ТАРУТИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа№ 515/2102/23
Провадження по справі № 1-кп/514/91/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2024 року

Тарутинський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченої - ОСОБА_4

захисника обвинуваченої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Тарутине кримінальне провадження, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001146 від 21.09.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Тузли, Татарбунарського району, Одеської області, громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.01.2022 № 2102-ІХ, з 26.03.2022 Указ Президента України від 14.03.2022 року № 133/2022, затверджений Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, з 25.04.2022 Указ Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022, затверджений Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, з 25.05.2022 Указ Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022, затверджений Законом України від 22.05.2022 року № 2263-ІХ, з 23.08.2022 Указ Президента України від 12.08.2022 року № 573/2022, затверджений Законом України від 15.08.2022 року № 2500-ІХ, з 21.11.2022 року Указ Президента України від 07.11.2022 року № 757/2022, затверджений Законом України від 16.11.2022 року № 2738-ІХ, Указ Президента від 06.02.2023 року № 58/2023, затверджений Законом України від 07.02.2023 року № 2915-IX, Указ Президента від 01.05.2023 року № 254/2023 затверджений законом України від 02.05.2023 № 9259-ІХ, Указ Президента України від 26.07.2023 року № 451/2023, затверджений Законом України від 27.07.2023 року № 3275-IX на території України введено воєнний стан.

20 вересня 2023 року приблизно о 14:15 годині ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи біля магазину «Южный», який розташований за адресою: с. Тузли, вул. Центральна, 18-Б, Білгород-Дністровського району Одеської області, помітила навпроти магазину на дерев`яній лавці сумку чорного кольору, після чого ОСОБА_4 підійшла до сумки для того щоб перевірити її вміст та в подальшому, тримаючи сумку в руках почала перевіряти вміст сумки де виявила грошові кошти в сумі 6000 гривень, після чого в неї виник умисел на таємне викрадення грошових коштів в сумі 2000 гривень. Далі ОСОБА_4 впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу викрала грошові кошти в сумі 2000 гривень з паперового конверту, який знаходився в сумці чорного кольору, які належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після цього ОСОБА_4 сумку залишила на лавці на якій виявила, викравши грошові кошти в сумі 2000 гривень, та в подальшому розпорядившись на власний розсуд, заподіявши таким чином збитків потерпілому на загальну суму 2000 гривень.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

27 грудня 2023 року між прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_7 , яка на підставі ст. 36 Кримінального процесуального кодексу України здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.09.2023 року за № 0001146 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, з однієї сторони та підозрюваною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Тузли, Татарбунарського району Одеської області, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за участі захисника підозрюваної - адвоката ОСОБА_5 , свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №002979 від 19.04.2017, з іншої сторони, а разом пойменовані як сторони, діючи на підставі ст. ст. 468-470, 472 КПК України, добровільно, за ініціативою підозрюваної, у приміщенні Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області за адресою: м. Татарбунари, вул. Лесі Українки, 12, уклали між собою угоду про визнання винуватості.

Згідно з умовами даної угоди, підозрювана ОСОБА_4 зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі пред`явленої підозри у судовому провадженні, сприяти розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні всіх обставин подій.

Сторони прийшли до згоди, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк згідно ч. ч. 3, 4 ст. 75 КК України. В силу ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою надійшов до суду.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнала повністю та підтвердила фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, щиро розкаялась у вчиненому. Крім того зазначила, що цілком розуміє надані їй законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до неї буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, та надала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання. Стверджувала, що здатна реально виконати взяті на себе зобов`язання, відповідно до угоди. Просила угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні підтримав затвердження угоди про визнання винуватості.

Захисник адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні також просив затвердити угоду про визнання винуватості від 27 грудня 2023 року, укладену між прокурором і підозрюваною ОСОБА_4 , та призначити останній узгоджену в угоді міру покарання.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву, про неможливість прибуття. Не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором і підозрюваною ОСОБА_4 , у вказаному кримінальному провадженні. Будь-яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має. Наслідки затвердження угоди визначені ст. 473 КПК України зрозумілі.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Зі змісту п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.2 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Згідно п.1 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до абз.5 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, отже дане кримінальне правопорушення, відповідно до класифікації, наведеної у ст.12 КК України, є тяжким злочином, а відтак щодо такого відповідно до п.1 ч.4 ст.469 КПК України передбачена можливість укладення угоди про визнання винуватості.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнала беззастережно та надала суду згоду на призначення узгодженого сторонами угоди про визнання винуватості покарання. Стверджувала, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Крім того, обвинуваченій роз`яснено наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст.476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку, та те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Суд також переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.

Також судом перевірено угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України, в тому числі щодо змісту та порядку її укладення, та Кримінального Кодексу України, в тому числі щодо узгодженої міри покарання.

Зокрема, встановлено, що при укладенні угоди прокурором враховано вимоги ст.470 КПК України, зміст угоди відповідає вимогам, передбаченим ст.472 КПК України, угода укладалася за участі захисника, відповідно до вимог ст.52 КПК України.

Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін чи інших осіб, обвинувачений реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Перевіряючи узгоджене сторонами угоди покарання, на відповідність його вимогам Кримінального Кодексу України, судом встановлено, що таке покарання визначене у межах, установлених у санкції ч.4 ст.185 КК України, із врахуванням ступеня тяжкості кримінального правопорушення, особи обвинуваченої, яка раніше не судима, позитивно характеризується за місцем проживання, наявності обставин, що пом`якшують покарання, якими є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відсутності обставин, що обтяжують покарання.

Таким чином, на думку суду, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, та за своїм видом та мірою відповідає, визначеній у ст.50 КК України, меті покарання.

Підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до переконання, що угоду про визнання винуватості, укладену 27 грудня 2023 року між прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_7 , яка на підставі ст. 36 Кримінального процесуального кодексу України здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.09.2023 року за № 0001146 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, з однієї сторони та підозрюваною ОСОБА_4 , за участі захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_5 , з іншої сторони, а разом пойменовані як сторони, діючи на підставі ст. ст. 468-470, 472 КПК України, добровільно, за ініціативою підозрюваної, а також за добровільного згодою потерпілого ОСОБА_6 , слід затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену сторонами міру покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком.

Цивільний позов не заявлений.

Міра запобіжного заходу не обиралася.

Судові витрати по справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна не застосовувались.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.100, 174, 314,369-371,373-376,474,475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 грудня 2023 року, укладену між прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_7 та підозрюваною ОСОБА_4 , за участі захисника підозрюваної - адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за № 0001146 внесеному в ЄРДР від 21.09.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В силу положень ч. 1 ст. 165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 14 березня 2024 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду через Тарутинський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1