Справа № 472/162/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року селище Веселинове

Слідчий суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , вивчивши матеріали винесеного в кримінальному провадженні №0000036 клопотання прокурора Веселинівського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

До Веселинівського районного суду надійшло клопотання прокурора Веселинівського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна.

В клопотанні прокурор, зазначив, що 12.02.2024 до СПД № 1 Вознесенського РУП надійшла заява від мешканки смт ОСОБА_4 , що 10.02.2024, не встановлена особа, під приводом продажу автомобіля «Кіа Соренто» на сайті « ІНФОРМАЦІЯ_1 », використовуючи мобільний телефон НОМЕР_1 , заволоділа її грошовими коштам в загальній сумі 131 100 грн., які остання в якості часткової передплати, самостійно через додаток « ІНФОРМАЦІЯ_2 » перерахувала на банківські рахунки № НОМЕР_2 в сумі 19 350 грн., № НОМЕР_3 в сумі 57300 грн., та № НОМЕР_4 в сумі 54450 грн., однак автомобіль так і не отримала.

Відомості за вказаним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000036 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

13.02.2024 до Веселинівського районного суду направлено клопотання про тимчасовий доступ до документів, що містять охоронювану законом таємницю та 19.02.2024 року отримано ухвалу про дозвіл на тимчасовий доступ до карткового рахунку № НОМЕР_2 , відкритого в АТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

18.03.2024 здійснено тимчасовий доступ до рахунків та встановлено, що картковий рахунок № НОМЕР_2 відкритий на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 . За період з 10.02. 2024 по 19.02.2024 на картковий рахунок є лише зарахування, інших операцій не відбувалося. Встановлено, що 10.02.2024 о 19:42:32 здійснено зарахування коштів у сумі 19350 гривень з АТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 », які перераховувала ОСОБА_6 .

Також, під час досудового розслідування проведено допит потерпілої ОСОБА_6 та вручено їй пам`ятку про процесуальні права потерпілої. Під час допиту до матеріалів кримінального провадження долучено копії документів, що підтверджують перерахунок грошових коштів на рахунки невідомої особи.

13.02.2024 проведено огляди предметів мобільного телефону ОСОБА_6 , наданих потерпілою копій платіжних доручень з КБ АТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та веб сторінки ОLХ, де було розміщено оголошення. Вказані копії документів долучено до матеріалів кримінального провадження № 0000036 як речові докази.

Ураховуючи викладене виникла необхідність у накладенні арешту на грошові кошти ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на загальну суму 19 350 гривень, які остання перерахувала на банківську карту № НОМЕР_2 (рахунок НОМЕР_5 ), відкритий на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , що полягає у забороні знімати готівку, здійснювати перекази грошових коштів, а також здійснювати оплату через платіжні інтернет-системи та термінали вказаною банківською картою та банківським рахунком банківської карти та права на користування, відчуження та розпорядження грошовими коштами, які перебувають на особових рахунках АТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » і банківській карті особового рахунку.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання в тому ж обсязі і з тих же підстав.

На теперішній час триває проведення слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Особа, стосовно якої розглядається клопотання ОСОБА_6 не з`явилася до зали судового засідання.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя перевіривши надані матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у ч. 2 цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вимогами ст. 173 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Виходячи із даних матеріалів, на цьому етапі провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою виконання завдань кримінального провадження, так як незастосування арешту в даному випадку може призвести до зникнення вказаного майна, приховування слідів злочину, настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов до переконання, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 98, 131-132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Накласти арешт на майно, зокрема на грошові кошти у сумі 19 350 гривень, які належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та перебувають на банківському рахунку № НОМЕР_2 (рахунок НОМЕР_5 ), відкритий на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Картковий рахунок № НОМЕР_2 (рахунок НОМЕР_5 ) перебуває у володінні АТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », юридична адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 .

Ухвала може бути оскаржена на протязі п`яти днів безпосередньо до ІНФОРМАЦІЯ_7 учасниками процесу, а підозрюваним та третіми особами на протязі цього ж строку з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1