Справа № 643/7490/24
Провадження № 1-кс/643/815/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002460 від 13.07.2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області, за процесуальним керівництвом Салтівської окружної прокуратури м. Харкова, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002460 від 13.07.2024, за ознаками складу кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.07.2024 до ХРУП №2 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про те, що 13.07.2024 приблизно 11:18 годині за адресою: АДРЕСА_1 , автомобіль марки Toyota Camry, д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснив наїзд на ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , завдавши останній тілесні ушкодження.

13.07.2024 у період часу з 12.00 до 13.35 було проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди за адресою: АДРЕСА_1 де виявлено легковий автомобіль Toyota Camry д.н.з НОМЕР_1 без видимих механічних ушкоджень.

Під час проведення огляду було вилучено легковий автомобіль Toyota Camry д.н.з НОМЕР_1 , який поміщено на майдан тимчасового утримання транспортних засобів, за адресою: АДРЕСА_2 .

Встановлено, що за кермом автомобіля Toyota Camry д.н.з НОМЕР_1 був його власник та користувач ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

17.06.2024 вищевказаний транспортний засіб було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

На теперішній час наявні підстави вважати, що у виявлених та вилучених речах, а саме на транспортному засобі наявні сліди вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, існують достатні підстави вважати, що виявлений та вилучений під час проведення огляду місця ДТП транспортний засіб є засобом вчинення кримінального правопорушення, який зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, у органу досудового розслідування наявна необхідність у проведенні судової автотехнічної експертизи, з метою встановлення технічного стану вищезазначених транспортних засобів та з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в якому посилаючись на те, що вилучене майно буде використовуватись у якості речових доказів і з метою збереження речових доказів, позбавлення можливості його знищення або переховування, просив накласти арешт на майно.

Разом з клопотанням прокурор подав заяву, в якій просив розглядати клопотання за його відсутності, клопотання підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Власник майна ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, до його початку представник власника майна, адвокат ОСОБА_6 , надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення клопотання заперечувала, просила передати автомобіль на відповідальне зберігання ОСОБА_4 із можливістю користування. В обґрунтування своїх заперечень зазначила, що ОСОБА_4 є батьком чотирьох дітей, троє з яких: син ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживають разом з ним. Транспортний засіб Toyota Camry д.н.з НОМЕР_1 є єдиним транспортним засобом сім`ї, на якому батько возить дітей до дитячого садочка та розвиваючих гуртків. Та враховуючи потребу дітей у лікуванні та періодичних оглядах лікарів, ОСОБА_4 , на вказаному автомобілі возить дітей до лікарів на лікування та на періодичні необхідні медичні огляди, що підтверджується медичними документами. Крім того зазначила, що її підзахисний ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 дійшли спільної згоди про повне примирення, та за результатами досягнутого примирення сторони найближчим часом мають намір звернутися до слідчого із спільною заявою про звільнення особи від кримінальної відповідальності внаслідок повного примирення з потерпілою. Потерпіла підтвердила та надала ОСОБА_4 розписку, написану власноруч, де зазначила, що вона отримала суму грошових коштів у розмірі 30 000,00 грн. в якості повної компенсації завданої в результаті ДТП матеріальної та моральної шкоди, та підтвердила, що вона не має жодних претензій за фактом ДТП, майнового характеру, відсутні вимоги і наміри щодо стягнення моральної шкоди. Крім того зазначила, що Харківська територіальна громада включена до переліку територіальних громад, які перебувають в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації. Сім`я ОСОБА_4 перебуває у м. Харкові. Враховуючи, що на території Харківської територіальної громади, з періодичними загостреннями, та на території України тривають бойові дії, і військова агресія російської федерації проти України не припиняються, враховуючи особливі ризики, породжені війною, для дітей, війна та бойові (воєнні) дії у буквальному сенсі щоденно наражають дітей на небезпеку, та у будь який момент може знадобитися транспортний засіб для евакуації дітей за межі міста.

В зв`язку з розглядом клопотання за відсутності учасників кримінального провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України.

Суд, розглянувши клопотання про арешт майна, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає його таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилученого майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст.235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Слідчий суддя вважає, що строки для звернення з клопотанням про арешт майна прокурор не порушив.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України, метою арешту майна є збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Крім цього, відповідно до п.п. 4, 5 ч.5 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; порядку виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні прокурора майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також, згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до посвідчення є багатодітним батьком.

Відповідно до матеріалів, доданих до клопотання стороною обвинувачення, ОСОБА_4 , всіма можливими способами сприяє розслідуванню.

Відповідно до розписки, написаної власноруч потерпілою ОСОБА_5 , зазначено, що вона отримала суму грошових коштів у розмірі 30 000,00 грн. в якості повної компенсації завданої в результаті ДТП матеріальної та моральної шкоди, та підтвердила, що вона не має жодних претензій за фактом ДТП, майнового характеру, відсутні вимоги і наміри щодо стягнення моральної шкоди.

Враховуючи положення статей 170, 173 КПК України, а також з врахуванням розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає за можливе визначити спосіб накладання арешту на автомобіль Toyota Camry д.н.з НОМЕР_1 , шляхом заборони його відчуження, з передачею вищевказаного майна його власнику ОСОБА_4 на відповідальне зберігання під розписку, попередивши про кримінальну відповідальність за статтею 388 КК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 170-175, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Накласти арешт на легковий автомобіль Toyota Camry д.н.з НОМЕР_1 , який було вилучено в ході проведення огляду місця ДТП 13.07.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його відчуження.

Зазначене майно повернути його власнику ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на відповідальне зберігання, попередивши його про кримінальну відповідальність за статтею 388 КК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити прокурору.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1