Номер провадження: 11-кп/813/1000/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0004054 від 26.06.2013 рокуза апеляційною скаргою прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 04.12.2023 року, стосовно:

ОСОБА_8 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Керч, АР Крим, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

встановив:

Оскарженою ухвалою суду першої інстанції закрито кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та звільнено останню від кримінальної відповідальності.

Ухвалою суду вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те, що кримінальне правопорушення у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_8 вчинено 25.06.2013 року, а матеріали провадження не містять відомостей про вчинення обвинуваченою в зазначений строк нового кримінального правопорушення.

Не погодившись з ухвалою суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вказує на незаконність ухвали, просить її скасувати, а кримінальне провадження направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор посилається, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про існування підстав для закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності. Прокурор звертає увагу, що обвинувачена на стадії досудового розслідування тривалий час перебували у розшуку. Крім того, 15.05.2018 року, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, яке є також тяжким. Прокурор зазначає, що 03.08.2020 року Шевченківським районним судом м. Києва ОСОБА_8 засуджена за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

До початку апеляційного розгляду захисником подані заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких зазначено, що строк притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності сплив, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закриття кримінального провадження. Звертає увагу, що в судовому засіданні місцевого суду прокурор не заперечував проти задоволення клопотання захисника про закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до відповідальності.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; думку захисника та обвинуваченої, які заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження та провівши судові дебати; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України (далі - КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 2 КПК, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Тобто, обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

Згідно положень ч.1 ст.285 КПК особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, кримінальне провадження закривається судом (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК).

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частини 3 та 5 ст. 288 КПК передбачають, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У даному кримінальному провадженні обвинуваченій ОСОБА_8 інкримінувалося вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України за кваліфікуючими ознаками - незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів з метою збуту та передача цих речовин у місця позбавлення волі.

Подія кримінального правопорушення мала місце 25.06.2013 року, а тому початком перебігу строку давності в даному кримінальному провадженні є зазначена дата. В даному випадку строк давності з урахуванням положень ст.ст. 12, 49 КК України, закінчувався 25.06.2023 року. Цей факт підтверджується матеріалами провадження та не оспорюється сторонами.

Загальне правило щодо дії закону про кримінальну відповідальність в часі відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України передбачає, що кримінальна протиправність і карність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Станом на 25.06.2013 року, тобто на час події злочину, а також станом на дату постановлення оскарженої ухвали та її перегляду судом апеляційної інстанції, санкція ч.2 ст.307 КК України, не зазнавала законодавчих змін.

Загальне правило щодо дії закону про кримінальну відповідальність в часі відповідно до ч.2 ст.4 КК України передбачає, що кримінальна протиправність і карність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до приписів ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до положень ст.49 КК України (в чинній редакції) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, зокрема минуло 10 (десять) роки - у разі вчинення тяжкого злочину.

При цьому, вказані положення кримінального закону можуть бути застосовані у разі, якщо: протягом вказаного строку особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Разом з цим, місцевий суд не дотримався зазначених вимог закону та ухвалив необґрунтованого рішення.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що захисником ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 було подано клопотання про звільнення останньої від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (т. 2, а.п. 121-126).

Відповідно до долученого до обвинувального акту реєстру матеріалів досудового розслідування, зокрема п.8 Розділу ІІ, постановою слідчого від 21.08.2013 року ОСОБА_8 оголошена у розшук, а провадження по справі зупинене у зв`язку із розшуком (т.1 а.п.10, т.2 а.п.86, 87).

Постановою слідчого від 23.06.2018 року досудове розслідування кримінального провадження №0004054 було відновлено (т.1 а.п.12, т.2 а.п.89).

За таких обставин, слід констатувати, що на стадії досудового розслідування ОСОБА_8 перебувала у розшуку майже 4 роки 10 місяців, що свідчить про зупинення перебігу давності в даному провадженні зупинявся на вказаний строк.

Крім того, матеріали кримінального провадження містять докази про притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України (т.2, а.п.77-79).

Так, відповідно до даних ЄДРСР, ОСОБА_8 засуджена за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 03.08.2020 року.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів зауважує, що з дня вчинення обвинуваченою ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, строки давності притягнення останнього до кримінальної відповідальності, передбачені п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, на день винесення оскарженої ухвали місцевого суду, не закінчились, оскільки ОСОБА_8 перебувала у розшуку та була засуджена за новий злочин.

За наведених обставин, колегія суддів визнає необґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо існування підстав для звільнення обвинуваченої ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а тому оскаржена ухвала не є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Оскільки в даному кримінальному провадженні апеляційним судом встановлені допущені місцевим судом істотні порушення вимог кримінального та кримінального процесуального законів, оскаржена ухвала місцевого суду в порядку ч.1 ст.412, п.3 ч.1 ст.409 КПК підлягає скасуванню.

Частина 1 ст. 415 КПК встановлює вичерпний перелік обставин, які є підставою для скасування вироку або ухвали та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. При цьому, зазначений перелік не містить можливості призначення нового судового розгляду у разі прийняття безпідставного та незаконного рішення щодо звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Разом із тим, ч. 6 ст. 9 КПК передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК.

Відповідно до положень ст. 7 КПК, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

За таких обставин, враховуючи те, що допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону не можуть бути усунуті під час провадження в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за необхідне, застосовуючи в даному випадку аналогію закону та засаду законності, оскаржувану ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового провадження, в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 - задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 04.12.2023 року, якою закрито кримінальне провадження №0004054 від 26.06.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та звільнено останню від кримінальної відповідальності - скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження №0004054 від 26.06.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України в суді першої інстанції, зі стадії підготовчого провадження, в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4