Справа № 645/3310/24
Провадження № 1-кс/645/849/24
У Х В А Л А

іменем України

12 червня 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про накладення арешту у кримінальному провадженню, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000724 від 18.05.2024 за кримінальним правопорушенням (злочином), передбаченим, ч. 4 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в:

Прокурор Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженню, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000724 від 18.05.2024 за кримінальним правопорушенням (злочином), передбаченим, ч. 4 ст.185 КК України, в якому просить суд накласти арешт на на речовий доказ, який були добровільно видано в ході досудового розслідування, а саме:- мобільний телефон ТМ Meizu m5 M611H 2/16 gb чорного кольору, imei1 НОМЕР_1 imei2 НОМЕР_2 , має пошкодження екрану. Після проведення необхідних слідчих дій речовий доказ передати на відповідальне зберігання потерпілій стороні- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , м.т.-098 27 62 102

В обгрунтування клопотання зазначив, що 18.05.2024 року до ЧЧ ВП №2 ХРУП №2 надійшло повідомлення про те, що 16.05.2024 року невстановлена особа знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 вчинила крадіжку особистих речей належних ОСОБА_4 .

За даним фактом СВ відділу поліції №2 ХРУП №2 Головного управління Національної поліції в Харківській області було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000724 від 18.05.2024, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В ході проведення досудового розслідування було допитано потерпілого, який повідомив, що 16.05.2024 року він прибув близько 12.00 години за адресою: АДРЕСА_1 на програму отримання метадону, стояв там в черзі декілька годин. Через деякий час потерпілий відійшов за кут будинку за адресою: АДРЕСА_2 до гаражів справити потребу, свою сумку він поклав на землю неподалік, коли потерпілий повертався то виявив відсутність своєї сумки сірого кольору. В сумці були грошові кошти у розмірі 2500 грн які були в візитниці та два мобільні телефони, один ТМ Meizu m5 M611H 2/16 gb чорного кольору, imei1 НОМЕР_1 imei2 НОМЕР_2 , має пошкодження екрану

В ході проведення досудового розслідування громадянином ОСОБА_5 було добровільно видано мобільний телефон ТМ Meizu m5 M611H 2/16 gb чорного кольору, imei1 НОМЕР_1 imei2 НОМЕР_2 , має пошкодження екрану.

Постановою старшого слідчого СВ ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області вищезазначений телефон було визнано речовим доказом.

Учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином, прокурор надав суду заяву про підтримання клопотання та з проханням провести судове засідання у його відсутність, інші учасники кримінального провадження причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ст. 172 КПК України, неприбуття в судове засідання викликаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими обґрунтовано доводи клопотання, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, вважає необхідним зазначити наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані і мають міститись і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки у відповідності до п. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до п. 1, 3 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, крім іншого, повинні бути зазначені підстава і мета накладення арешту відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Слідчим суддею встановлено, що 18.05.2024 року до ЧЧ ВП №2 ХРУП №2 надійшло повідомлення про те, що 16.05.2024 року невстановлена особа знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 вчинила крадіжку особистих речей належних ОСОБА_4 .

За даним фактом СВ відділу поліції №2 ХРУП №2 Головного управління Національної поліції в Харківській області було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000724 від 18.05.2024, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В ході проведення досудового розслідування було допитано потерпілого, який повідомив, що 16.05.2024 року він прибув близько 12.00 години за адресою: АДРЕСА_1 на програму отримання метадону, стояв там в черзі декілька годин. Через деякий час потерпілий відійшов за кут будинку за адресою: АДРЕСА_2 до гаражів справити потребу, свою сумку він поклав на землю неподалік, коли потерпілий повертався то виявив відсутність своєї сумки сірого кольору. В сумці були грошові кошти у розмірі 2500 грн які були в візитниці та два мобільні телефони, один ТМ Meizu m5 M611H 2/16 gb чорного кольору, imei1 НОМЕР_1 imei2 НОМЕР_2 , має пошкодження екрану

В ході проведення досудового розслідування громадянином ОСОБА_5 було добровільно видано мобільний телефон ТМ Meizu m5 M611H 2/16 gb чорного кольору, imei1 НОМЕР_1 imei2 НОМЕР_2 , має пошкодження екрану.

Згідно зі ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду (ст. 168 КПК України).

У відповідності до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Постановою старшого слідчого СВ ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області вищезазначений телефон було визнано речовим доказом.

Таким чином, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність правових підстав, передбачених п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України для накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Арешт тимчасово вилученого майна полягає в забороні користуватися та розпоряджатися ним володільцю та власнику.

Метою накладення арешту на вищезазначене майно є забезпечення кримінального провадження, зокрема необхідність його використання в ході досудового розслідування в якості речових доказів, для призначення судових експертиз.

Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, оскільки на виконання вимог ст. 172 КПК України прокурор довів наявність достатніх підстав вважати, що зазначене майно має значення для досудового розслідування.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 170-173, 309, 372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про накладення арешту у кримінальному провадженню, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000724 від 18.05.2024 за кримінальним правопорушенням (злочином), передбаченим, ч. 4 ст.185 КК України,-- задовольнити.

Накласти арешт на речовий доказ, який були добровільно видано в ході досудового розслідування, а саме:

- мобільний телефон ТМ Meizu m5 M611H 2/16 gb чорного кольору, imei1 НОМЕР_1 imei2 НОМЕР_2 , має пошкодження екрану.

Після проведення необхідних слідчих дій речовий доказ передати на відповідальне зберігання потерпілій стороні- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , м.т. НОМЕР_3 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника та/або слідчого у даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії, безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 12 червня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1