Справа № 308/5344/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000140, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 лютого 2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , фізичну особу підприємця,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, у кримінальному провадженні №0000140, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 лютого 2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 186 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а також є достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. На переконання сторони обвинувачення, зібрані органом досудового розслідування фактичні дані свідчать, що інший, більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити запобігання вищезазначеним ризикам, зазначеним у клопотанні.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали заявлене клопотання, просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з підстав, наведених у клопотанні, без визначення розміру застави. Прокурор звернув увагу на те, що підозрюваний є впливовою особою, і будучи на свободі може впливати та перешкоджати істині у кримінальному провадженні. Під час спроб вручити повідомлення про підозру не виходив до слідчого з дому, був виявлений у подальшому на КПП «Дяково», однак вранці 24 квітня 2024 року повідомляв по телефону, що знаходиться у Вінницькій області. Вводив слідчого в оману під час розмов. Свідки перебувають у залежності від ОСОБА_5 .

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 просив відмовити у задоволенні клопотання. Стверджує, що у його підзахисного був відсутній умисел на заволодіння мобільним телефоном. На переконання захисника відсутні докази на підтвердження обґрунтованості підозри. Прокурор не довів неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Просить застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Ризики, заявлені прокурором відсутні.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 поміж іншого просив врахувати інформацію, яка характеризує особу підозрюваного. Звернув увагу на те, що вина підозрюваного не доведена. Стверджує, що між потерпілим та підозрюваним виникли цивільно-правові відносини. Міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є надто суворою.

Підозрюваний заперечив щодо задоволення клопотання. Пояснив, що в нього немає 6 одиниць зброї. Його син проживає з ним. Він не мав наміру виїхати в Румунію. Звертав увагу на свій похилий вік.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 та п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що у провадженні Головного управління Національної поліції в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження за № 0000140, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.02.2024 за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 186 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР від 08.04.2024.

З клопотання також встановлено, що 20.02.2024, у АДРЕСА_2 , він - ОСОБА_5 , знаходячись на території готельно ресторанного комплексу «New Continent», помітивши, що ОСОБА_9 на своєму легковому автомобілю марки «Lexus GX470» з державними номерними знаками НОМЕР_1 припаркувався на території вказаного закладу, у невстановлений у ході досудового розслідування часі, але не пізніше біля 17 години 40 хвилин, виник умисел на незаконне заволодіння майном потерпілого.

ОСОБА_5 розуміючи, шо без участі третіх осіб він не зможе самостійно реалізувати свій злочинний план, залучив до його реалізації фізичних осіб - сина ОСОБА_10 , який не був обізнаний із злочинними планами ОСОБА_5 .

Після цього, ОСОБА_5 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, діючи з єдиним злочинним умислом щодо незаконного заволодіння майна ОСОБА_9 , доводячи свій єдиний злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння майном ОСОБА_9 до кінця, із залученням сина ОСОБА_10 якому не було відомо про злочинні плани батька, легковими автомобілями позашляховиками марки «BMW X6» з державними номерним знаками НОМЕР_2 та «Ford Ranegr» з державними номерними знаками НОМЕР_3 заблокували виїзд легковому автомобілю позашляховику марки «Lexus GX 470» з державними номерними знаками НОМЕР_1 на якому приїхав ОСОБА_9 .

ОСОБА_5 не зупиняючись на вчиненому, а доводячи свій єдиний злочинний умисел щодо незаконного заволодіння майна ОСОБА_9 , розуміючи, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, та бажаючи їх настання, о 17 годині 40 хвилин, підійшов з лівого боку до ОСОБА_9 де умисно із застосуванням серії ударів руками по потиличній частині голови потерпілого, у результаті чого завдав ОСОБА_9 фізичний біль та погрозою застосування такого насильства, шляхом ривка, відкрито вирвав з лівої руки у ОСОБА_9 та незаконно заволодів мобільним телефоном марки «Apple Iphone 13 Pro Max 256 GB Graphite», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи за №СЕ-19/107/24/3562-ТВ від 03.04.2024 становить 30 782 гривень 00 копійок, який знаходився у чехлі марки «WAVE Leather Edition» вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи за №СЕ-19/107/24/3562-ТВ від 03.04.2024 становить 401 гривень 00 копійок, у якому знаходилась сім карта від мобільного оператора «lifecell» з номером мобільного зв`язку № НОМЕР_4 на рахунку якого знаходились грошові кошти у сумі 360 гривень, а у загальному ОСОБА_5 своїми злочинними діями завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 31 543 гривень 00 копійок.

Тільки по приїзду працівників поліції Тячівського РУП ГУНП в Закарпатській області, незаконні дії ОСОБА_5 було припинено та розблоковано виїзд автомобілю позашляховику марки «Lexus GX 470» з державними номерними знаками НОМЕР_1 на якому приїхав ОСОБА_9 автомобілями позашляховиками марки «BMW X6» з державними номерним знаками НОМЕР_2 та «Ford Ranegr» з державними номерними знаками НОМЕР_3 .

Незаконно заволодівши мобільним телефоном ОСОБА_9 марки «Iphone 13 Pro Max», ОСОБА_5 розпоряджався та користувався ним на власний розсуд до моменту виявлення та вилучення працівниками Тячівського РУП ГУНП в Закарпатській області, а саме до 01.03.2024, де під час огляду першого поверху приміщення готельно ресторанного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Apple Iphone 13 Pro Max 256 GB Graphite», який належить ОСОБА_9 .

24 квітня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та погрозою застосування такого насильства, вчинений в умовах воєнного стану.

Сукупність фактичних даних, які містяться в матеріалах кримінального провадження, дають підстави вважати пред`явлену ОСОБА_5 підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні вже під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Про обгрунтованість підозри, зокрема свідчать матеріали кримінального провадження, долучені до клопотання про тримання під вартою.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , є тяжким злочином, за вчинення якого підозрюваному загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, що може спонукати підозрюваного ухилятися від слідчого, прокурора, суду. При оцінці даного ризику, слідчим суддею взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Окрім цього, стороною обвинувачення доведено, що підозрюваний має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, а також неодноразово перетинав державний кордон України до країн Євросоюзу під час воєнного стану.

Беручи до увагу тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, а також можливості щодо перетину ним державного кордону України, слідчий суддя констатує про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зважаючи на те, що на даний час, досудове розслідування кримінального правопорушення тільки розпочалося, тобто не вилучені всі предмети, які можуть мати значення для даного кримінального провадження, а також не проведено всіх необхідних слідчих (розшукових) дій, з метою отримання належних та допустимих доказів, слідчий суддя вважає, що незастосування запобіжного заходу до підозрюваного на такому етапі буде негативно впливати на повноту досудового розслідування, тобто слідчий суддя вважає наявним ризик передбачений в п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи наявність ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить з встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, та зауважує, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті. Тим самим, не виключена ймовірність того, що підозрюваний, не будучи обмежений у спілкуванні із свідками, яким відомі обставини злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , останній може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

На переконання слідчого судді, прокурором доведено, що на даному етапі досудового розслідування кримінального правопорушення підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема підшукувати свідків, які можуть дати неправдиві показання на його користь, вчиняти дії, які унеможливлюють встановлення та виявлення ще не зібраних доказів стороною обвинувачення, іншим чином сприяти неможливості встановлення об`єктивної істини в кримінальному провадженні.

Зокрема, останній може мати тісні зв`язки з органами державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронними органами, через керівників яких може вчиняти тиск на експертів, спеціалістів, свідків чи членів їх родин, з метою відмови чи зміни ними показань, вчинення інших дій на його користь, складання неправдивих висновків, або відмови від надання таких.

Враховуючи інкримінований ОСОБА_5 спосіб вчинення кримінального правопорушення, обставини, за яких він міг вчинити кримінальне правопорушення, не виключено, що останній може вчинити інші кримінальні правопорушення, або продовжити кримінальне правопорушення, зокрема нанести шкоду здоров`ю чи майну потерпілого, його родичам.

Таким чином, слідчий суддя прийшов до переконання, що слідчим та прокурором доведено обгрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри та відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, нічим не підтверджені та спростовані у ході розгляду клопотання та стосуються конкретних обставин, фактів, показань свідків, які можуть викликати сумнів у їх правдивості, наявність чи відсутність яких не може бути спростована на даному етапі кримінального провадження та виходять за межі поняття «обгрунтованої підозри». Аргументи захисника підозрюваного щодо відсутності конкретних доказів, які свідчать про заявлені стороною обвинувачення ризики зводяться до «відсутності наміру» та «бажання» підозрюваного вчиняти такі дії. Однак, слідчий суддя, оцінюючи наявність таких ризиків, повинен виходити з необхідності забезпечення належного виконання завдань кримінального провадження.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчим суддею, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, всебічно оцінено вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення у їх сукупності, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік підозрюваного, стан здоров`я (інвалід 2 групи), позитивну характеристику з Буштинської селищної ради, Тересвянської територіальної громади, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, відсутність у підозрюваного роботи та навчання.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ("Летельє проти Франції").

На переконання слідчого судді, прокурором доведено, що інший більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе в достатній мірі запобігти ризикам, визначеним в ст. 177 КПК України. Про дані обставини свідчать тяжкість, характер та спосіб вчинення інкримінованого підозрюваному злочину, кількість встановлених та доведених у ході розгляду клопотання ризиків.

Суд у ракурсі встановлених фактичних обставин уважає, що на даному етапі кримінального провадження запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не є надмірним, потреба у застосуванні такого запобіжного заходу, на сьогодні, є дійсною, а застосування в цей час запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, домашнього арешту, є недоречним з огляду на те, що вони є непропорційними, та не зможуть забезпечити уникнення встановлених судом ризиків та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, частиною 3 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з цим, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З повідомлення про підозру ОСОБА_5 вбачається, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, вчиненного із застосуванням насильства. У зв`язку з вищенаведеним, враховуючи встановлені слідчим суддею ризики та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати роз мір застави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 23 червня 2024 року включно без визначення розміру застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Час та дата оголошення повного тексту ухвали 13 год. 50 хв. 08 травня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1