Справа № 202/3111/24
Провадження № 1-кс/202/1882/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

13 березня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000029 від 28.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арештна майно, яке було вилучене під час проведення обшуку автомобіля «HYUNDAI SONATA», номерний знак НОМЕР_1 , vin-код: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 та фактично перебуває у користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 № НОМЕР_3 , копію договору позики між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в 2-х примірниках на 2 арк., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 на автомобіль «HYUNDAI SONATA», номерний знак НОМЕР_1 , vin-код: НОМЕР_2 , автомобіль «HYUNDAI SONATA», номерний знак НОМЕР_1 , vin-код: НОМЕР_2 та ключі від нього.

Тимчасово позбавити буду-яких осіб права на користування, відчуження та розпорядження вищевказаним майном, а також заборонити його пошкоджувати, псувати, знищувати, перетворювати.

В обґрунтування свого клопотання прокурор посилається на те, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області розслідується кримінальне провадження №0000029 від 28.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а саме за фактом вимаганні грошових коштів у ОСОБА_6 з погрозою застосування насильства, яке вчинене в умовах воєнного стану.

04.03.2024 року під час проведення в цьому кримінальному провадженні обшуку автомобіля «HYUNDAI SONATA», номерний знак НОМЕР_1 були вилучені: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 № НОМЕР_3 , копія договору позики між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в 2-х примірниках на 2 арк., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 на автомобіль «HYUNDAI SONATA», номерний знак НОМЕР_1 , vin-код: НОМЕР_2 , автомобіль «HYUNDAI SONATA», номерний знак НОМЕР_1 , vin-код: НОМЕР_2 та ключі від нього.

05.03.2024 року вилучені речі визнані речовими доказами.

Отже, з метою збереження речових доказів та застосування спеціальної конфіскації прокурор просить накласти арешт на майно, вилучене під час обшуку автомобіля.

Прокурор у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник - адвокат ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд клопотання без їх участі та не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного:

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000029 від 28.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, в якому ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а саме у вимаганні грошових коштів у ОСОБА_6 з погрозою застосування насильства, яке вчинене в умовах воєнного стану.

Ухвалою слідчого судді від 04 березня 2024 року був наданий дозвіл на проведення обшуку автомобіля «HYUNDAISONATA» державний номерний знак НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_10 , з метою відшукання листування та іншої інформації щодо погроз та вимагання грошових коштів у ОСОБА_6 , що містяться в електронному вигляді в мобільних телефонах, сім-картках, комп`ютерах, зокрема у мессенджері «Telegram», а також паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як вбачається з матеріалів клопотання, під час проведення обшуку автомобіля «HYUNDAI SONATA», номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні підозрюваного ОСОБА_8 було вилучено: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 № НОМЕР_3 , копію договору позики між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в 2-х примірниках на 2 арк., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 на автомобіль «HYUNDAI SONATA», номерний знак НОМЕР_1 , vin-код: НОМЕР_2 , сам автомобіль «HYUNDAI SONATA», номерний знак НОМЕР_1 , vin-код: НОМЕР_2 та ключі від нього.

Вирішуючи питання про арешт цього майна, слідчий суддя враховує, що за змістом частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).

Так, за приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому згідно зі статтею 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна (частина четверта статті 170 КПК України).

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя вважає доведеним, що був вчинений злочин, оскільки це підтверджується протоколами допитів потерпілого ОСОБА_6 , який вказує на підозрюваного як особу, яка з погрозою застосування насильства вимагала в нього грошові кошти.

Також слідчий суддя вважає, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучений під час обшуку договір позики має значення речового доказу, відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При цьому існує ризик приховування, знищення, пошкодження, перетворення цього речового доказу у випадку не накладення на нього арешту, оскільки підозрюваний є особою заінтересованою у результатах кримінального провадження.

Отже, матеріали клопотання доводять наявність правових підстав для накладення арешту на вилучений під час обшуку договір позики.

На переконання слідчого судді, в даному випадку накладення арешту на вилучений договір позики відповідає потребам досудового розслідування та не матиме негативних наслідків, оскільки це пов`язано зі здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, тобто таке обмеження права володіння, розпорядження та користування документом не буде свавільним, відповідатиме вимогам законності з огляду на те, що збереження речового доказу необхідно з метою встановлення істини у кримінальному провадженні, арешт носить тимчасовий характер до проведення слідчих та інших процесуальних дій, підозрюваний та його захисник проти арешту не заперечували, арешт може бути скасований відповідно до статті 174 КПК України, у тому числі за клопотанням сторони захисту.

Тому з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речового доказу у вигляді копій договору позики між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (два примірники на 2 аркушах) на них необхідно накласти арешт шляхом заборони розпорядження та користування.

Щодо вилученого паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , то слідчий суддя звертає увагу, що дозвіл на його відшукання був прямо наданий слідчим суддею в ухвалі про обшук, а тому він не потребує арешту, тим більше, що вказане майно не належить підозрюваному, а є особистим документом потерпілого, у зв`язку з чим не підлягає арешту.

В свою чергу, автомобіль «HYUNDAI SONATA», номерний знак НОМЕР_1 , vin-код: НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу серії НОМЕР_4 та ключі від нього, що належать на праві власності ОСОБА_4 , не мають значення речового доказу у цьому кримінальному провадженні, не можуть бути предметом конфіскації, в тому числі спеціальної, а відтак на них не може бути накладений арешт.

Слідчий суддя наголошує, що при вирішенні питання про можливість утримання речей необхідно забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи, з огляду на те, що для утримання державою речей у кожному випадку має існувати очевидна причина, на що вказує Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Смирнов проти Росії» від 07.06.2007 року.

Слідчий суддя бере до уваги, що дозвіл на вилучення автомобіля не надавався, він не містить слідів правопорушення, не підлягає конфіскації, так як його власник не підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке розслідується у цьому кримінальному провадженні, тому арешт цього майна становитиме для його власника надмірний тягар, який є непропорційним порівняно з потребами досудового розслідування. Позбавлення власника та володільця правомочностей щодо цього майна є невиправданим.

За таких обставин клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке було вилучене 04 березня 2024 року під час проведення обшуку автомобіля «HYUNDAI SONATA», номерний знак НОМЕР_1 , а саме копії договору позики між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в 2-х примірниках на 2 аркушах.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_11