ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1008/24 Справа № 201/4866/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0000066 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2024 року про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2024 року було задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000066, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.01.2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Накладено арешт з метою забезпечення збереження речових доказів на зазначене в клопотанні майно, вилучене 25.04.2024 в ході проведення санкціонованого обшуку у автомобілі «BMW», модель: Х1, д.н.з.: НОМЕР_1 , колір: НОМЕР_2 , рік випуску: НОМЕР_3 , номер кузова: НОМЕР_4 , номер двигуна: НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі Ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська №201/4585/24 від 23.04.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , на майданчику, що неподалік від 5 Апеляційного адміністративного суду м. Одеса, в ході якого було вилучено наступне:

-Мобільний телефон «iPhone 13» пін-код: НОМЕР_6 , зеленого кольору, IMEI1: НОМЕР_7 IMEI2: НОМЕР_8 , модель: MNGD3LL/A, серійний номер: НОМЕР_9 , який поміщено до паперового конверту.

Розглянувши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпеченні збереження речових доказів. У свою чергу, ненакладення арешту на тимчасово вилучене майно може призвести до його знищення, приховання, що в подальшому чергу призведе до втрати доказів у рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Матеріали клопотання не містять постанову про визнання вилученого мобільного телефону речовим доказом, підстав для накладення арешту на майно, яке не визнано речовим доказом, оскільки телефон не є речовим доказом у розумінні ст. 98 КПК України.

Зазначає, що слідчим суддею не перевірено законність вилучення мобільного телефону. Відповідно то наданого слідчим протоколу обшуку від 25.04.2024 року телефон був вилучений в межах обшуку автомобіля BMW X1, в ході якого був проведений особистий обшук гр. ОСОБА_7 , в ході якого із лівої кишені одягнених на ньому штанів було виявлено його особистий мобільний телефон iPhone 13. Відповідно до протоколу обшуку обшук проводився слідчим Михайською Поліною, тобто особою жіночої стані, що прямо суперечить ч. 5 ст. 236 КПК України. Жодних відомостей про доручення слідчим ОСОБА_10 проведення особистого обшуку іншій особі чоловічої статі матеріали клопотання не містять.

Зазначає, що слідчим суддею допущено формальний підхід до розгляду клопотання про накладення арешту, оскільки в ухвалі вказано, що мобільний телефон вилучений в ході обшуку автомобіля BMW X1, що не відповідає дійсності.

Оскарженою ухвалою встановлено, що обшук автомобіля був санкціонований на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.04.2024 року справа № 201/4585/24 , яка відсутня в доданих до клопотання матеріалів, слідчим суддею така ухвала не досліджувалась, що позбавило можливість перевірити законність, межі проведення обшуку та винести законне та справедливе рішення.

Також в порушенні п. п. 4,5 ч. 5 ст. 173 КПК України слідчим суддею в ухвалі про накладення арешту не зазначено вид арешту: а саме: заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном та порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

В судове засідання апеляційного суду власник майна ОСОБА_7 та його адвокат ОСОБА_6 , які відповідно до ч. 1 ст. 135 КПК України, були належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги, не з`явились, причин неявки суду не повідомили.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч. 2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутністю власника майна та адвоката, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення слідчого судді та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд дійшов висновку, що вказані вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про арешт майна, слідчим суддею виконані належним чином.

Стаття 170 КПК України передбачає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За змістом п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна - є заходом забезпечення кримінального провадження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

З матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні СВ ВП №5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000066 від 11.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

В рамках даного кримінального провадження, 25 квітня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.04.2024 року, було проведено обшук автомобіля «BMW», модель: Х1, д.н.з.: НОМЕР_1 , колір: НОМЕР_2 , рік випуску: НОМЕР_3 , номер кузова: НОМЕР_4 , номер двигуна: НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі Ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська №201/4585/24 від 23.04.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , на майданчику, що неподалік від 5 Апеляційного адміністративного суду м. Одеса, під час обшуку автомобіля було проведено особистий обшук громадянина ОСОБА_7 під час якого з лівої кишені штанів було виявлено та вилучено: - Мобільний телефон «iPhone 13» пін-код: НОМЕР_6 , зеленого кольору, IMEI1: НОМЕР_7 IMEI2: НОМЕР_8 , модель: MNGD3LL/A, серійний номер: НОМЕР_9 , який поміщено до паперового конверту та вилучається до Відділення поліції №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченко, 7.

На переконання колегії суддів, наведені органом досудового розслідування обставини, з підтвердженням їх відповідними доказами, свідчать про необхідність накладення арешту на вилучений у ОСОБА_7 мобільний телефон для проведення необхідних слідчих та процесуальних дій на стадії досудового розслідування з метою встановлення обставин у кримінальному провадженні, тому накладення арешту є, на переконання колегії суддів, необхідним заходом забезпечення кримінального провадження, оскільки за наведених вище обставин існує ризик приховування речового доказу.

Колегія суддів вважає безпідставним твердження апелянта про те, що відсутні підстави для накладення арешту на вилучений під час обшуку мобільний телефон.

Так, мобільний телефон було вилучено під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.04.2024 року за адресою: м. Одеса, пр. Гагаріна, біля буд. 19А, на майданчику, що неподалік від 5 Апеляційного адміністративного суду м. Одеса, під час обшуку автомобіля «BMW», модель: Х1, д.н.з.: НОМЕР_1 , колір: НОМЕР_2 , рік випуску: НОМЕР_3 , номер кузова: НОМЕР_4 , номер двигуна: НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Крім того, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано та у відповідності до вимог ст. 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на мобільний телефон з метою забезпечення збереження інформації, яка може міститься на ньому, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

Крім того, системний аналіз статей 170, 171 КПК України вказує на те, що арешт на майно, як захід забезпечення кримінального провадження, застосовується до тимчасово вилученого майна та майна, яке виявлено слідчим або прокурором іншими заходами, ніж проведення обшуку.

Стосовно майна, яке було зазначено в ухвалі слідчого судді про дозвіл на обшук, для виявлення якого і проводиться обшук, судовий контроль обмеження права власності на це майно здійснюється під час розгляду клопотання слідчого або прокурора на дачу дозволу на проведення обшуку.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.01.2020 року у справі № 457/1485/13-к, провадження № 51-4881км19, що згідно ч. 5 ст. 171 КПК України щодо тимчасово вилученого майна слідчим подається клопотання про його арешт або таке - повертається особі, в якої було вилучено. Щодо речей та документів, на відшукання яких надано дозвіл в ухвалі про проведення обшуку, то накладення на них арешту КПК України не передбачає.

Також, з узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» вбачається, що слідчим суддям необхідно ретельно оцінювати підстави віднесення певного майна до категорії тимчасово вилученого в розумінні ст. 167 КПК, оскільки вони залежать від процесуального порядку його одержання органом досудового розслідування. Зокрема, такий порядок регламентовано положеннями п. 6 ч. 2 ст. 235 та ст. 236 КПК, згідно з якими ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи повинна містити відомості про речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук. Обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку. На підставі ч. 7 ст. 236 КПК при обшуку слідчий, прокурор має право оглядати і вилучати речі та документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном. Таким чином, стосовно вилученого під час обшуку майна, яке не було включено до відповідного переліку, передбаченого в ухвалі слідчого судді, слідчий, прокурор повинні вносити клопотання в порядку і строки, встановлені ч.5 ст.171 КПК, а стосовно майна, яке було включене до переліку, щодо якого здійснювався обшук не зумовлює необхідності додаткового накладення арешту на таке майно в порядку ч.5 ст.171 КПК України.

За таких обставин матеріали клопотання про арешт майна свідчать про відповідність вилученого під час обшуку майна ознакам речових доказів, оскільки вони (в тому числі мобільний телефон) можуть містити інформацію щодо обставин вчинення злочину з урахуванням його специфіки, яке має значення для цього кримінального провадження і ці обставини стануть предметом перевірки під час досудового розслідування, а також необхідні для проведення експертиз.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційних скарг.

Колегія суддів, також враховує, що цей захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим. Разом з цим, у подальшому власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому може бути повернуто, згідно положень ст.174 КПК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2024 року про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4