КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.ПОЛТАВИ
Справа №552/2234/24
Провадження № 1-кс/552/813/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 розглянув клопотання слідчого СВ ВП № 1 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про арешт майна погодженим з прокурором посилаючись на те, що у провадженні СВ ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000393 від 11.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 4 ст. 186 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 07.04.2024 близько 12 год. 00 хв. невстановлені особи за попередньою змовою, перебуваючи на території Полтавського Дендропарку, що знаходиться поблизу вул. Яківчанська умисно, з корисливих мотивів особистого збагачення, діючи в період воєнного стану, відкрито з погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я відносно ОСОБА_4 , заволоділи мобільним телефоном останнього моделі Motorola XT2097-13 moto e71 power, 2 НОМЕР_1 , у кольорі Tahity Blue, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , чим спричинили матеріального збитку, сума якого встановлюється.

12.04.2024 за адресою: АДРЕСА_1 проведено огляд, в ході якого ОСОБА_5 добровільно видав мобільний телефон марки «Motorola XT2097-13 moto e7i power», блакитного кольору, об`ємом пам`яті 2+32 GB, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 .

Оскільки даний предмет є речовим доказом по даному кримінальному провадженню, слідчий просив суд накласти арешт на мобільний телефон.

У судове засідання слідча ОСОБА_3 не з`явилася, надала суду заяву про розгляд клопотання за її відсутності, яке підтримує та просить задовольнити.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що 11 квітня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000393 внесена інформація за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

12.04.2024 року постановою слідчого, мобільний телефон визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженні.

Згідно ч.1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

Матеріалами клопотання встановлено, що виявлені та вилучені речі (документи) мають значення речових доказів.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При розгляді клопотання про накладення арешту майна слідчий суддя вважає, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.

З огляду на вищевказане, відповідно до ст.ст.167, 170, 171 КПК України, є обґрунтованим твердження слідчого про необхідність накладення арешту на вищевказане у клопотанні майно, щодо якого є підстави вважати, що воно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегло на собі його сліди, а не застосування арешту на дане майно може привести до його знищення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити здійсненню досудового розслідування.

Тому слідчий суддя дійшов до висновку про те, що клопотання про накладення арешту є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Статтею 175 КПК України передбачено, що ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Керуючись ст. 171-172 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на речі та предмети, виявлені та вилучені в ході огляду, а саме: мобільний телефон марки «Motorola XT2097-13 moto e7i power», блакитного кольору, об`ємом пам`яті 2+32 GB, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 .

Місцем зберігання речового доказу визначити кімнату зберігання речових доказів Відділу поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, за адресою: м. Полтава, вул. Решетилівська, 30 до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1