У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.04.2024 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

особи, щодо якої вирішується питання про застосування заходів виховного характеру:

ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_4 ОСОБА_5

захисника неповнолітнього адвоката ОСОБА_6

представника Служби у справах дітей ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бар клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Київ, місце проживання: АДРЕСА_1 , не одруженого, студента Барського професійно-будівельного ліцею, із повною загальною середньою освітою, раніше не судимого

у кримінальному провадженні № 0000044 від 24.01.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено що 01.11.2023 ОСОБА_4 , перебуваючи в одній з кімнат будинку знайомого ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем його проживання, на дивані побачив банківську картку АТ «Ощадбанк» НОМЕР_1 , і вирішив її викрасти, оскільки достовірно знав про наявність на ній грошових коштів.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на викрадення офіційного документу, переслідуючи при цьому корисливу мету, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою подальшого використання у корисливих цілях, а саме для заволодіння грошовими коштами з пластикової банківської картки АТ «Ощадбанк» НОМЕР_1 , держателем якої є ОСОБА_8 , та яка відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31, ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2000, ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000 є офіційним документом та містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу, ОСОБА_4 діючи таємно, взяв до рук банківську картку АТ «Ощадбанк» НОМЕР_1 , та отримавши дані картки (номер картки, строк її дії та CVV-код) розпорядився нею на власний розсуд, а саме зареєстрував вище вказану банківську картку ОСОБА_8 у додаток електронного гаманця «Wallet» на власному мобільному телефоні для подальшого здійснення віддаленого доступу до банківської картки та крадіжки із неї грошових коштів.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Окрім того, ОСОБА_4 , який попередньо вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, 01.11.2023, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи за місцем проживання потерпілого ОСОБА_8 , у одній з кімнат будинку за адресою: АДРЕСА_2 , з метою викрадення грошових коштів із банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 з магнітним носієм інформації, держателем якої є ОСОБА_8 , вирішив додати вище вказану банківську картку у додатку електронного гаманця Apple Wallet на власному смартфоні.

Реалізуючи свій протиправний намір, 01.11.2023, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 використовуючи додаток Apple Wallet на власному смартфоні Apple iPhone XS отримав віддалений доступ до банківської картки потерпілого АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , шляхом введення у вказаному додатку реквізитів, які необхідні для входу до особистого кабінету в автоматизованій системі дистанційного банківського обслуговування «Ощад 24/7» АТ «Ощадбанк», а саме номер банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , ім`я власника, CVV- код та до якого числа дійсна вище вказана банківська картка. Після чого, ввівши код авторизації платіжної системи веб-банкінгу Ощадбанку, який надійшов на мобільний телефон потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_4 підключив банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 з магнітним носієм інформації, держателем якої є ОСОБА_8 , до електронного гаманця Apple Wallet на власному смартфоні, тим самим здійснив несанкціонований вхід до автоматизованої системи дистанційного банківського обслуговування «Ощад 24/7» АТ «Ощадбанку», яка згідно Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є програмно-технічним комплексом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України, тобто несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем.

Неповнолітній ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні суспільно небезпечного діяння, підтвердивши всі обставини, вказані в клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру. У скоєному щиро розкаюється, просить суворо його не карати та не застосовувати покарання, та обіцяє виправитись.

В судовому засіданні законний представник неповнолітнього ОСОБА_5 підтримала клопотання, та просила суд застосувати відносно її сина примусові заходи виховного характеру у вигляді передання ОСОБА_4 під її нагляд.

Суд вважає, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.

Оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази, суд вважає доведеним вчинення неповнолітнім ОСОБА_4 , суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України,

Крім того, в процесі розгляду клопотання судом були досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме докази, що характеризують особу неповнолітнього та його сім`ю.

Неповнолітній ОСОБА_4 за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, має середню успішність, відповідальний. Проживає у родині з мамою, яка має на нього виховний вплив. Після вчиненого випадку неповнолітній ОСОБА_4 покращив свою поведінку та обіцяв про недопущення негативних випадків. Сім`я забезпечена продуктами харчування, створено умови для належного виховання дитини.

Відповідно до ст. 22 КК України кримінальна відповідальність за вказані кримінальні правопорушення настає з шістнадцяти років, що свідчить про те, що неповнолітній ОСОБА_4 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність.

Згідно до ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх та малолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.

Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують.

Відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст. 501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує, чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру якщо слід, то який саме.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України, зокрема, передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання, суд застосовує до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального Кодексу.

Заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, законного представника, захисника, представника служби в справах дітей, які не заперечували проти застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусового заходу виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері ОСОБА_5 , суд вважає за можливе задовольнити дане клопотання.

При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , суд враховує особу неповнолітнього, яка характеризуються позитивно, що свідчить про її виправлення та перевиховання, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг 16 років і таким чином не досяг віку, з якого можлива кримінальна відповідальність за скоєне діяння. Вчинив суспільно небезпечне діяння вперше, розкаявся у вчиненому, в зв`язку з цим до нього можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до його поведінки.

Згідно характеристик з місця навчання та місця проживання, неповнолітній ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, виховується у не повній сім`ї, оскілки його батько помер, за місцем проживання та навчання характеризується з позитивної сторони, проживає в добрих матеріальних, соціальних та житлово-побутових умовах, проявляє достатній для свого віку розумовий розвиток, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, надає перевагу предметам спортивно-трудового напрямку, вірно реагує на зауваження вчителів та батьків, психічними хворобами не страждає, має добрий стан здоров`я.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає.

Речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст. 22, 97, 105 КК України, ст. 368, 370-374, 484, 498 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання дізнавача сектору дізнання відділення поліції №1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 про застосування примусових заходів виховного характеру стосовно неповнолітнього ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000044 від 24.01.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч.1 ст. 361 КК України - задовольнити.

Визнати неповнолітнього ОСОБА_4 таким, що вчинив суспільно небезпечні діяння, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч.1 ст. 361 КК України.

Застосувати відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , примусові заходи виховного характеру, передавши його під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Строк примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього встановити тривалістю один рік.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: