Справа № 694/1381/24 Провадження №1-кп/694/112/24
Вирок
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
02.07.2024 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Ризине, Звенигородського району Черкаської області, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, інвалідом, депутатом, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, учасником бойових дій не являється, на утриманні дітей та осіб похилого віку немає, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,
з участю обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 будучи особою, раніше неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст.173-2 КУпАП, діючи в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, ст. 29 Конституції України, відповідно до якої кожна людина має право на особисту недоторканість, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняє психологічне насильство, що проявляється у словесних образах нецензурними словами потерпілої ОСОБА_5 , з якою проживає однією сім`єю, що призвело до порушення її соціального і соціально психологічного функціонування, спричиняючи їй виражені психологічні страждання у вигляді: переживань, почуття пригніченості, емоційної напруги, тривоги та невпевненості. Так, ОСОБА_4 , 13.03.2023 близько 16:00 години, вчинив відносно співмешканки ОСОБА_5 , домашнє насильство, що полягало у висловлювані нецензурною лайкою та погрозами фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_5 . За свої протиправні дії, відповідно до постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.03.2023 ОСОБА_4 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Окрім цього, продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, ОСОБА_4 24.01.2024 близько 10:00 години перебуваючи за місцем свого проживання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив психологічне насильство щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах, а саме щодо співмешканки ОСОБА_5 . За свої протиправні дії, відповідно до постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 26.01.2024 ОСОБА_4 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Окрім цього, продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, ОСОБА_4 , 24.01.2024 близько 18:00 години перебуваючи за місцем свого проживання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 психологічного характеру, що полягало у висловлювані нецензурною лайкою, та погрозами фізичною розправою, внаслідок чого могла буди завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_5 . За свої протиправні дії, відповідно до постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 01.02.2024 ОСОБА_4 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Він же, продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 20.03.2024, близько 18:00, перебуваючи за місцем свого проживання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 насильство в сім`ї психологічного характеру, що виразилося у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою. Психологічне насильство в сім`ї ОСОБА_4 вчиняє систематично. Вищезазначені систематичні дії ОСОБА_4 відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 228 від 24.04.2024 є істотно психотравмувальними для потерпілої ОСОБА_5 погіршували її соціальне функціонування та якість життя, обумовили формування негативних психоемоційних переживань та змін, а саме: страх за своє життя та здоров`я, тривожні очікування, почуття приниженої гідності та образи, обмеженість повноцінного відпочинку, знижений та нестійкий настрій.
Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, пояснив суду про обставини викладені вище, зазначив, що дійсно він вчиняв домашнє насильство в сім`ї відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 . проте вказував, що він може поводити себе нормально, коли не вживає алкоголь. Просив не обирати йому міру покарання пов`язану з позбавленням волі.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила вчинення щодо неї домашнього насильства обвинуваченим за вказаних в обвинувальному акті обставин. Вказала, що він живе у належному їй домоволодінні і виганяє її з її ж будинку. Сам уходити не бажає і співіснувати вона з ним не може, оскільки він постійно їй погрожує та наносить тілесні ушкодження. Просила обрати обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки лише завдяки такому покаранню можна припинити вчинення насильства обвинуваченим відносно неї.
Показання ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується як його показаннями, даними ним в судовому засіданні, так і тими доказами які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав в судовому засіданні відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення доведене.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує як кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.
Обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно ст..ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено, оскільки відповідних доказів при судовому розгляді не здобуто.
При цьому суд не погоджується з позицією сторони обвинувачення, відображеною в обвинувальному акті щодо наявності пом`якшуючої обставини у вигляді щирого каяття.
Саме по собі визнання вини не свідчить про негативне ставлення обвинуваченого до вчиненого.
З урахування позиції та практики Верховного Суду, щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. Проте, дійсно на сьогоднішній день, жодних дій щодо реального виправлення ситуації, у тому числі і намагання змінити ставлення до потерпілою та спроб знайти шлях до примирення, обвинувачений не здійснив, а отже, пасивність такої поведінки в даному випадку дійсно суперечить поняттю щирого каяття, що вказує на відсутність обставин, які можуть бути визнані судом, як обставини, які пом`якшують покарання.
У постанові Першої судової палати ККС у складі ВС від 15.08.2023 по справі №295/424/21 зазначено, що процес призначення покарання, а саме врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання, слід розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого судового рішення в цій частині. При цьому первинним етапом має бути оцінка ступеня тяжкості кримінального правопорушення, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду та розміру покарання. Наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Норми закону України про кримінальну відповідальність наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинення злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України є нетяжким злочином ( ст. 126-1 КК України); особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, не одружений, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку в лікаря психіатра не перебуває, перебуває на «Д» обліку в Звенигородському наркологічному кабінеті з 2006 року, відсутність обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання, думку потерпілої, яка вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у виді позбавлення волі.
Відсутність обставин що обтяжують покарання не знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, однак, дає підстави для призначення покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, встановлений законом. Таке покарання відповідає інтересам потерпілої та припинить неправомірну поведінку щодо неї.
Призначення іншого виду покарання, на думку суду, є недоцільним.
Визначене обвинуваченим покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.
При цьому суд виходив також і з положень ч. 2 ст. 50 КК України, якими визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. На переконання суду, покарання з яким визначився суд, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Дана позиція також викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Потерпілою цивільний позов не заявлено.
Речові докази відсутні.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374, 395 КПК України суд, -
Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу обрати тримання під вартою, взявши під варту із зали суду.
Термін відбування покарання рахувати з часу взяття під варту.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області протягом 30 днів учасниками процесу з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1