1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/6670/24 1-кс/335/2594/2024
19 червня 2024 року м. Запоріжжя
У ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженню встановлено, що мешканець м. Запоріжжя ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення шляхом вчинення розбійних нападів та відкритого заволодіння майном окремих осіб, враховуючи складність та підвищений ризик одноособового вчинення злочинів, не пізніше початку лютого 2023 року, знаходячись у місті Запоріжжі організував стійку злочинну групу, до складу якої залучив своїх знайомих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , яка під його керівництвом вчинила ряд особливо тяжких злочинів на території м. Запоріжжя. 13.06.2024 під час затримання ОСОБА_5 , у ході особистого обшуку виявлено та вилучено нашийний ланцюг з тканини із застібкою з металу жовтого кольору та розп`яття з металу жовтого кольору з камінцями. Відповідно до санкцій ч. 3 ст. 15 ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 186, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 187 КК України, за якими ОСОБА_5 , повідомлено про підозру, передбачене покарання пов`язане із конфіскацією майна.
З метою забезпечення подальшої конфіскації майна, виникла необхідність у накладенні арешту на майно зазначене у клопотанні, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 , у зв`язку з чим, слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на належне підозрюваному майно.
У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив його задовольнити, оскільки санкція статтей за якими підозрюється ОСОБА_5 передбачає конфіскацію майна.
Підозрюваний ОСОБА_5 , який приймав участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що даний ланцюжок з розпяттям йому не належить, та він не є власником, оскільки належить його батьку ОСОБА_6 .
Адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Зазначив, що відсутні підстави для накладення арешту, оскільки дане майно не належить ОСОБА_5 .
У судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що він є власником вилученої у ОСОБА_5 речі, надавши відповідні докази купівлі вказаного ланцюга та підвіски до нього.
Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення учасників, слідчий суддя дійшов до таких висновків.
13.06.2024 під час затримання ОСОБА_5 , у ході особистого обшуку виявлено та вилучено: нашийний ланцюг з тканини із застібкою з металу жовтого кольору та розп`яття з металу жовтого кольору з камінцями, на які слідчий просить накласти арешт, відповідно до протоколу затримання особи від 13.06.2024.
Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України, передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий, звернувшись із вказаним клооптанням, зазначає, що необхідність арешту вказаних речей, викликана метою забезпечення конфіскації, як виду покарання, оскільки санкція статей, у вчиненні злочинів за які підозрюється ОСОБА_5 , передбачено покарання у вигляді конфіскації майна.
При цьому, слідчий зазначає, що підозрюваний ОСОБА_5 є власником ланцюга з підвіскою, оскільки вони вилучені у нього під час особистого огляду при затриманні.
Однак, у ході розгляду вказаного клопотання, встановлено, що у 2019 році ОСОБА_11 , який є батьком підозрюваного ОСОБА_5 , було придбано вказані речі, про що надано копії товарних чеків та бірок (прикраса та підвіска (хрест)).
Отже, враховуючи викладене, а також пояснення підозрюваного та його батька ОСОБА_6 щодо належності вказаних речей, не встановлено достатніх підстав вважати, що вони належать підозрюваному ОСОБА_5 .
Слідчий суддя звертає увагу на те, що до клопотання про арешт майна слідчим не долучено жодних доказів, що дозволяли б слідчому судді встановити належність нашийного ланцюга з розпяттям, саме підозрюваному ОСОБА_5 .
Той факт, що вказані речі вилучені у підозрюваного ОСОБА_5 не може достоменно свідчити про їх належність саме цій особі.
Згідно зі статтею 173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
Враховуючи викладені обставини, а також те, що органом досудового розслідування, не доведено той факт, що вилучений нашийний ланцюг з тканини із застібкою з металу жовтого кольору та розп`яття з металу жовтого кольору з камінцями належить підозрюваному у вказаному кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на вказані речі, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 та ч. 3 ст. 173 КПК України, є підставою для повернення тимчасово вилученого майна.
Керуючись ст.ст. 131-132, 170-173, 369, 372 КПК України, слідчий суддя,
У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.
Вилучений 13.06.2024, у ході проведення особистого обшуку під час затримання ОСОБА_5 , нишийний ланцюг з тканини із застібкою з металу жовтого кольору та розп`яття з металу жовтого кольору із камінцями - повернути власнику ОСОБА_6 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду оголошено 21 червня 2024 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1