ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/868/24 Справа № 201/3953/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

в режимі відеоконференції:

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника

ОСОБА_8 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 квітня 2024 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001657, щодо

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Краснотур`їнськ

Свердловської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 в,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 квітня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполі Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_10 , яке погоджене заступником начальника відділу Донецької обласної прокуратури ОСОБА_6 та застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком до 60 днів, тобто до 02 червня 2024 року. Відмовлено у задоволенні клопотання захисника про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 за ч.7 ст.111-1 КК України та наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Також враховано дані про особу підозрюваного, вид та ступінь встановлених ризиків, тяжкість злочину, обстановку в якій вчинено злочин, а саме, воєнний стан, який продовжується, суспільну небезпечність злочину, які підвищена з огляду на контекст у якому його вчинено, вимоги ч. 6 ст. 176 КПК України, яка передбачає можливість застосування єдиного запобіжного заходу у даному випадку у виді тримання під вартою, що в своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання слідчого та необхідність його задоволення.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує на те, що слідчим суддею не було досліджено жодного доказу на підтвердження обґрунтованості підозри, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Крім того, зазначає, що повідомлена підозра фактично ґрунтується на показаннях однієї особи, яка вже була засуджена за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваного, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив ухвалу суду залишити без зміни, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що в провадженні слідчого відділу другого управління (з дислокацією у м.Маріуполі Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях, перебуває кримінальне провадження № 0001657 від 29 червня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.

04 квітня 2024 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, що виразилося у колабораційній діяльності, тобто у наданні незаконним збройним чи воєнізованим формуванням, створеним на тимчасово окупованій території, та збройним формуванням держави-агресора допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії візуальне спостереження; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних інформаційних систем; висновком експерта за результатами проведення комп`ютерно-технічної експертизи №157 від 29 квітня 2023 року; протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_12 від 24 червня 2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 22 листопада 2023 року; протоколом обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_9 від 04 квітня 2024 року, а також іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

В межах даного кримінального провадження слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 .

Як слідує з наданих матеріалів, слідчим суддею належним чином і в повній мірі досліджені у сукупності наявні докази у провадженні, долучені до клопотання, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри й дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що ОСОБА_9 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.7 ст.111-1 КК України.

Слідчий суддя також, у відповідності до вимог ст.178 КПК України, належним чином врахував тяжкість та обставини злочину проти основ національної безпеки України, скоєне у воєнний час та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, дані про особу ОСОБА_9 , а також наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, експерта у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочин, у якому підозрюється.

При цьому на наявність ризику, передбаченого п 3 ч.1 ст.177 КПК України, вказує те, що на теперішній час органом досудового розслідування встановлені не всі особи, які причетні до вказаного кримінального правопорушення, а також те, що підозрюваний при продовженні спілкування зі свідками може намагатися вплинути на достовірність їх показань.

Крім того, враховуючи лояльне налаштування підозрюваного ОСОБА_9 до окупаційних військ, перебуваючи на волі, може вчините інше кримінальне правопорушення або продовжити злочин, у якому підозрюється, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, суд першої інстанції, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, крім даних про суворість покарання, передбаченого за злочин, в якому підозрюють ОСОБА_9 , та даних про особу підозрюваного, а саме маючого постійне місце мешкання, взяв до уваги і інші обставини кримінального провадження (підвищену суспільну небезпечність вчиненого злочину), що в сукупності є достатньо суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експерта у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочин, у якому підозрюється.

Зазначені ризики додатково обґрунтовується й тим, що в Україні продовжує діяти правовий режим воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, при цьому оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності є конституційним обов`язком кожного громадянина.

Дані висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду провадження дійшов висновку, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Крім того, апеляційний суд враховує, що згідно з ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, - тримання під вартою.

Доводи захисника про відсутність доказів щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують тримання під вартою ОСОБА_9 , та встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, стороною захисту не наведено.

Стосовно тверджень захисника про те, що повідомлена підозра фактично ґрунтується на показаннях однієї особи, яка вже була засуджена, та є необґрунтованою, слід зазначити, що повідомлення про підозру на підставі п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав (доказів)», який є нижчим ніж стандарту «обґрунтованої підозри», для цілей повідомлення особі про підозру він передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри. На даній стадії кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме вирішення питання стосовно достатності і допустимості доказів для визнання особи винною.

Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги захисника, апеляційним переглядом не встановлено.

Приймаючи рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду апеляційний суд вважає необхідним ухвалу слідчого судді залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 квітня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4