Харківський районний суд Харківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року

смт Покотилівка Харківської області

Справа № 635/245/24

Провадження № 1-в/635/84/2024

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

УСТАНОВИВ:

10 січня 2024 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 січня 2024 року вищевказане подання передано в провадження судді ОСОБА_1 .

Згідно частини 1 статті 539 Кримінального процесуального Кодексу України (далі- КПК України), питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до положень частини 4 статті 539 КПК України при вирішенні судом питань, пов`язаних із виконанням вироку у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час місця розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, інші особи у разі необхідності.

Представник установи виконання покарань та засуджений у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд клопотання за їх відсутності.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання посилаючись на те, що засуджений не довів своє виправлення.

Встановлені обставини, застосовані норми права та мотиви суду

В державній установі «Темнівська виправна колонія(№100)» відбуває строк покарання засуджений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 29 квітня 2010 року Московським районним судом м. Харкова за частиною 2 статті 186, частиною 1 статті 187 із застосуванням статті 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 09 квітня 2012 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 3 місяці 20 днів;

2) 18 квітня 2014 року Київським районним судом м. Харкова за частиною 2 статті 187, частиною 2 статті 186, 70 КК України до 7 років позбавлення волі;

3) 08 липня 2014 Московським районним судом міста Харкова за частиною 2 статті 186, частиною 4 статті 70 КК України до 7 років позбавлення волі. Звільнений 25 квітня 2019 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 8 місяців.

Засуджений: 24 січня 2022 року Московським районним судом м. Харкова за частиною 3 статті 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі частини 1 статті 71, статті 72 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 08 липня 2014 року, до відбування 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про умовно - дострокове звільнення, посилаючись на те, що він працевлаштований, має заохочення, не має стягнень.

Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Відповідно до частини 2 статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув встановлений частиною 3 статті 81 КК України термін покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання (частина 3 статті 81 КК України).

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі статті 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і довела це своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

У відповідності до положень пункту 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Так, з матеріалів справи стосовно умовно-дострокового звільнення та особової справи на засудженого вбачається, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 26 липня 2021 року. З 31 травня 2022 року відбуває покарання в «Темнівській виправній колонії і №(100)». За час відбування покарання не притягувався до дисциплінарної відповідальності, має два заохочення.

Відповідно до характеристики, наданої на засудженого начальником відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_5 від 09 лютого 2024 року, ризик вчинення повторного правопорушення оцінюється як середній. Засуджений матеріально залежав від сім`ї, коштів з заробітку не вистачало. Даний фактор впливає на ризик вчинення повторного кримінального правопорушення. Засуджений не вмотивований до змін і самовдосконалення.

Як вбачається зі змісту характеристики ОСОБА_4 засуджений працевлаштований, на даний час знаходиться на лікуванні в «Темнівській багатопрофільній лікарні (№100)», участь у роботах з благоустрою установи і прилеглих територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених не бере.

За період відбування покарання характеризується посередньо. В колективі засуджених підтримує рівні стосунки із засудженими різної спрямованості. У відносинах з персоналом установи дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин, Під час проведення бесід профілактичного-виховного характеру не проявляє тактовність та щирість. До виконання робіт із благоустрою установи не проявляє ініціативи. Намагається не допускати порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Заохочувався два рази. Стягнень не має.

Згідно висновку комісії щодо ступеня виправлення засудженого засуджений ОСОБА_4 не став на шлях виправлення(не довів своє виправлення) та не може бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (менше 64 бали).

Відповідно до інформації про засудженого, за вироком суду у засудженого ОСОБА_4 мається майновий позов, який підлягає відшкодування за вироком суду на загальну суму 82 121,48 грн. Станом на 13 лютого 2024 року за виконавчими листами утримано 389,00 грн., залишок заборгованості складає 81 732,48 грн.

При вирішенні питання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, окрім вищевказаних обставин, суд враховує дані про особу засудженого. Так, останній має декілька судимостей за корисливі злочини. Зазначені факти свідчать про стійку тенденцію засудженого ОСОБА_4 до систематичного вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення.

З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

У відповідності до частини другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, однією з головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто готовність до самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Водночас, передумовою дострокового звільнення є саме бездоганна поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання. Проте, такої поведінки засудженого ОСОБА_4 протягом строку відбування покарання судом не встановлено, оскільки факт, того, що засуджений виконує свої прямі обов`язки та претензій з боку працівників установи до нього немає, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених, а умовно дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині, а в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

На підставі зібраних даних, суд проаналізував діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків не довів, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Такий висновок суду про не виправлення засудженого ОСОБА_4 базується на всебічному врахуванні даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення.

Суд не встановив на даному етапі відбування покарання доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки до моменту звільнення мета покарання ще не досягнута, засуджений ОСОБА_4 не виправився і не довів це своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

За таких обставин суд враховує наявність не погашеної заборгованості за майновий позов, який підлягає відшкодуванню за вироком суду у розмірі 81 732,48 грн., наявність середнього ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, нечітка мотивація змінити своє життя на краще, поведінку за весь час відбуття покарання, якою не довів, що став на шлях виправлення, ставлення до праці, суд констатує відсутність достатніх та переконливих даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін, тому дійшов висновку про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, як таке, що є передчасним.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтею 81 КК України, статтями 537, 539 КПК України, статтею 154 КВК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали проголошений учасникам судового провадження 16 квітня 2024 року.

Суддя ОСОБА_6