Справа № 991/1574/24
Провадження 1-кс/991/1588/24
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

07 березня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

27.02.2024 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення за його заявою від 08.02.2024.

Вказана скарга на підставі протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 27.02.2024 була передана на розгляд слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 .

1.Зміст поданої скарги

У своїй скарзі ОСОБА_3 вказує, що 08.02.2024 засобами поштового зв`язку він звернувся до Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) з заявою щодо ймовірного вчинення членами Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 356, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 382 КК України.

Як зазначено в скарзі, вказана заява була отримана адресатом 12.02.2024, однак, в порушення вимог ст. 214 КПК України, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) внесені не були, про початок досудового розслідування заявника не повідомлено, витяг з ЄРДР не надано.

Враховуючи вказане, ОСОБА_3 просить задовольнити його скаргу та зобов`язати уповноважену особу НАБУ внести до ЄРДР відомості про вчинення членами Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 356, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 382 КК України та розпочати розслідування.

2.Позиція учасників судового засідання

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, однак у своїй скарзі просив розглядати її за його відсутності, вимоги викладені у ній підтримав.

Представник НАБУ, будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду скарги, в судове засідання не з`явився та про причини неприбуття не повідомив.

Керуючись положеннями ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглядати скаргу за відсутності скаржника ОСОБА_3 та представника органу, бездіяльність уповноваженої особи якого оскаржується, оскільки це не є перешкодою для розгляду відповідної скарги.

У зв`язку з цим та у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду скарги слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

3.Мотиви та оцінка слідчого судді

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований КПК України. Зокрема, право на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено статтею 303 КПК України.

3.1. Щодо предметної підсудності

Порядок звернення із такими скаргами та їх розгляду слідчим суддею врегульовано ст. 304-307 КПК України.

Частиною 1 статті 306 КПК України визначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду (далі - ВАКС), - слідчим суддею ВАКС.

Питання предметної підсудності ВАКС врегульоване нормами ст. 33-1 КПК України, яка передбачає перелік кримінальних правопорушень та умови, за яких вони віднесені до предметної підсудності ВАКС. До вказаного переліку не належать, зокрема, кримінальні правопорушення, передбачені ст. 356, 366, 382 КК України.

У зв`язку з цим, слідчий суддя не розглядатиме доводи скарги, які стосуються невнесення відомостей про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 356, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 382 КК України, що не відносяться до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду, а тому обмежується розглядом вказаної скарги лише у частині невнесення відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 364 КК України, яке, за доводами заявника, вчинене працівниками правоохоронних органів.

3.2. Щодо відсутності бездіяльності

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Вищезазначена бездіяльність виникає у зв`язку з невиконанням слідчим, дізнавачем чи прокурором передбаченого ч. 1 ст. 214 КПК України обов`язку внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, і таким чином розпочати проведення досудового розслідування за відповідними фактами.

Так, згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За змістом п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. При цьому, об`єктивними даними, які можуть свідчити про наявність ознак злочину є відомості, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення).

Вказані положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому наявність фактичних даних, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, має бути критерієм внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування.

З наведених положень вбачається, що слідчий та прокурор хоча і не проводять до моменту внесення відомостей у ЄРДР перевірку обставин, викладених у заяві, однак аналізують її зміст, і саме ця інформація дає змогу визначити, чи містить заява достатньо відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, внесенню до ЄРДР в порядку ч. 1 ст. 214 КПК України підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.

Саме такий механізм початку досудового розслідування надає кожній особі право заявляти про їх вчинення та очікувати, що за відповідними фактами буде розпочате розслідування, водночас забезпечує можливість здійснювати досудове розслідування виключно за фактами вчинення кримінальних правопорушень та захищає інших осіб від необґрунтованого кримінального переслідування та процесуального примусу.

Вказане узгоджується з практикою Верховного Суду, який у своїх постановах наголошує на такому:

(1) «... якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин ...» (постанова ККС ВС від 16.05.2019 у справі № 761/20985/18);

(2) «… слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР» (постанова ККС ВС від 30.09.2021 у справі № 556/450/18).

З урахуванням викладеного, бездіяльність, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, може бути констатована лише у випадку, якщо відповідна заява чи повідомлення містять відомості саме про кримінальне правопорушення.

Як вбачається із поданої заяви, скаржник вказує про вчинення членами Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України. Так, на думку ОСОБА_3 постановляючи ухвалу від 17.01.2024 у справі №108/3дп/15-24, якою було відмовлено у відкритті дисциплінарної справи за його скаргою від 15.07.2021 щодо суддів Південно-західного апеляційного господарського суду ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , члени Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя внесли до вказаної ухвали неправдиві відомості, що є ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України. Крім цього, на переконання заявника, підстава для відмови у відкритті дисциплінарної справи за його скаргою є необґрунтованою і порушує право останнього на ефективний засіб правового захисту в національному органі.

Водночас, проаналізувавши подану ОСОБА_3 скаргу та долучену до неї заяву, слідчий суддя вважає, що в них відсутні відомості, які могли б об`єктивно свідчити про ймовірність вчинення членами Вищої ради правосуддя кримінального корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, а заявником не наведено будь-яких вагомих обставин, існування яких обґрунтовує необхідність початку досудового розслідування.

У поданій заяві відсутні конкретні відомі заявнику обставини вчинення членами Вищої ради правосуддя дій, які б містили хоча б загальні ознаки об`єктивної сторони злочину, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 364 КК України, а саме - зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди.

Так, заявник не зазначає, які конкретні дії чи бездіяльність вказують на зловживання з боку членів Вищої ради правосуддя та свідчать про використання наданих їм повноважень всупереч інтересам служби, так само не обґрунтовує, у чому полягав їх корисливий інтерес і за рахунок чого мало відбуватись отримання неправомірної вигоди. Також, у поданій скарзі не зазначено фактів, які б свідчили про наявність істотної шкоди, що передбачена пунктом 3 примітки до ст. 364 КК України, що могла бути завдана заявнику неправомірними діями членів Вищої ради правосуддя.

Натомість, із змісту поданої заяви вбачається, що доводи скаржника ґрунтуються виключно на незгоді із прийнятим членами Вищої ради правосуддя рішенням та мотивами, що у ньому наведені.

Таким чином, на переконання слідчого судді, у заяві висловлене загальне припущення про ймовірне вчинення протиправних дій, які зроблені заявником, ґрунтуючись виключно на суб`єктивному уявленні щодо правомірності процесуальних рішень, які приймаються членами Вищої ради правосуддя. Водночас, слідчий суддя вважає, що самих лише припущень заявника та незгоди з процесуальними рішеннями недостатньо для висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, тим більше, такі припущення не можуть бути підставою для початку досудового розслідування відносно членів Вищої ради правосуддя за фактами прийнятих ними процесуальних рішень під час розгляду дисциплінарного провадження щодо суддів.

У даному випадку невиправданим є застосування механізму кримінального переслідування та процесуального примусу для дослідження інформації, зазначеної у поданій ОСОБА_3 заяві.

Керуючись ст. 214, 303, 304, 306, 307, 309, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

1.Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - залишити без задоволення.

2.Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду впродовж п`яти днів з дня отримання її копії.

3.Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі її подання ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1