СНІГУРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

іменем України

про продовження строку дії запобіжного заходу

08 квітня 2024 року м.Снігурівка

справа №485/1015/23

провадження № 1-кп/485/23/24

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

учасників справи:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Ровне Очаківського району Миколаївської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України,

установив:

Суть клопотання

08 квітня 2024 року до суду від прокурора надійшло клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою, оскільки строк тримання під вартою закінчується 11.04.2024. Клопотання мотивовано тим, що ризики, які були підставою для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконний вплив на потерпілих у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; чинити інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення, не зменшились та продовжують існувати. Обставинами, що доводять наявність вказаних ризиків на його думку є те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за ч.5 ст.27, ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується. Крім того, відповідно до ч.6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини 1 цієї статті, а саме у вигляді тримання під вартою. Зазначає, що у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати про об`єктивну наявність ризиків, передбачених п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до обвинуваченого інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам.

Позиції учасників провадження

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, просив суд його задовольнити з підстав наведених у клопотанні.

Захисник у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання прокурора, просила суд застосувати її підзахисному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав позицію захисника.

Встановлені судом обставини

Слідчий суддя Центрального районного суду м.Миколаєва своєю ухвалою від 14 липня 2023 року щодо ОСОБА_4 застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого неодноразово подовжувався, останній раз ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 лютого 2024 року, строком до 11.04.2024 включно.

Судовий розгляд справи триває.

Мотиви суду

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про заявлене клопотання, дійшов висновку про його задоволення з огляду на таке.

На розгляді Снігурівського районного суду Миколаївської області з 01 вересня 2023 року перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст.2 КПК України).

Відповідно до вимог ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

При цьому слід звернути увагу на те, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За змістом ч.3,5 ст. 199 КПК, якою суд керується в силу положень ч.2 ст.331 КПК, суд може продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурор доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є наявними обставин, які перешкоджають завершенню кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

За матеріалами справи ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку. Тому при вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, а саме покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років; вік та стан здоров`я обвинуваченого; суд також враховує наявність міцних соціальних зв`язків, у тому числі те, що він одружений, а також те, що ОСОБА_4 знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує, з метою його уникнення має реальну можливість та може переховуватися від суду, у тому числі на території інших держав. Таким чином прокурор довів, що заявлений ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, продовжує існувати.

Разом з тим, не встановлено повне коло осіб, з якими ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, в рамках виділеного в окреме провадження досудового розслідування вживаються відповідні слідчі (розшукові) заходи, спрямовані на їх встановлення та притягнення до відповідальності. Тобто перебуваючи на волі останній може продовжувати дії пов`язані зі спотворенням доказів, отриманих під час досудового розслідування, сприяти будь-яким чином особам, а отже й продовжує існувати ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином (п.4 ч.1 ст.177 КПК України).

Також, враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні у період воєнного стану особливо тяжкого злочину проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, зважаючи на той факт, що РФ продовжує на території України повномасштабну збройну агресію, тривають бойові дії, у тому числі на території Миколаївської та Херсонської областей, на думку суду, прокурором доведено, що обвинувачений ОСОБА_4 може продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Таким чином, прокурором доведено продовження існування також і ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Разом з цим, суд вважає, що прокурором не доведено ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, оскільки на час розгляду клопотання допитані всі потерпілі у справі.

Окрім того, з урахуванням того, що Указом Президента України №573/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX від 20.02.2022, в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжувався у встановленому порядку, востаннє воєнний стан продовжений ще на 90 діб Указом Президента України № 49/2024 від 05.02.2024, затвердженого Законом України № 3564-IX від 06.02.2024, під час якого можуть виникнути непередбачувані обставини, які можуть становити небезпеку як для самого обвинуваченого, так і для суспільства, а також те, що підрозділи Національної поліції в цей час виконують інші важливі завдання з урахуванням введеного воєнного стану, то вищезазначені існуючі ризики значно збільшуються, а здійснення контролю щодо їх упередження та за поведінкою обвинуваченого значно ускладняється у випадку не застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 у виді тримання під вартою суд також враховує положення ч. 6 ст. 176 КПК, за змістом яких під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого у тому числі ст.438 КК, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Отже, з урахуванням викладеного, особи ОСОБА_4 , а також того, що судовий розгляд ще триває та не може бути завершений до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що запобігання доведеним ризикам, передбаченим п.1,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК можливо виключно із застосуванням запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, суд вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного запобіжного заходуна строк, що не перевищує 60 днів, тобто до 06 червня 2024 року.

При цьому, з урахуванням вказаних обставин, на підставі ч. 6 ст. 176, абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК суд вважає недоцільним визначати ОСОБА_4 розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Керуючись ст.176-178,183,193,194,199,331,369,372 КПК України, суд

постановив:

Задовольнити клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 .

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України, на 60 днів, тобто до 06 червня 2024 року включно без визначення розміру застави.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ять днів з дня її оголошення.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику, направити для виконання до ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Повна ухвала складена та оголошена 09 квітня 2024 року об 9:30.

Суддя ОСОБА_1