Номер провадження: 11-кп/813/1007/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 30.11.2023 року в кримінальному провадженні №0000730 від 14.11.2023 року, стосовно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, із середньою освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 21.03.2023 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 357 КК України, до обмеження волі строком 1 (один) рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік,

визнано винуватим за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

встановив:

Оскарженим вироком ОСОБА_8 визнаний винуватим у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та йому призначено покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_10 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вироком суду вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.

Вироком місцевого суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку за наступних обставин.

ОСОБА_10 , у невстановлений час, у невстановлений спосіб, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно придбав наркотичний засіб обсяг якого обмежено метадон.

Після чого ОСОБА_10 зазначений наркотичний засіб почав незаконно зберігати при собі для особистого вживання, без мети збуту.

13.11.2023 року, приблизно о 21:25 год., ОСОБА_10 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , був зупинений співробітниками поліції, які в нього виявили та в подальшому ході огляду місця події вилучили полімерну ємність з наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадон, кількісним вмістом 0,146г, який ОСОБА_10 незаконно зберігав при собі для особистого вживання, без мети збуту.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить скасувати вирок в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік. На підставі ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 21.03.2023 року та остаточно визначити обвинуваченому покарання за сукупністю вироків у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 3 (три) місяці.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що місцевим судом не вірно застосовано закон Україну про кримінальну відповідальність, оскільки при призначенні покарання не застосовано положення ст. 71 КК України, які підлягали обов`язковому застосуванню, з урахуванням того, що обвинувачений вчинив нове кримінальне правопорушення під час іспитового строку за попереднім вироком. Прокурор також звертає увагу, що при застосуванні ст.71 КК України виключається застосування положень ст.ст.75, 76 КК України, з урахуванням вимог ст.78 КК України.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України (далі КПК), вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами.

Відповідно до вимог ч.2 ст.382 КПК вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорюються, апеляційним судом не встановлено, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація скоєного ОСОБА_8 не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК, переглядає вирок суду лише в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положеннями закріпленими в ст. 409 КПК регламентовано підстави для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, в тому числі і істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно положень ст. 413 КПК, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, зокрема є застосування судом закону, який не підлягає застосуванню.

Положеннями ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно вимог ч.ч.1, 4 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Ці приписи кримінального закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п.25 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків (ст.71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також, коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

При застосуванні правил ст.71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п.26 вищевказаної постанови, невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати невідбуту засудженим частину будь-якого основного покарання.

Разом з цим як вбачається з мотивувальної та резолютивної частини оскарженого вироку, наведених вище вимог кримінального закону, а також роз`яснень постанови №7 Пленуму Верховного Суду України, при ухваленні вироку районний суд не дотримався.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 21.03.2023 року засуджений Малиновським районним судом м. Одеси за ч.1 ст.357 України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік. Кримінальний проступок у даному кримінальному провадженні вчинений обвинуваченим 13.11.2023 року, тобто в період іспитового строку за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 21.03.2023 року.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_8 фактично не відбув покарання за попереднім вироком, та вчинив новий кримінальний проступок у даному кримінальному провадженні в період іспитового строку, суд першої інстанції в порушення наведених вище вимог КК України, призначив обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, строком на 1 (один) рік, без застосування положень ст.71 КК України, тобто не врахувавши невідбуте ОСОБА_8 покарання за попереднім вироком, що не відповідає вимогам кримінального закону.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.409 КПК, підставами для скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п.2 ч.1 ст.420 КПК, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш тяжкого покарання.

Згідно з вимогами ч.1 ст.421 КПК, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

З урахуванням наведеного, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора, а тому вирок суду першої інстанції, на підставі п.4 ч.1 ст.409, п.2 ч.1 ст.413 КПК, в частині призначеного обвинуваченому покарання підлягає скасуванню, з постановленням апеляційним судом за правилами ст. 420 КПК України у цій частині нового вироку.

Колегією суддів, при призначенні покарання, враховується те, що обвинувачений ОСОБА_8 , будучи засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, не дотримався умов випробування та вчинив нове кримінальне правопорушення під час іспитового строку, що свідчить про існування у обвинуваченого стійкого небажання стати на шлях виправлення, а також про його схильність до вчинення злочинів.

Колегія судів вважає, що покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності відповідальності, що відповідає вимогам ст.65 КК України.

Відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст.1 КК України - Кримінальний кодекс України, між іншим, має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина від злочинних посягань, а також запобігання злочинам.

Враховуючи встановлені судом обставини даного кримінального провадження, беручи до уваги особу обвинуваченого, тяжкість скоєного ним кримінального проступку, керуючись вимогами кримінального закону та передбачених цим законом санкцій, колегія суддів вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 можливо лише в умовах його ізоляції від суспільства.

Визначаючи порядок та принцип призначення обвинуваченому покарання апеляційний суд враховує, що кримінальне правопорушення в даному кримінальному провадженні було вчинене обвинуваченим після ухвалення вироку 21.03.2023 року Малиновським районним судом м. Одеси, яким ОСОБА_8 був засуджений за ч.1 ст.357 України до покарання у виді обмеження волі, із застосуванням положень ст.75 КК, яке останнім не відбуте повністю.

З огляду на наведене, остаточне покарання обвинуваченому апеляційний суд визначає із застосуванням положень ч.1 ст.71 КК України, за принципом часткового складання покарань.

Таке покарання необхідне з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, забезпечення зміцнення законності, сприяння запобігання кримінальним правопорушенням, виховання у дусі точного та неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, свобод, честі й гідності інших громадян, а також відповідальності перед суспільством.

Зазначений вид і міра покарання, на думку апеляційного суду, є справедливими, необхідними та достатніми для виправлення обвинуваченого.

З урахуванням встановлених колегією суддів обставин вирок місцевого суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання, з ухваленням в цій частині нового вироку.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 420, 421, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 30.11.2023 року у кримінальному провадженні №0000730 від 14.11.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуте обвинуваченим покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 21.03.2023 року та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Копії вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4