Справа №: 148/561/24
Провадження № 1-кс/148/121/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року Тульчинський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчин клопотання слідчого СВ Тульчинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 погоджене прокурором Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді «тримання під вартою» у матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000081 від 09.03.2024 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мисайлівка Богуславського району Київської області, громадянина України, не одруженого, непрацюючого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

15.04.2015 вироком Богуславського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 185, 15 ч. 2, 289 ч. 2, 69, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки;

07.10.2015 вироком Богуславського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 185, 70 ч. 4 КК України до 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки;

16.09.2016 вироком Богуславського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до 5 років 3 місяці позбавлення волі;

Звільнений 19.10.2018 року умовно-достроково, невідбутий термін 2 роки 6 місяців 25 днів:

26.03.2019 року вироком Богуславського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 304, 70, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Звільнений 02.06.2022 року умовно-достроково, невідбутий термін 1 рік 7 днів.

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Тульчинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 днів.

Клопотання погоджено з прокурором. Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_5 , будучи неодноразово засудженим за вчинення корисливих злочинів, востаннє 26 березня 2019 року Богуславським районним судом Київської області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 304, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців та після звільнення з місць позбавлення волі маючи не зняту і не погашену в законному порядку судимість на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 в період з 22 години 08.03.2024 по 05 годину 09.03.2024, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, йшов по вул. В`ячеслава Чорновола в м. Тульчин Вінницької області, де на узбіччі дороги, біля домогосподарства № 18 побачив автомобіль марки «ВАЗ 2104» червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 та вирішив ним незаконно заволодіти.

Після чого, ОСОБА_5 реалізовуючи свій раптовий умисел спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність, караність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно небезпечних наслідків, не маючи дозволу власника, попередньо переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і скориставшись цим, діючи повторно відчинив водійські двері вказаного автомобіля, які не були замкнені таким чином проникнувши до його салону, де сів на водійське сидіння.

В подальшому ОСОБА_5 продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на незаконне заволодіння автомобілем «ВАЗ 2104» червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 розібрав замок запалювання, при цьому зламавши пластиковий корпус, та руками з`єднав дроти на замку запалювання, таким чином запустив двигун автомобіля ВАЗ 2104, після чого привів у рух транспортний засіб, яким поїхав на АЗС «UKRNAFTA» №01/021, що розташована на автодорозі Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка - 480 км, поблизу с. Мітлинці Гайсинського району Вінницької області, де вжив спиртні напої, та продовжив керувати вищевказаним автомобілем порушуючи правила дорожнього руху.

Після вчинення вказаних дій, ОСОБА_5 був зупинений працівниками поліції Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області.

Далі, 09.03.2024 о 19 годині 38 хвилин ОСОБА_5 , затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

В ході досудового розслідування, 10.03.2024 дослідивши обставини вчинення кримінального правопорушення та особу затриманого, який раніше судимий за вчинення корисливих злочинів слідчим винесено постанову про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення з ч. 1 ст. 289 КК України на ч. 2 ст. 289 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 289 КК України: незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненим повторно.

10.03.2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

В клопотанні ставиться питання про застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_5 тримання під вартою, у зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років.

Під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те що він може переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, а також те, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме: ухилятись від явки до органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення відповідальності та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки має непогашені судимості.

З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження вважає доцільним застосувати вищевказаний запобіжний захід.

Прокурор підтримав клопотання, вважає доцільним застосувати вищевказаний запобіжний захід з визначенням застави відповідно до КПК України.

Підозрюваний та його захисник не заперечували щодо клопотання та просили визначити розмір застави у мінімальному розмірі щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, оскільки обвинувачений неофіційно працює на МХП «Птахофабрика» та бажає відшкодувати шкоду потерпілому, крім цього підозрюваний проживає у цивільному шлюбі з ОСОБА_8 та дитиною останньої.

Потерпілий щодо клопотання покладався на розсуд суду.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників процесу, суд виходить зі слідуючого.

Згідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що 10.03.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами: а саме: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000081 від 09.03.2024 року, згідно якого зареєстровано кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України; протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.03.2024; протоколом огляду місця події від 10.03.2024 під час якого зафіксовано сліди транспортного засобу на місці де його залишено власником; протокол допиту потерпілого від 09.03.2024; протокол огляду транспортного засобу від 10.03.2024; протокол допиту співмешканки підозрюваного ОСОБА_8 від 09.03.2024; протокол допиту свідка працівника поліції Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 від 09.03.2024, що зупинив підозрюваного ОСОБА_5 на автомобілі ВАЗ 2104 реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким незаконно заволодів останній; протокол допиту свідка працівника поліції Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_10 від 09.03.2024, що зупинив підозрюваного ОСОБА_5 на автомобілі ВАЗ 2104 реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким незаконно заволодів останній; повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 10.03.2024; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 10.03.2024; протоколом слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_5 від 11.03.2024; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинення злочину від 09.03.2024 року в порядку ст. 208 КПК України.

Як слідує із наданих суду матеріалів кримінального провадження, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливого здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Сама по собі суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. При цьому, слід відмітити, що тяжкість покарання хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Відповідно до вимог п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, із матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, який вчинений повторно та відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років з конфіскацією чи без такої, суд враховує тяжкість покарання, яка йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, особу обвинуваченого, який не має стабільного доходу та постійного місця проживання, також не має стійких соціальних зв`язків, та стримуючих факторів оскільки не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючий, має чотири непогашені та незняті судимості за корисливі злочини.

Разом з цим, оцінюючи вищевказані обставини, суд також зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Окрім того, суд встановив, що ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, незаконного впливу на свідків та потерпілого, а також вчинення нового злочину наявні.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, суд виходить із встановленого КПК України порядку отримання показань зазначених осіб у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті. Тим самим, не виключена ймовірність того, що обвинувачений не будучи обмежений у спілкуванні зі свідками та потерпілим може здійснювати на них вплив шляхом вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Таким чином ризик впливу на свідків та потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та їх дослідження.

Ризик впливу на свідків та потерпілого узгоджуються й з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Відтак, встановлені в провадженні обставини свідчать про те, що заявлені прокурором ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що є достатні підстави вважати, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків та осіб, які можуть бути допитані як свідки та потерпілого, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки має чотири не погашені та незняті судимості, висновків для себе не робить, що підтверджується матеріалами досудового розслідування, та свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, у зв`язку з чим, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, рахуючи строк дії ухвали з моменту затримання.

При обрані запобіжного заходу слідчий суддя вважає необхідним визначити розмір застави в межах передбачених вимогами ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 58400,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 183,193-196,369-372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мисайлівка Богуславського району Київської області, громадянина України, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою» строком на шістдесят днів, взявши під варту в залі суду.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту затримання з 09.03.2024 року по 07.05.2024 року включно.

Визначити розмір застави підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 58400,00 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області.

У випадку внесення застави, зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду та покласти наступні обов`язки:

-заборони залишати межі Тульчинського району, Вінницької області, без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця проживання;

- здати до відповідних державних органів паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1