Справа № 643/3029/24
Провадження № 1-кс/643/442/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2024 м. Харків

Слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням у якому просить накласти арешт на майно, вилучене 19.03.2024 у період часу з 13 год. 01 хв. до 14 год. 50 хв. дізнавачем СД Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: транспортний засіб "Аudi 100", д.н.з. " НОМЕР_1 "; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ; ключі від транспортного засобу "Аudi 100", д.н.з. " НОМЕР_1 ".

У судове засідання прокурор не з`явився, разом з клопотанням подав заяву у якій просив клопотання задовольнити та розглянути без його участі.

Володілець вилученого майна відповідно до клопотання ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Підстав для визнання явки учасників провадження обов`язковою, слідчий суддя не вбачає, відповідно до ч.1 ст.172 КПК України їх не прибуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

З поданого клопотання та доданих до нього документів вбачається, що у провадженні сектору дізнання Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження №0000228 від 20.03.2024 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

Так, 19.03.2024 о 12:35 год. до ХРУП №2 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення зі служби " НОМЕР_3 " про те, що 19.03.2024 за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, біля буд. №8 було зупинено автомобіль "Аudi 100", д.н.з. " НОМЕР_1 " під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та під час перевірки встановлено, що свідоцтво про реєстрацію ТЗ має ознаки підробки.

З рапорту інспектора УПП роти №5 батальйону №4 УПП в Харківській області ДПП рядового поліції ОСОБА_6 вбачається, що під час несення служби у Салтівському районі 19.03.2024 екіпажем 5002, в складі Мамон, ОСОБА_7 , Першлюга, приблизно о 12:20 годині за адресою: АДРЕСА_1 , за порушення п.2.9.В. ПДР України було зупинено автомобіль "Аudi 100", д.н.з. " НОМЕР_1 ", під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий надав свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 , що мало явні ознаки підробки, а саме: шрифт нанесено недрукарським шляхом, бланк виготовлено кустарним методом, відсутні захисні елементи. Також при перевірці за базами ІПНП виявлено, що за даним д.н.з. « НОМЕР_1 » зареєстровано 2 авто «Аudi 100, 1993 р.в. чорного кольору, з однаковими двигунами та однаковими свідоцтвами про реєстрацію ТЗ. При перевірці обох авто з`ясувалось, що свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 та д.н.з. « НОМЕР_1 » було здано до архіву та ТЗ переєстровано 02.06.2020 р. та видано д.н.з. « НОМЕР_4 » та свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 . Також, за базами ІПНП у свідоцтві про реєстрацію НОМЕР_2 у особових відмітках позначки відсутні, а у свідоцтві про реєстрацію НОМЕР_2 , що надав водій, є позначка «має право керування ОСОБА_8 ».

19.03.2024, у період часу з 13 год. 01 хв. до 14 год. 50 хв., дізнавачем СД Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , транспортний засіб "Аudi 100", д.н.з. " НОМЕР_1 ", ключі від транспортного засобу "Аudi 100", д.н.з. " НОМЕР_1 ". Під час огляду місця події через пошук по системі ІПНП було виявлено, що авто "Аudi 100", д.н.з. " НОМЕР_1 " було перереєстровано та д.н.з. « НОМЕР_4 » та свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 було здано до архіву.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію т/з власником автомобілю є ОСОБА_9 , адреса мешкання: АДРЕСА_2 .

У письмових поясненнях ОСОБА_5 повідомив, що купив даний автомобіль у незнайомого чоловіка два місяці назад. Відомості про даний автомобіль були розміщені на сайті з продажу авто «RST».

Постановою слідчого від 20.03.2024 майно, яке є предметом даного клопотання визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000228 від 20.03.2024. Місцем зберігання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та ключів від т/з "Аudi 100", д.н.з. " НОМЕР_1 "визначено службовий сейф розташований в каб. 84 СД Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області, за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 30; транспортний засіб "Аudi 100", д.н.з. " НОМЕР_1 " розміщено на майданчику тимчасово вилучених транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином вбачається, що на вилучений автомобіль "Аudi 100", д.н.з. " НОМЕР_1 " у ОСОБА_5 не має документів, які б дозволили ним законно керувати, адже при перевірці за базами ІПНП виявлено, що свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 д.н.з. « НОМЕР_1 » було здано до архіву.

Прокурор зазначає, що наразі існують достатні підстави вважати, що вилучене в ході огляду місця події майно, а саме свідоцтво про реєстрацію ТЗ є предметом вчинення кримінального проступку та може бути доказом факту та обставин, що встановлюються. Для встановлення цього факту необхідно провести комплекс слідчих та процесуальних дій, відповідних експертиз серед яких криміналістичне дослідження свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що потребує певного часу. Повернення цього майна може зашкодити подальшому досудовому розслідуванню, призвести до їх приховування або знищення.

Відповідно п.7. ч.2 ст.131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати зокрема: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні ; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вивчаючи правову підставу для арешту майна слідчий суддя зауважує, що у даному випадку існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального проступку, а згідно вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Оцінивши наведені стороною обвинувачення докази слідчий суддя приходить до переконання у необхідності накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, є достатні підстави вважати, що вилучене майно є предметом злочину та містить у собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. У зв`язку з цим, для спростування або підтвердження доводів сторони обвинувачення, необхідним є проведення досудового розслідування, зокрема огляду вилученого майна та проведення відповідних судових експертиз, тощо.

Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки є ризик втрати цих речових доказів, що унеможливить встановленню істини по справі. Арешт майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, негативних наслідків арешту майна судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 19.03.2024 у період часу з 13 год. 01 хв. до 14 год. 50 хв. дізнавачем СД Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: транспортний засіб "Аudi 100", д.н.з. " НОМЕР_1 "; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ; ключі від транспортного засобу "Аudi 100", д.н.з. " НОМЕР_1 ".

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1