Справа №171/950/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000096 від 17 квітня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , уродженця сел. Тік Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

1) 11.08.2016 року вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого за ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки;

2) 06.11.2017 року вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, 70, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

3) 25.04.2018 року вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, 70, 71 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі, звільненого 28.09.2022 року по відбуттю строку покарання;

4) 21.12.2023 року вироком Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого за ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 вчинив злочин під час дії воєнного стану в Україні у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, який продовжений Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 5 лютого 2024 року № 49/2024.

Так ОСОБА_3 2 квітня 2024 року приблизно об 1:00 год., знаходився біля буд. АДРЕСА_2 , коли в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з вказаного будинку, що належить ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 2 квітня 2024 року приблизно об 1:10 год. через незачинену хвіртку зайшов на територію подвір`я буд. АДРЕСА_2 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, після чого таємно, умисно, повторно, із корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом віджиму вікна проник до приміщення спальної кімнати вказаного будинку, звідки викрав масляний радіатор марки «STENSON» модель «ОFR-01-7» вартістю 1662,89 грн., після чого разом із викраденим майном з місця вчинення злочину зник, обернувши його на свою користь, чим завдав ОСОБА_6 майнової шкоди на вказану суму.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні надійшов до суду разом з угодою про визнання винуватості, яку було укладено 26 квітня 2024 року між обвинуваченим за участі захисника та прокурором зі згоди потерпілої особи, відповідно до якої обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні повністю, зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення у повному обсязі, а сторони також узгодили покарання ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 у присутності свого захисника в суді пояснив, що він цілком розуміє характер пред`явленого йому обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України, що відноситься до тяжкого злочину, при цьому повністю визнає себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Крім того, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК, наслідки їх не виконання, передбачені ст. 476 КПК, а також згодний із узгодженим сторонами видом покарання, яке буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні такої угоди.

Прокурор вважав, що при укладенні угоди дотримані всі вимоги діючого законодавства, тому просив суд угоду затвердити й призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник наполягав на затвердженні угоди, умови якої відповідають інтересам підзахисного.

Потерпіла особа висловила письмово свою згоду на затвердження угоди про визнання винуватості.

Вислухавши сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали та зміст угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для її затвердження, виходячи з наступного вмотивування.

Суд встановив, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 4 ст. 185 КК, яке згідно із ст. 12 КК є тяжким злочином.

Суд зауважує, що обвинувачений цілком розуміє, що наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку за ст. 394, 424 КПК, а для обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК.

Також обвинувачений розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільною, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, характеру та тяжкості обвинувачення, з урахуванням особи винного, який має незняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, та вчинив злочин у період іспитового строку.

Також суд зазначає, що обставиною, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , є щире каяття обвинуваченого.

Натомість, обставиною, що обтяжує покарання винного, є рецидив злочину ОСОБА_3 .

За таких обставин суд вважає доведеним провину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, поєднаному із проникненням у житло.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості суд не вбачає.

Крім того суд зазначає, що ОСОБА_3 був засуджений вироком від 21 грудня 2023 року Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі та за ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік, однак вчинив новий злочин у період випробувального терміну.

Отже, при призначенні обвинуваченому покарання за ч. 4 ст. 185 КК у виді позбавлення волі за ч. 1 ст. 71 КК сторонами угоди про визнання винуватості було визначено остаточне покарання ОСОБА_3 шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного судом за ч. 4 ст. 185 КК, невідбутої частини покарання обвинуваченого за вироком Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 21 грудня 2023 року в вигляді 10 днів позбавлення волі.

Внаслідок наведеного вмотивування суд дійшов висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити, визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, та призначити винній особі узгоджене сторонами угоди покарання: за ч. 4 ст. 185 КК у вигляді позбавлення волі строком на 5 років; відповідно до ч. 1 ст. 71 КК шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 21 грудня 2023 року остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 10 днів.

Підстави для зміни запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту ОСОБА_3 відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з винного на користь держави.

Керуючись ст. 314, 373, 374, 475 КПК, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 квітня 2024 року, укладену між прокурором ОСОБА_4 , обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_5 та зі згоди потерпілого ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до заново призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 21 грудня 2023 року в вигляді 10 (десяти) днів позбавлення волі остаточно визначити покарання ОСОБА_3 в вигляді 5 (п`яти) років 10 (десяти) днів позбавлення волі з відбуванням в умовах кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту фактичного відбування.

Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до набуття чинності вироком суду - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 2271,84 грн.

Речові докази: слід папілярних ліній рук на одній ліпкій стрічці, долучений до матеріалів кримінального провадження, - залишити при справі;

масляний радіатор марки «STENSON» модель «ОFR-01-7», переданий на зберігання потерпілій особі, як належне їй майно, залишити ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1