В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.04.2024 м.Львів

Галицький районний суд міста Львовау складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

законного представника ОСОБА_6

психолога ОСОБА_7 ,

представника Шевченківського районного

сектору ювенальної превенції м. Львова ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження № 0002460 від 01.09.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, учня ІНФОРМАЦІЯ_2 Калинець м. Львова, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 31.08.2023, приблизно о 18 год. 27 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи з корисливих мотивів та з метою власного безпідставного збагачення, вважаючи, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер вчинюваних дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України № 64/2022, у зв`язку із збройною агресією російської федерації, на території України з 05:30 год. 24.02.2022, який продовжено на підставі Указу Президента країни №451/2023 від 26.07.2023 з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, перебуваючи на третьому поверсі в приміщенні ТРЦ "ForumLviv", що за адресою: АДРЕСА_2 , викрав паперовий пакет, у якому знаходилась вишита сорочка темно-синього кольору, вартістю 2550 грн., чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_9 на вказану суму.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України визнав, щиро покаявся, підтвердив фактичні обставини справи та пояснив, що допустився помилки, оскільки не передав знайдену чужу річ охороні ТЦ або адміністратору.

Крім показань обвинуваченого, його вина підтверджується також наступними належними та допустимими доказами.

Так, потерпіла в суді дала показання, що вона з мамою та племінником перебували у торговому центрі «Форум», де купили для племінника вишиванку, вартістю близько двох тисяч гривень. В подальшому, вони піднялись на третій поверх вказаного торгового центру, де почали робити фото, а куплену вишиванку забули на лавочці. Коли вже повертались додому, то згадали, що забули про покупку і повернулись назад. Однак, вишиваної сорочки вже не було ні на місці, де її залишили, ні у адміністратора торгового центру. Після звернення до охорони ТЦ «Форум» з проханням переглянути відео з камер спостереження, вони побачили як до лавочки, де стояв пакет з вишиванкою, підійшли хлопець та дівчина, при цьому хлопець заглянув в пакет, а потім вони пішли в невідомому напрямку. В подальшому, цей же хлопець та дівчина, разом з ще одним хлопцем, знову повернулись до лавочки де стояв пакет. Один з них опустив руку в пакет та забрав вишиванку. Через деякий час, вже у відділенні поліції, обвинувачений повернув їй вишиванку.

В судовому засіданні було досліджено відповідно до вимог ст. 358, ст. 359 КПК України письмові та речові докази, документи, які були долучені до матеріалів кримінального провадження стороною обвинувачення:

- дані протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31 серпня 2023 року, з якого вбачається, що потерпіла звернулася до поліції у зв`язку з тим, що невідома особа 31 серпня 2023 року в період часу з 17 год. 00 хв. по 17 год. 30 хв., перебуваючи на території дитячої площадки, що розташована на 3 поверсі в приміщенні ТЦ «Форум» за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу таємно викрала пакет в якому знаходилась чоловіча вишиванка синього кольору з вишитим візерунком білого кольору, вартістю 2550 грн.;

- дані фіскального чеку від 31 серпня 2023 року, з якого вбачається, що вартість вишиваної чоловічої сорочки становить 2550 грн.;

- дані протоколу огляду предмету від 04 вересня 2023 року(з фото таблицею), об`єктом якого є сорочка, яка прикрашена орнаментованою вишивкою. На сорочці вишиті геометричні фігури білою ниткою;

- дані протоколу зняття показань з технічних приладів та технічних засобів від 12 вересня 2023 року;

- дані протоколу огляду предмету від 12 вересня 2023 року (з фототаблицею), а саме відеозапису події кримінального правопорушення.

Суд вважає за необхідне зазначити, що всі докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінально - процесуального закону, вони є допустимими, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим діяння, інкримінованого йому стороною обвинувачення.

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, а саме, таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого в умовах воєнного стану, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, доведена повністю.

У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку.

У відповідності зі ст. 65, 103 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, умови життя та виховання та обставини, що пом`якшують покарання.

Такими обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає, щире каяття обвинуваченого та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Крім того, відповідно до вимог ст.485 КПК України судом встановлено обставини щодо неповнолітнього обвинуваченого, а саме, що останній на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання скарг від сусідів на обвинуваченого не надходило, за місцем навчання зарекомендував себе як дисциплінований та вихований учень. Особливий інтерес виявляє до уроків фізкультури та предметів технічного циклу, є активним гравцем шкільної спортивної команди з волейболу. Як учень завжди виконує доручення керівника та дирекції школи. У навчанні ОСОБА_4 досягнув, в основному, добрих та задовільних знань.

Судом враховується також соціально-психологічна характеристика обвинуваченого, яка міститься у досудовій доповіді ІНФОРМАЦІЯ_3 (його соціально-побутові умови, стосунки у сім`ї та суспільстві, особисті якості, поведінка), а також висновок щодо низького ризику повторного вчинення кримінального правопорушення. Орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства. На думку сектору ювенальної пробації м. Львова, звільнення від відбування покарання можливе за умови здійснення контролю за неповнолітнім, а також залучення неповнолітнього обвинуваченого до соціально - виховних заходів, а також, згідно п.4 ч.3 ст. 76 КК України виконання заходів, передбачених пробаційною програмою.

Оцінюючи доводи як сторони обвинувачення так і захисту, суд погоджується з наявністю підстав для застосування у даному кримінальному провадженні положень ст. 69 КК України.

Так, нормами статті 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Суд зауважує, що частина 1 статті 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Аналогічну позицію виклав Верховний Суд у Постанові від 03 лютого 2021 року у справі № 629/2739/18, провадження № 51-3479 км 20.

Абзацом 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Як встановлено під час судового розгляду, обвинувачений до скоєння інкримінованих йому кримінальних правопорушень не притягувався до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся у вчиненому злочині, критично оцінив свою протиправну поведінку, фактично відшкодував завдану шкоду, добровільно передавши викрадене працівникам поліції.

Беручи до уваги встановлені фактичні обставини по справі, ступень тяжкості скоєного, характер та мотиви протиправних дій, характеристику особи обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання, які знижують ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення і ступінь небезпеки особи обвинуваченого для суспільства, суд, всебічно оцінюючи викладені обставини, приходить до переконання про можливість застосування положень ст.69 КК України, а саме призначення покарання за скоєння крадіжки у розмірі нижчому від найнижчої межі, встановлено санкції ч. 4 ст.185 КК України.

З досудової доповіді органу пробації також вбачається можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення його волі.

Таким чином, суд вбачає правові підстави для призначення покарання обвинуваченому - за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст.69 КК України - у виді громадських робіт. Виходячи з мети покарання й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Тобто, кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, яке застосоване до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, тобто таким, що відповідає як тяжкості вчиненого кримінального правопорушення так і конкретним обставинам його вчинення, а також особливостям особистості злочинця.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Дане ж покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 року; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 року; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 року).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особами винних, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 50 годин громадських робіт.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

- DVD-R диск, - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- вишиту сорочку, - залишити потерпілій за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, законному представнику та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим чи його законним представником з моменту отримання його копії.

Суддя ОСОБА_1