Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/2228/24
Провадження № 1-кс/644/414/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2024 року м. Харків

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого дізнавача СД ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_4 , поданого в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000116 від 27.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України

про арешт майна

У С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді надійшло клопотання про арешт майна. На обґрунтування клопотання вказано наступне.

СД ВП № 1 ХРУП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000116 від 27.03.2024 за ч. 1 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 16.03.2024 приблизно о 21:00 за адресою: АДРЕСА_1 , чоловік на ім`я ОСОБА_5 , шляхом зловживання довірою заволодів мобільним телефоном марки «Meizu», який належить потерпілому ОСОБА_6 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду. Допитаний в ході проведення досудового розслідування в якості потерпілого ОСОБА_6 , надав наступні покази, що 16.03.2024 приблизно 21:00 ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись у своєї співмешканки ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , вдома за адресою: АДРЕСА_1 , попрохав взяти мобільний телефон у потерпілого, щоб комусь зателефонувати. ОСОБА_6 , повністю довірившись ОСОБА_7 дав останньому свій мобільний телефон марки «Meizu», модель «С 9», IMEI 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , чорного кольору. Однак ОСОБА_6 , повідомив, що на рахунку не має грошей, у зв`язку з чим ОСОБА_7 , запропонував вставити до вищевказаного телефону його сім карту, на що ОСОБА_6 , погодився. ОСОБА_7 , переставив сім-картки та віддав ОСОБА_6 , його сім-карту, та вийшов з кухні. Приблизно через 20 хвилин ОСОБА_6 , почав збиратись додому, та помітив, що ОСОБА_5 в квартирі не має, після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_8 вийшли з квартири на сходовий майданчик, однак на сходовому майданчику ОСОБА_7 теж не було. Через декілька днів потерпілий зустрів ОСОБА_8 , яка повідомила, що ОСОБА_7 , повернувся додому разом з телефоном останнього. Через декілька днів потерпілий звернувся з відповідною заявою до поліції.

Допитана в ході проведення досудового розслідування в якості свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надала покази про те, що 16.03.2024 приблизно 21:00 остання знаходилась за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_7 , коли до неї прийшов її знайомий ОСОБА_6 , у якого ОСОБА_7 , в подальшому попрохав взяти його телефон, щоб комусь зателефонувати. Телефон був марки «Meizu», чорного кольору. Після вищевказаної ситуації ОСОБА_6 ходив до ОСОБА_8 , однак три дні ОСОБА_7 , не повертався додому. 26.03.2024 рано вранці, приблизно о 07:00 додому прийшов ОСОБА_7 , та попрохав ОСОБА_8 здати мобільний телефон, який належить ОСОБА_6 , до ломбарду, але на його прохання ОСОБА_8 відмовила. Того ж дня ОСОБА_8 зустріла ОСОБА_6 та повідомила, що ОСОБА_7 хотів здати його телефон до ломбарду.

27.03.2024 свідок ОСОБА_8 добровільно видала мобільний телефон марки «Meizu», модель «С 9», IMEI 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 чорного кольору, який належить потерпілому ОСОБА_6 .

27.03.2024 старшим дізнавачем СД ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області мобільний телефон марки «Meizu», модель «С 9», IMEI 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 чорного кольору, було оглянуто та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000116 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.03.2024.

Сторона обвинувачення до суду не з`явилась. Дізнавачем ОСОБА_3 та прокурором ОСОБА_4 надані заяви про розгляд клопотання без їх участі, клопотання підтримують в повному обсязі, просять задовольнити.

На підставі ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (частини друга статті 131 КПК України).

Частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (частина перша статті 98 КПК України).

Відповідно до частини другої статті 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися(використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до статті 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом, є речовими доказами по справі.

Відповідно до вимог статей 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів.

Судом встановлено, що у провадженні сектору дізнання ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000116 від 27.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, 16.03.2024 приблизно о 21:00 за адресою: АДРЕСА_1 , чоловік на ім`я ОСОБА_5 , шляхом зловживання довірою заволодів мобільним телефоном марки «Meizu», який належить потерпілому ОСОБА_6 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду. В ході досудового розслідування 27.03.2024 свідок ОСОБА_8 добровільно видала мобільний телефон марки «Meizu», модель «С 9», IMEI 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 чорного кольору, який їй передав ОСОБА_9 .

Постановою старшого дізнавача СД ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 від 27.03.2024, мобільний телефон марки «Meizu», модель «С 9», IMEI 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 чорного кольору, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000116 від 27.03.2024.

Дізнавачем в клопотанні наведено вагомі доводи, які свідчать про необхідність накладення арешту на вказане майно, для ефективного розслідування.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання дізнавача про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою забезпечення цілей кримінального провадження, а саме: збереження речових доказів.

Разом з цим, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту. За таких обставин приходжу до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 26, 107, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С ТА Н О В И В :

Клопотання старшого дізнавача СД ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_4 , поданого в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000116 від 27.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон марки «Meizu», модель «С 9», IMEI 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 чорного кольору, який добровільно видано 27.03.2024 свідком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1