Справа № 216/6838/20
Провадження № 1-кп/216/155/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2024 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 8 кримінальне провадження № 0001354 від 01 серпня 2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який має базову загальну середню освіту, не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 16.03.2018 року вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік;

- 17.02.2021 року вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309, ст. ст. 71, 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць;

- 09.08.2021 року вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці;

- 01.12.2021 року вироком Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- 31.03.2022 року вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць з конфіскацією майна;

- 13.11.2023 року вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць з конфіскацією майна,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

21 липня 2020 року у вечірній час доби ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна з проникненням у житло та обернення його на свою користь, переслідуючи корисливу мету, прибув до квартири АДРЕСА_2 , де впевнившись у відсутності власників указаної квартири, інших свідків та очевидців, реалізуючи свій злочинний намір, за допомогою заздалегідь підготовлених ключів шляхом відкриття вхідної двері проник до приміщення квартири, звідки таємно викрав належні ОСОБА_6 роутер ТР-link TL-WR740n вартістю 434 грн 25 коп. та монітор LCD AOS TFT 185W80PS вартістю 837 грн 50 коп. Після цього ОСОБА_3 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди в розмірі 1 271 грн 75 коп.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе в інкримінованому злочині визнав повністю і дав суду такі показання. 21 липня 2020 рокуу вечірній час доби він шляхом підбору ключів відчинив вхідні двері до квартири на АДРЕСА_3 , зайшов до неї та взяв там роутер і монітор до комп`ютера, які в подальшому здав до ломбарду, а отримані за викрадене майно гроші витратив на власні потреби. Водночас обвинуваченийзазначив, що в обвинувальному акті всі обставини викладено правильно та відповідають дійсності, будь-яких заборонених методів під час досудового розслідування, у тому числі фізичного та психологічного тиску, до нього не застосовувалось.

Давши такі детальні показання, обвинувачений ОСОБА_3 просив суд не досліджувати зібрані в матеріалах справи докази, оскільки він всі фактичні обставини кримінального провадження визнає повністю та не оспорює їх.

При ухваленні вироку обвинувачений ОСОБА_3 просив суд врахувати, що він беззастережно визнає себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину за викладених вище обставин і кваліфікації, щиро кається в скоєному та вважає справедливим покарання, яке йому просив призначити прокурор.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином, з будь-якими письмовими заявами чи клопотаннями протягом усього часу розгляду справи до суду не зверталась, під час досудового розслідування та судового розгляду цивільний позов не пред`явила.

За таких обставин суд, заслухавши думку учасників судового провадження, визнав за можливе з`ясувати всі обставини справи під час судового розгляду за відсутності потерпілої.

Ураховуючи зазначену вище позицію обвинуваченого та беззаперечну згоду всіх присутніх учасників судового провадження на скорочений порядок дослідження доказів, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, а також стосовно процесуальних питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку. Перед визначенням такого порядку дослідження доказів судом було детально з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, зокрема щодо часу, місця, обстановки, способу вчинення та наслідків, форми вини, мотиву й мети та інших обставин вчинення інкримінованого йому злочину. При цьому суд взяв до уваги, що обвинувачений систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи безумовно визнавав усі обставини справи й погоджувалися з кваліфікацією вчиненого ним діяння, його показання є чіткими, мають логічний характер, об`єктивно узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підстав для самообмови не встановлено, тому сумнівів у його волевиявленні не виникло. Переконавшись у добровільності та істинності позиції обвинуваченого, а також інших учасників судового провадження, судом було змістовно роз`яснено останнім, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на наведене, оскільки фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені правильно, повністю підтверджуються обвинуваченим і беззаперечно ним визнаються, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 за висунутим обвинуваченням доведена в судовому засіданні поза будь-яким розумним сумнівом.

За встановлених обставин суд кваліфікує зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке має бути призначено обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до статей 50, 65 КК України виходить із меж, установлених у санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинено кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При цьому обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий і наразі засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць, не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, за місцем мешкання характеризується посередньо, перебуває на обліку в лікаря-нарколога з червня 2019 року з приводу психічних поведінкових розладів унаслідок вживання декількох психоактивних речовин (синдром залежності), перебував під наглядом лікаря-психіатра в період з 2007 року до 2017 року з приводу порушення психологічного розвитку (а.к.п. 82-85).

Разом з тим суд бере до уваги, що завдана злочином шкода потерпілій ОСОБА_6 не відшкодована.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, при призначенні покарання суд враховує фактичні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, спосіб його вчинення та наслідки, обстановку й мотиви скоєння злочину, ставлення обвинуваченого до вчиненого, перед і пост кримінальну поведінку, дані про його особу, зокрема, вік, стан здоров`я, наявність попередніх судимостей, відсутність роботи, родини та утриманців, перебування на обліку через наркозалежність, посередню характеристику за місцем проживання, наявність однієї пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих обставин, а також не відшкодування потерпілій завданої злочином шкоди.

З огляду на наведене, ураховуючи всі зазначені вище обставини в їх сукупності, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі та визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за цим вироком та невідбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 листопада 2023 року, яким його засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць з конфіскацією всього належного йому майна.

Водночас у строк покарання, остаточно призначеного ОСОБА_3 за сукупністю кримінальних правопорушеньна підставі ч. 4 ст. 70 КК України, слід зарахувати частково відбуте покарання за попереднім вироком в період з 05 липня 2021 року до 31 березня 2024 року.

При цьому суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 положень статей 69, 75 КК України, оскільки під час судового розгляду не встановлено такої сукупності обставин, що пом`якшують покарання, істотно знижують фактичний ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та ступінь небезпеки обвинуваченого для суспільства, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності й наразі фактично відбуває покарання у виді позбавлення волі, тому його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

За встановлених обставин суд вважає, що саме таке покарання буде справедливим та адекватним характеру й небезпечності вчиненого діяння, відповідатиме тяжкості правопорушення і даним про особу винного, сприятиме необхідному виправленню останнього та попередженню скоєння ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» і відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

При призначенні вказаного покарання ОСОБА_3 суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, який у справі «Скополла проти Італії» зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь держави 2 288 грн 30 коп. документально підтверджених процесуальних витрат на залучення експертів (а.к.п. 25, 37).

Запобіжний захід ОСОБА_3 у цьому кримінальному провадженні не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання за цим вироком та невідбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 листопада 2023 року визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 2 (два) місяці з конфіскацією всього належного йому майна.

У строк покарання, остаточно призначеного ОСОБА_3 за сукупністю кримінальних правопорушеньна підставі ч. 4 ст. 70 КК України, зарахувати частково відбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 листопада 2023 року з 05 липня 2021 року до 31 березня 2024 року.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислюватиз дня його фактичного затримання - 05 липня 2021 року.

Речові докази, а саме:

- циліндричний механізм замка з ключем, які передані на зберігання до камери речових доказів Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області згідно з квитанцією № 1129/20 (а.к.п. 32), - знищити;

- зв`язку ключів, - вважати повернутими власниці ОСОБА_6 згідно з її розпискою від 20.11.2020 року (а.к.п. 73);

- решту речових доказів і документів - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 2 288 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) грн 30 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1