Суддя ОСОБА_1 .
Справа № 644/3375/24
Провадження № 1-кс/644/582/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2024 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000684 від 03.05.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч.4 ст.186 КК України,

у с т а н о в и в :

До Орджонікідзевського районного суду м. Харкова 06 травня 2024 року надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 , в якому сторона обвинувачення просить накласти арешт на тимчасово вилучене у свідка ОСОБА_5 майно, а саме мобільний телефон «Xiaomi Redmi 10 Note Pro», в корпусі золотистого кольору, власником якого є ОСОБА_6

03.05.2024 р. свідок ОСОБА_5 добровільно видав працівникам поліції викрадений мобільний телефон «Xiaomi Redmi 10 Note Pro», в корпусі золотистого кольору.

Вищезазначене вилучене майно відповідає вимогам ст.98 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: матеріальні об`єкти, які зберігають сліди вчинення кримінального правопорушення, будуть використані як доказ фактів та обставин, що встановлюються в рамках зазначеного кримінального провадження, у томі числі під час проведення судових експертиз, а таким чином є речовими доказами.

Таким чином арешт майна необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів.

Прокурор в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, в якій клопотання підтримав, просив задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття прокурора та слідчого у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, і тому суд вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності прокурора.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Слідчий суддя, дослідивши надані докази встановив, що в провадженні СВ ВП № 1 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000684 від 03.05.2024 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 186 КК України.

03 травня 2024 року близько 12.30 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на 4 поверсі під`їзду АДРЕСА_1 відкрито заволодів мобільним телефоном гр. ОСОБА_6 , чим спричинив матеріальну шкоду останньому

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_6 пояснив, що 03.05.2024 близько 12:30 год. він приїхав по роботі до буд. АДРЕСА_2 , зайшов до першого під`їзду, піднявся на 5-й поверх, де знайшов термінал компанії ТОВ «Водафон», на якому розмістив листівку-рекламу зі своїми контактними даними, зробив знімок на свій мобільний телефон та поклав його до задньої кишені джинсів. В цей час він чув позаду себе сторонній шум, однак нікого позаду себе не бачив. Після чого став спускатись на поверх нижче. Коли йому залишилось пройти 2 сходинки, щоб опинитися вже на сходинковому майданчику 4-го поверху, він боковим зором побачив позаду себе чоловіка, який простягнув руку та став в нього виймати телефон з задньої кишені джинсів, де він знаходився. Він схопив даного чоловіка за руку, однак цей чоловік відштовхнув його. Тоді він схопив обома руками за тулуб чоловіка та між ними почалася вовтузня. В процесі конфлікту чоловік намагався вирвати у нього робочу сумку, в якій знаходились листівки-реклама, вхопившись за неї. Однак вирвати її не зміг, так як вона висіла на ньому через одне плече на міцному ремені. При цьому він став кричати та кликати на допомогу, за можливості став стукати у найближчі двері. Зрозумівши, що вирвати сумку в нього не вдасться, чоловік відпустив сумку та побіг на поверхи вище. Перевіривши вміст задньої кишені джинсів, він телефону не виявив. Після цього двері однієї з квартир відчинились та він побачив мешканку, з якою піднімався ліфтом у цей день. Запитавши його, що сталось, він розповів та попросив викликати поліцію. В результаті протиправних дій невідомого чоловіка у ОСОБА_6 викрадено мобільний телефон ТМ «Хіаоmі Redmi 10 Note Pro» в корпусі золотистого кольору, на задній кришці характерною ознакою була тріщина, телефон був придбаний приблизно в січні 2022 року за 10000 грн. В телефоні знаходились сім-картки оператора «Водафон» - НОМЕР_1 (власна) та корпоративна, якою не встиг скористуватись, була вставлена 02.05.2024.

Допитана в якості свідка ОСОБА_5 пояснила, що декілька днів тому вона познайомилась з чоловіком на ім`я ОСОБА_7 , з яким зав`язались дружні відносини. 02.04.2024 ОСОБА_8 залишився у неї на ночівлю. 03.04.2024 з самого ранку вона перебувала разом з ОСОБА_8 . Близько 12:00 год. ОСОБА_8 запропонував вийти прогулятись по району. Під час прогулянки ОСОБА_8 різко пішов у під`їзд АДРЕСА_1 та через близько 10 хв. з вказаного під`їзду вибіг ОСОБА_8 щось тримаючи під рукою, при цьому показуючи жестами, що потрібно звідси йти. На запитання ОСОБА_8 відповів, що він щойно пограбував невідомого чоловіка та забрав у нього мобільний телефон. Прийшовши до неї додому ОСОБА_8 з викраденого мобільного телефону дістав 2 сім-картки, які викинув до унітазу, а на телефоні видалив усі налаштування. Після чого вони вийшли на вулицю, де він передав їй мобільний телефон. В цей момент до них підійшли співробітники поліції та попросили проїхати разом з ними до ВП.

03.05.2024 викрадений мобільний телефон ТМ «Хіаоті Redmi 10 Note Pro» в корпусі золотистого кольору був добровільно виданий свідком ОСОБА_5 , який в подальшому був детально оглянутий та визнаний речовим доказом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 117, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000684 від 03.05.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч.4 ст.186 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на виданий 03.05.2024 р. свідком ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 10 Note Pro», в корпусі золотистого кольору, власником якого є ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: