Справа № 339/562/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2024 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження№0000437 від 30 жовтня 2023 року щодо обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, не одруженого, на утриманні троє неповнолітніх дітей, судимого 15 листопада 2023 року Долинським районним судом за ст. 126-1 КК України до покарання у виді одного місяця арешту,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 30 жовтня 2023 року приблизно об 11 год 30 хв, перебуваючи на території Болехівського ліцею № 1 по АДРЕСА_2 , виявив біля адміністративної будівлі ліцею велосипед, залишений неповнолітнім учнем закладу ОСОБА_6 , власником якого є його мати - ОСОБА_7 та переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед марки Comanche моделі Tomahawk, вартістю 12 755,00 гривень та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану суму.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить розгляд кримінального провадження проводити без її участі, збитки їй відшкодовано, претензій до до обвинуваченого немає та просить суворо його не карати, не заперечує щодо спрощеного порядку дослідження доказів. (а.с.54 ).

При таких обставинах суд, з"ясувавши думку учасників судового провадження, керуючись вимогами ст. 325 КПК України, вирішив проводити судове засідання без участі потерпілої.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому визнав та вказав, що дійсно в той день приїхав до свого знайомого в м.Болехів та коли повертався від нього через територію ліцею, то замітив велосипед, який викрав та на ньому вирішив повернутися додому. По дорозі в с.Мислівка у велосипеда пробилося колесо, тому залишив його підсобному приміщенні знайомої ОСОБА_8 . Коли йому подзвонили працівники поліції, він зізнався у крадіжці. У вчиненому щиро розкаюється, потерпілій, у якої попросив вибачення, відшкодував вартість спричинених збитків. Дуже шкодує у вчиненому, розуміє неправильність своїх дій. Просить не позбавляти його волі, оскільки має на утриманні трьох малолітніх дітей, яких їх мати не може самостійно утримувати через хворобу.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним та іншими учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України, в зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини, суд визнав недоцільним досліджувати докази у справі щодо викладених в обвинуваченні обставин скоєння кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

З`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст викладених в обвинувальному акті обставин і що немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Диспозицією ч.4 ст. 185 КК України передбачена відповідальність за вчинення даного кримінального правопорушення настає з приводу крадіжки, вчиненої у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Тому правильною є кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив крадіжку в умовах воєнного стану.

Згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 Про практику призначення судами кримінального покарання, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини обтяжують чи пом"якшують покарання.

Аналіз даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 вказує на те, що він має непогашену судимість, є батьком трьох малолітніх дітей віком 7, 11, 12 років: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які проживають з ним, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра в медичних закладах за місцем проживання не перебуває ( а.с.82,83, 91-96).

Як встановив суд, обвинувачений покаявся у вчиненому і характер його поведінки після вчинення кримінального правопорушення свідчить про це, що суд відносить до обставин, що пом`якшують його покарання.

Зокрема, він повністю визнав вину, щиро покаявся у вчиненому, примирився з потерпілою та відшкодував їй шкоду, осудив свою поведінку, не оспорюючи фактичних обставин у справі, що дало суду підстави розглядати провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Цим обвинувачений сприяв здійсненню правосуддя, а отже, і розкриттю злочину, що суд відносить до обставин, що пом`якшують його покарання.

До обставин, що обтяжують покарання суд відносить рецидив злочину.

Як передбачено ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд вважає, що фактичні обставини справи, які пом`якшують покарання, серед яких: щире каяття обвинуваченого, добровільне відшкодування завданих збитків, примирення з потерпілою, яка просила суворо не карати обвинуваченого, з врахуванням наявності на його утриманні трьох малолітніх дітей, дають підстави застосувати для ОСОБА_4 положення ст.75 КК України, оскільки виправлення останнього та попередження скоєння нових злочинів можливо досягти без ізоляції його від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкоюта виконанням покладених на нього обов`язків і застосування до нього вимог ст. 76 КК України.

Слід зазначити, що звільнення від відбування покарання з випробуванням полягає у звільненні засудженого від основного покарання за умови, що він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Крім того, іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Так, відповідно до ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Долинського районного суду від 15 листопада 2023 року обвинуваченого засуджено за ст. 126-1 КК України до покарання у виді одного місяця арешту,яке необхідно відбувати реально ( а.с. 101-102).

Злочин ОСОБА_4 вчинено 30 жовтня 2023 року, тобто до постановлення вказаного вироку.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, водночас ч. 1 ст. 70 КК України передбачає, що при сукупності кримінальних правопорушень суд визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 15.02.2021року (справа№ 760/26543/17) дійшла висновку щодо застосування положень ч.4 ст. 70 КК України у подібних відносинах та у постанові зазначила: якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

При цьому, призначаючи покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст. 70 КК України суд не вправі змінювати покарання, призначене попереднім (першим) вироком за окремий злочин. Він також не повинен ще раз призначати (дублювати) це покарання у новому (другому) вироку. В даному разі діє юридична презумпція законності й обгрунтованості попереднього вироку, яку суд підтверджує, застосовуючи ч.4 ст. 70 КК України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про реальне відбування особою покарання зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яким вона звільняється від відбування покарання з випробуванням, положення ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особі призначено покарання, що належить відбувати реально, та новий, за яким її звільнено від відбування покарання з випробуванням виконуються самостійно.

Аналогічна позиція викладена а п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", де зазначено, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно".

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, суд при ухваленні вироку вирішує питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Суд також вважає за необхідне за правилами ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта.

Враховуючи викладене, керуючись ст.314, ч.2 ст. 373, ст.374, 474, 475 КПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом цього іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15 листопада 2023 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст. 126-1 КК України до одного місяця арешту виконувати самостійно.

Заходи забезпечення кримінального провадження: арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 06 листопада 2023 року скасувати.

Речові докази: велосипед Comanche моделі Tomahawk, який зберігається в кімнаті речових доказів - повернути ОСОБА_7 , як власнику.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави:

- 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) грн за проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/109-23/13745-ТВ від 30 листопада 2023 року.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1