Справа № 161/5603/24 Провадження №11-сс/802/145/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 березня 2024 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання,

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий в ОВС Третього СВ (з дислокацією у м.Луцьку) ТУ ДБР, розташованого у м.Львові ОСОБА_9 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням, яке погоджене прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді застави та з врахуванням положень ч.5 ст.182 КПК України щодо виключних випадків просив встановити розмір застави поза розмірами, визначеними Законом в сумі 16 563 862,50 гривень, до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000442 від 25.07.2023 року. Просив клопотання задовольнити з підстав викладених в ньому.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.03.2024 року залишено без задоволення клопотання старшого слідчого в ОВС Третього СВ (з дислокацією у м.Луцьку) ТУ ДБР, розташованого у м.Львові, ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді застави до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки, що передбачені ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_9 або іншого слідчого з числа групи слідчих, у кримінальному провадженні за №0000442 від 25.07.2023 року, прокурорів групи прокурорів, та суду за викликом;

- не відлучатися за межі Волинської області без дозволу старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_9 , іншого слідчого з числа групи слідчих, прокурора, або суду;

- повідомляти старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_9 або іншого слідчого з числа групи слідчих, прокурорів групи прокурорів, чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні №0000442 від 25.07.2023 року;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обов`язки, визначенні даною ухвалою суду, покладаються на підозрюваного ОСОБА_7 згідно ст.194 КПК України на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжено за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушення вимоги кримінального процесуального закону.

Вказує на те, що слідчим суддею не обґрунтовано, яким чином застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні органу досудового розслідування.

Вважає твердження суду помилковими, оскільки вказані обставини, зокрема: наявність постійного місця проживання, сім`ї, відсутність судимостей та матеріальне становище не змогли попередити вчинення ОСОБА_7 інкримінованих кримінальних правопорушень, а тому і не зможуть бути належною гарантією дотримання підозрюваним в майбутньому процесуальних обов`язків та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Вказує на те, що кримінальне правопорушення, у якому підозрюються ОСОБА_7 вчинене за попередньою змовою групою осіб, з чітким розподілом ролей між собою. Враховуючи особу підозрюваного, який матиме можливість, використовуючи свій авторитет та здобутий досвід, впливати на свідків у кримінальному провадженні, зокрема на свідків з числа підлеглих йому працівників, на судових експертів у яких перебувають на виконання експертні дослідження у даному кримінальному провадженні, невстановлених на даний час осіб, які безпосередньо здійснювали рубку, а також на можливих співучасників вчинення злочину, які на даний час досудовим розслідуванням не встановленні, вступати у поза процесуальні відносини із ними та схиляти їх до зміни своїх показань, підшуковувати осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання, існують ризики того, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В ході досудового розслідування встановлено, що заподіяна внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 шкода складає 16 563 862,5 гривень, що з урахуванням примітки до ст.364 КК України, положень статті 169.1 Податкового кодексу України і Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік», якими визначено застосування розміру податкової соціальної пільги для кваліфікації діянь як злочинів, є тяжкими наслідками, оскільки у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави у відповідності до положень ч.5 ст.182 КПК України щодо виключних випадків з встановленням розміру застави поза розмірами визначеними законом, а саме в розмірі, що становить 16 563 862,5 гривень.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- прибувати до старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_9 або іншого слідчого з числа групи слідчих, у кримінальному провадженні за №0000442 від 25.07.2023 року , прокурорів групи прокурорів, та суду за викликом;

- не відлучатися за межі Волинської області без дозволу старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_9 , іншого слідчого з числа групи слідчих, прокурора, або суду;

- повідомляти старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_9 або іншого слідчого з числа групи слідчих, прокурорів групи прокурорів, чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні №0000442 від 25.07.2023 року;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги; думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу; підозрюваного та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечили; апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з п.9 ч.2 ст.131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Положення ст.177 КПК України регламентують, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до приписів ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку суду апеляційної інстанції при розгляді клопотання слідчим суддею вказаних вимог закону дотримано.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, що Третім СВ (з дислокацією у м.Луцьку) ТУ ДБР, розташованого у м.Львові здійснюється досудове розслідування, яке внесене до ЄРДР за №0000442 від 25.07.2023 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.365 та ч.4 ст.246, ч.1 ст.366 КК України.

ОСОБА_7 20.03.2024 року вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України.

Термін «обґрунтована підозра», згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчим суддею в достатній мірі встановлено підстави для відмови в обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді застави.

Такий запобіжний захід, на переконання апеляційного суду, є занадто суворим та таким, що не відповідає ступеню ризиків у даному кримінальному провадженні.

Тільки те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років, не дає підстав для застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу, як застава.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання, є уродженцем та проживає на території Луцького району Волинської області, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки, з`являється на виклики до слідчого, прокурора або суду, відомості про ухилення чи неявку, а також іншу негативну процесуальну поведінку підозрюваного в судовому засіданні не встановлено.

Будь-яких доказів неналежної процесуальної поведінки підозрюваного за час досудового розслідування стороною обвинувачення апеляційному суду не представлено.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що у даному випадку прокурором хоч і доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, проте зазначені у клопотанні доводи не дають підстав вважати, що належну поведінку ОСОБА_7 неможливо забезпечити шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж застава.

Положення ст.179 КПК України регламентують, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Оскільки протягом апеляційного розгляду провадження не було обґрунтовано наявність виняткових обставин, які дають можливість для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді застави, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що забезпечити належну поведінку останнього можливо шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Такий запобіжний захід, на думку суду апеляційної інстанції, здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

За таких обставин, зазначені в апеляційній скарзі підстави, за яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, апеляційним судом не встановлено.

Тому законних підстав для скасування ухвали слідчого судді за викладених в апеляційній скарзі доводів, апеляційний суд не вбачає, а відмова в застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді застави, на думку суду апеляційної інстанції, відповідає нормам кримінального процесуального законодавства.

Керуючись ст.ст.177-178, 181, 194, 376, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 березня 2024 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді