Справа № 455/1354/24
Провадження № 1-кс/455/210/2024
У Х В А Л А

10 червня 2024 року м. Старий Самбір

Слідчий суддя Старосамбірського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі судових засідань клопотання прокурора Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному проваджені №0000172 від 28.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

07.06.2024 прокурор Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , звернувся до суду із зазначеним клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000172 від 28.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання покликається на те, що у власності ОСОБА_4 перебувають земельні ділянки в с. Плоске Самбірського району Львівської області в урочищі «Комарник» з кадастровими номерами -:04:000:0012 та :04:000:0013 відповідно, які вона набула з порушенням вимог Земельного, Лісового та Водного кодексів України. 26.02.2009 здійснено державну реєстрацію державних актів на землю ОСОБА_4 , а саме, на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0012, для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0013, для ведення особистого селянського господарства площею 0,26 га, без зазначення що вищевказані земельні ділянки знаходяться в межах земель лісового фонду ( квартал 26 виділ 62 Головецького лісництва), які перебували у постійному користуванні ДП «Старосамбірське ЛМГ», а у зв`язку з реорганізацією з 01.02.2022 - у постійному користуванні його правонаступника - ДП «Самбірське ЛГ», з 21.01.2023 - у постійному користуванні його правонаступника - державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», що підтверджується матеріалами лісовпорядкування 2007 та 2011 років ( в т.ч. планово-картографічними матеріалами ), в тому числі в межах території природно-заповідного фонду -Регіонального ландшафтного парку місцевого значення «Верхньодністровські Бескиди», що підтверджується висновком судової земельно-технічної та оціночно- земельної експертизи.

Таким чином, внаслідок порушення вимог щодо охорони земель, необґрунтованого вилучення та надання земельних ділянок за КН :04:000:0012. для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0013. для ведення особистого селянського господарства площею 0,26 га, із перевищенням владних повноважень та порушенням порядку передачі земельних ділянок у власність, визначених вимогами ЗКУ, з порушенням екологічних вимог незаконно надано у приватну власність вищевказані земельні ділянки із земель лісового фонду, що перебували та перебувають у постійному користуванні ДП «Старосамбірське ЛМГ» для ведення лісового господарства.

Вказує, що 29.03.2024 року слідчим винесено постанову про визнання земельних ділянок КН :04:000:0012, для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0013, для ведення особистого селянського господарства площею 0,26 га, речовими доказами в кримінальному провадженні №0000172 від 28.03.2024.

Враховуючи вищенаведене, з метою попередження незаконного відчуження майна, забезпечення збереження речових доказів та встановлення всіх обставин події, прокурор просить накласти арешт на вищевказане майно шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаними земельними ділянками.

В судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, проте у поданому клопотанні просив розглядати таке без його участі та без застосування аудіо та відео фіксації.

Перевіривши клопотання та додані до нього матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя, приходить до таких висновків.

Так, із витягу із кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, відомо, що у провадженні СВ ВП №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження №0000172 від 28.03.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України. Слідчим, який здійснює досудове розслідування є в.т.ч. ОСОБА_5 , прокурором, який здійснює процесуальне керівництво є в.т.ч. ОСОБА_3 .

Постановою слідчого СВ ВП№1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 29.03.2024 земельні ділянки з кадастровими номерами :04:000:0012, для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0013, для ведення особистого селянського господарства площею 0,26 визнано речовими доказом у кримінальному провадженні №0000172.

Стаття 131 КПК України визначає, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Пунктом 1 ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Проаналізувавши матеріали поданого клопотання, слідчий суддя вважає, що вищевказане майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає критеріям речового доказу, зазначеним у статті 98 КПК України, а тому, з метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості їх відчуження, вважаю, що є всі правові підстави для накладення арешту на вказане у клопотанні майно.

Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Згідно ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор покликається на те, що в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що незастосування арешту на вищевказані земельні ділянки, може призвести до їх відчуження.

Разом із цим, у клопотанні не зазначено відповідного обґрунтування та із доданих до нього матеріалів не доведено необхідності застосування такого способу арешту майна як заборона користування вказаними земельними ділянками.

З урахуванням цих обставин, а також вищезазначених аргументів, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна шляхом заборони відчуження та розпорядження у цьому випадку є достатнім для забезпечення збереження речових доказів, є пропорційним втручанням у права власника, та не матиме для такого надмірних наслідків, а тому клопотання підлягає задоволенню частково.

При цьому, оцінюючи представлені по справі докази, слідчим суддею не встановлено, що даний захід кримінального провадження несе в собі надмірний тягар для володільця майна, на цей час у кримінальному провадженні триває досудове розслідування, арешт необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів, а відсутність заборони відчуження та розпорядження даним майном на даній стадії кримінального провадження може негативно вплинути на хід досудового розслідування.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що накладення арешту на вищезазначене майно не є припиненням права власності на це майно, а є лише тимчасовим обмеженням права власності на це майно, яке полягає у тимчасовій забороні відчуження та розпорядженням даним майном, що по своїй суті є найменш обтяжливим способом арешту даного майна, який не призведе до суттєвих наслідків, які позначаться на інтересах власника майна і є цілком розумним та співрозмірним обмеженням права власності на вказане майно по відношенню до завдань вказаного кримінального провадження.

Також, слід роз`яснити, що згідно ч.2 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст.107,131,132,170-173, 175, 309, 369, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному проваджені №0000172 від 28.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України, - задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку із кадастровим номером - :04:000:0012, для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га, та на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0013, для ведення особистого селянського господарства площею 0,26, які перебувають у власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , - шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаними земельними ділянками.

В задоволенні решти вимог клопотання - відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Копію ухвали надіслати прокурору ОСОБА_3 та особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня отримання її копії може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1