УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року

м. Київ

справа № 464/7111/14-к

провадження № 51-3242ск19

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 12 грудня 2023 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 12 лютого 2024 року,

встановив:

Зі змісту оскаржених судових рішень вбачається, що хвалою Сихівського районного суду м. Львова від 07 листопада 2023 року заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку Сихівського районного суду м. Львова від 21 грудня 2016 року за нововиявленими обставинами залишено без руху, оскільки вона не містить обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність саме нововиявлених обставин, вичерпний перелік яких наведено в ч. 2 ст. 459 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

29 листопада 2023 року на адресу місцевого суду надійшли доповнення до вказаної заяви засудженого, у яких він зазначив, що обставини, про які йде мова у заяві, об`єктивно існували на момент розгляду кримінального провадження, однак не були відомі йому та його захиснику на час ухвалення вироку, а також можливо припустити, що не були відомі і суду, вказав про неправильний номер кримінального провадження, суперечності у показаннях потерпілих та свідків, неврахування судом обставин, що пом`якшують покарання, недопустимість досліджених судом доказів.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 12 грудня 2023 року заяву засудженого про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Сихівського районного суду м. Львова від 21 грудня 2016 року повернуто з тих підстав, що доповнення до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, як і раніше подана заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, всупереч положенням ч. 2 ст. 462 КПК, не містить обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин та вказівки на обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду під час судового розгляду, відповідно до ст. 459 КПК.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 12 лютого 2024 року ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 12 грудня 2023 року залишено без змін.

Доводи касаційної скарги та її вимоги

У касаційній скарзі засуджений висуває вимогу про скасування оскаржених судових рішень з підстав, передбачених ст. 438 КПК та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

В обґрунтування вимог зазначає, що суди попередніх інстанцій постановили незаконні судові рішення, оскільки не досліджували докази, на які він посилався в заяві про перегляд вироку Сихівського районного суду м. Львова від 21 грудня 2016 року за нововиявленими обставинами та доповненнях до неї, а також в апеляційній скарзі, як на такі, що є нововиявленими в контексті приписів ст. 459 КПК.

Стверджує, що в обґрунтування підстав, передбачених ч. 2 ст. 459 КПК, у заяві, доповненнях до неї та апеляційній скарзі він зазначав про: штучно створений, підроблений документ з неіснуючими номерами проваджень (т. 2 а. с. 191), які спростовуються постановою (т. 2 а.с. 158-159); штучно створені, підроблені докази звинувачення за статтями 121, 289 КК, оскільки за показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вбачаються, на його думку, обставини, які за приписами статей 36 та 39 КК виключають кримінальну протиправність діяння; штучно створені, підроблені докази звинувачення за ст. 121 КК, з огляду на те, що в порушення приписів ст. 23, п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК ОСОБА_7 не був безпосередньо допитаний під час судового розгляду та не був належно повідомлений про виклик до суду; штучно створені, підроблені докази звинувачення за відсутності пом`якшуючих обставин у справі, в той час як він у заяві, доповненнях до неї та апеляційній скарзі посилався на обставини, про які йдеться в ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 66, п. 2 ч. 1 ст. 66, п. 5 ч. 1 ст. 66 КК; штучно створені, підроблені докази звинувачення за ст. 199 КК через те, що висновки про його винуватість спираються на два недопустимих протоколи огляду місця події (т. 1 а.с. 67-68, 83-89), натомість суди попередніх інстанцій зазначені вище обставини безпідставно, на його переконання, не врахували як такі, що за ч. 2 ст. 459 КПК є нововиявленими.

Також засуджений вказує на те, що в оскаржених судових рішеннях необґрунтовано зазначено про неможливість змінювати рішення, про перегляд яких за нововиявленими обставинами він звертається, з наведених в заяві, доповненнях до неї та апеляційній скарзі підстав, адже це суперечить приписам ст. 459 КПК.

Мотиви Суду

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, Суд доходить висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Зі змісту оскарженої ухвали Сихівського районного суду м. Львова від 12 грудня 2023 року вбачається, що засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Сихівського районного суду м. Львова від 21 грудня 2016 року, де вказав, що вважає вирок суду таким, що містить істотні суперечності, що не відповідає фактичним обставинами справи, яким просить суд надати іншу оцінку за дослідженням доказів у кримінальному провадженні.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 07 листопада 2023 року вищевказану заяву ОСОБА_4 залишено без руху як таку, що не містить обґрунтування з посиланням на обставини, які підтверджують наявність саме нововиявлених обставин, вичерпний перелік яких наведено в ч. 2 ст. 459 КПК.

29 листопада 2022 року на адресу місцевого суду надійшли доповнення до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, де засуджений зазначив, що обставини, про які йдеться у заяві та доповненні до неї, об`єктивно існували на момент судового розгляду, однак не були відомі йому та його захиснику на час ухвалення вироку, та припустив, що вони не були відомі і суду. Вказав про неправильний номер кримінального провадження, суперечності у показаннях потерпілих та свідків, неврахування судом обставин, що пом`якшують покарання, про недопустимість досліджених судом доказів.

Місцевий суд встановив, що доповнення до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, як і раніше подана заява, всупереч положенням ч. 2 ст. 462 КПК, не містять обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин та вказівки на обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду під час судового розгляду, відповідно до ст. 459 КПК. Констатував, що зазначені засудженим обставини фактично зводяться до незгоди із судовим рішенням, власною оцінкою доказів, які досліджувались судом, та переліку недоліків, які, на його думку, допущено судом при ухваленні вироку, з урахуванням чого ухвалою від 12 грудня 2023 року повернув засудженому ОСОБА_4 заяву на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК.

Суд апеляційної інстанції ухвалою від 12 лютого 2024 року залишив без задоволення апеляційну скаргу засудженого на вищевказану ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 12 грудня 2023 року з тих підстав, що судом не встановлено таких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування оскарженої ухвали місцевого суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Апеляційний суд перевірив правильність постановлення місцевим судом ухвали про повернення заяви засудженого ОСОБА_4 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з підстав, передбачених п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, з урахуванням положень ч. 2 ст. 459 цього Кодексу, та встановив, що засуджений не усунув недоліків, про які йшлося в ухвалі Сихівського районного суду м. Львова від 07 листопада 2023 року.

Суд апеляційної інстанції погодився звисновком місцевого суду про те, що зазначені засудженим ОСОБА_4 у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та доповненнях до неї доводи фактично зводяться до незгоди з вироком суду, де засуджений покликається на неправильний номер кримінального провадження, суперечності у показаннях потерпілих та свідків, неврахування судом обставин, що пом`якшують покарання, а також на недопустимість доказів, та покладених в обґрунтування висновків про його винуватість, а тому така заява підлягає поверненню. Апеляційний суд навів відповідні мотиви до обґрунтування власного рішення, надав належні відповіді на доводи, відображені в тексті оскарженої ухвали.

Порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами врегульовано Главою 34 КПК. Приписами ст. 459 КПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими, за частиною 2 зазначеної норми, є штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Відповідно до ч. 1 ст. 461 КПК, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.

Відповідно до висновку Верховного Суду, відображеного в постанові від 23 лютого 2021 року у справі № 754/10422/16-к, нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням, вироком суду, що набрав законної сили або викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності. Нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками, як їх невідомість суду з причин, від нього незалежних; їх істотне значення для провадження; їх наявність в об`єктивній дійсності до ухвалення вироку; неможливість урахування під час провадження у справі та ухвалення вироку в зв`язку з їх невідомістю суду; їх відкриття тільки після вступу вироку у законну силу.

Стверджуючи про обставини, зазначені в п. 1 ч. 2 ст. 459 КПК, як то штучне створення, підроблення доказів необхідно надати суду відповідні процесуальні рішення, якими такі факти встановлено (вирок суду, що набрав законної сили, постанова про закриття кримінального провадження).

У разі, коли йдеться про обставини, передбачені п. 4 ч. 2 ст. 459 КПК, необхідно навести відомості про факти, які не були відомі суду. Нововиявлені обставини неможливо виявити в матеріалах кримінального провадження, оскільки вони не відображені в них внаслідок того, що були невідомими суду під час судового розгляду. Такі обставини виявляють уже після набрання судовим рішенням законної сили і тому вони потребують самостійного дослідження.

На етапі вирішення питання про відкриття кримінального провадження за заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у суду першої інстанції не виникало підстав для дослідження тих доказів, на які посилається ОСОБА_4 .

Враховуючи те, що у поданій апеляційній скарзі засуджений покликався на неправильний номер кримінального провадження, суперечності у показаннях потерпілих та свідків, неврахування судом обставин, що пом`якшують покарання, недопустимість досліджених судом доказів, як на обставини, які є нововиявленими, спираючи свої твердження на ті докази і обставини, які були предметом судового розгляду, суд апеляційної інстанції небезпідставно погодився з висновком місцевого суду, який повернув засудженому його заяву про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Сихівського районного суду м. Львова від 21 грудня 2016 року з тих підстав, що засуджений не усунув недоліків поданої заяви в частині наведення обставин, які в контексті приписів ч. 2 ст. 459 КПК можуть бути нововиявленими.

Крім того, суд спростував доводи апеляційної скарги засудженого про те, що місцевий суд здійснив аналіз наведених ним у заяві обставин не відкривши провадження за заявою, оскільки у даному випадку місцевий суд діяв із чітким дотриманням вимог ч. 2 ст. 462 КПК і здійснив саме перевірку заяви засудженого на відповідність цих приписів закону, де встановив, що заява засудженого не відповідає вимогам цієї статті, а тому підлягає поверненню особі, яка її подала.

Суд апеляційної інстанції перевіряв ухвалу місцевого суду, якою повернуто заяву ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Сихівського районного суду м. Львова від 21 грудня 2016 року на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, отже підстав для дослідження доказів в апеляційного суду також не було.

Колегія суддів касаційного суду з висновками судів попередніх інстанцій погоджується та доходить переконання, що ухвала місцевого суду є належно умотивованою й обґрунтованою, за змістом відповідає вимогам статей 370, 372, 459, 462, 464, 429 КПК, у ній наведено мотиви, з яких виходив суд, та положення закону, якими він керувався під час її постановлення.

Суд апеляційної інстанції перевірив усі доводи апеляційної скарги засудженого, які є аналогічними доводам його касаційної скарги, надав на них вичерпні відповіді. Викладені в ухвалі апеляційного суду мотиви постановленого рішення є обґрунтованими. Вважати ці висновки неправильними підстави відсутні. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 405, 407, 419, 459 КПК.

Всупереч приписам ст. 459 КПК та усталеній практиці Верховного Суду щодо визначення того, які обставини можуть вважатися нововиявленими та якими ознаками вони характеризуються, враховуючи зміст оскаржених судових рішень та зміст касаційної скарги, засуджений до місцевого суду звернувся із заявою та доповненнями до неї, в яких не навів обставин, які би, відповідно до приписів ч. 2 ст. 459 КПК, були нововиявленими, а також не надав суду належного підтвердження таким обставинам, з огляду на що місцевим судом обґрунтовано прийнято рішення, передбачене п. 1 ч. 3 ст. 429, ч. 3 ст. 464 КПК.

З урахуванням викладеного вище, Суд доходить висновку, що у поданій скарзі не наведено доводів, які би свідчили, що у даному провадженні було допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило чи могло перешкодити судам ухвалити законні та обґрунтовані рішення, з огляду на що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого необхідно відмовити на підставі приписів п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 12 грудня 2023 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 12 лютого 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3