного впливу на малолітню потерпілу та її законного представника. Також судом враховано стадію судового розгляду, а саме те, що судове слідство по справі не завершено, не допитано свідків, малолітню потерпілу та законного представника потерпілої, не досліджено матеріали кримінального провадження в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції, досліджуючи можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, не вбачає достатніх та належних підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вважає, що тримання під вартою є таким заходом забезпечення кримінального провадження, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України не встановлено підстав для визначення щодо обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу у виді застави, тому суд апеляційної інстанції у даному випадку вважає можливим керуватися своїми дискреційними повноваженнями щодо можливості застосування у кримінальному проваджені застави для обвинуваченого.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що на даний час ризики та обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого у даному кримінальному провадженні без визначення розміру застави, не зменшилися та продовжують існувати, належним чином перевірені та враховані судом 1-ї інстанції, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, є безпідставними.

Так, суд 1-її інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував тяжкість злочину у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, а також стадію розгляду кримінального провадження та відповідно наявність передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, які не припинили існувати, тому дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останнього та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.

За приписами п.1 ч.4 суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Згідно п.п. 3, 15 ч.1 ст.1 Закону Про запобігання та протидію домашньому насильству домашнє насильство між іншим - діяння (дії або бездіяльність) сексуального психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Сексуальне насильство - форма домашнього насильства, що включає будь-які діяння сексуального характеру, вчинені стосовно дитини незалежно від її згоди, або в присутності дитини, примушування до акту сексуального характеру з третьою особою, а також інші правопорушення проти статевої свободи чи статевої недоторканості особи, у тому числі вчинені стосовно дитини або в її присутності.

Враховуючи вказані приписи закону та фактичні обставини, викладені в обвинувачені, суд 1-ї інстанціїї обгрунтовано не застосував відносно обвинуваченого заставу, як альтернативний вид запобіжного заходу.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, та апелянтом не наведені.

Доводи обвинуваченого про недоведеність встановлених судом ризиків не заслуговують на увагу.

Твердження обвинувачено, що ним після обрання стосовно нього запобіжного заходу надавалась матеріальна допомога сім`ї, а також щодо погіршення його оцінки в суспільстві, занепад його підприємницької діяльності, ні в якому разі не зменшують ризики, наведені прокурором в клопотанні про продовження тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 та встановлені судом 1-ї інстанції, та не надають підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки не є стримуючими факторами належної процесуальної поведінки останнього. А наявність міцних соціальних зав`язків не перешкодили йому розпочати злочинну діяльність щодо його неповнолітньої падчерки.

З урахуванням наданих матеріалів та встановленого в ході апеляційного розгляду, колегія суддів вважає рішення суду 1-ї інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 законним, обґрунтованим та вмотивованим, а висновок про продовження строку тримання під вартою правильним, обмеження його права на свободу в цьому випадку є виправданим та необхідним, через неможливість в жодний інший спосіб запобігти ймовірній реалізації ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України і забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено. Тому апеляційні вимоги обвинуваченого задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 376, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 квітня 2024 року залишити без задоволення.

Ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 квітня 2024 року, якою продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Криворізька установа виконання покарань (№3)» ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, на 60 днів, тобто до 07 червня 2024 року включно, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4