Справа № 202/6320/24
Провадження № 1-кс/202/3790/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

03 червня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, яке подане у кримінальному провадженні № 0000389 від 26.04.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся з погодженим з прокурором клопотанням, в якому просить накласти арешт на вилучений 26.05.2024 року під час обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем знаходження ОСОБА_5 , мобільний телефон «ZTE» IMEI: НОМЕР_1 , шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження, з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання.

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на те, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області розслідується кримінальне провадження № 0000389 від 26.04.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, а саме за фактом вимагання за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану грошових коштів у ОСОБА_6 з погрозою насильства, пошкодження та знищення майна.

26.05.2024 року був проведений обшук у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем знаходження ОСОБА_5 , під час якого вилучений мобільний телефон «ZTE» IMEI: НОМЕР_1 , який визнаний речовим доказом.

Отже, з метою забезпечення збереження речових доказів та конфіскації майна слідчий просить накласти арешт на вилучене у підозрюваного майно.

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явилися, прокурор надав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Інші учасники кримінального провадження не з`явилися, їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000389 від 26.04.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, в якому 26.05.2024 року ОСОБА_7 та ОСОБА_5 було затримано в порядку статті 208 КПК України та наступного дня, 27.05.2024, їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а саме у вимаганні за попередньою змовою групою осіб грошових коштів у ОСОБА_6 в умовах воєнного стану з погрозою насильства, пошкодження, знищення майна.

Під час проведення обшуку за місцем знаходження ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 було вилучено мобільний телефон «ZTE» IMEI: НОМЕР_1 .

Ухвалою слідчого судді від 28 травня 2024 року був наданий дозвіл на проведення 26 травня 2024 року в період з 14 год. 30 хв. до 15 год. 25 хв. старшим слідчим в ОВС відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 обшуку житла, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1

За змістом частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з частиною другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Зокрема, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК).

Так, за приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому згідно зі статтею 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна (частина четверта статті 170 КПК України).

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя вважає доведеним, що був вчинений злочин, оскільки це підтверджується протоколами допитів потерпілого ОСОБА_6 , який вказує на підозрюваних як осіб, які з погрозою застосування насильства вимагали у нього грошові кошти.

Також слідчий суддя вважає, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучений під час обшуку мобільний телефон може бути доказом такого кримінального правопорушення, відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки мобільний телефон може містити відомості, які, в свою чергу, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема містити відомості про спілкування з потерпілим.

При цьому існує ризик приховування, знищення, спотворення вказаного речового доказу у випадку не накладення на нього арешту, оскільки підозрюваний є особою заінтересованою у результатах кримінального провадження.

Отже, матеріали клопотання доводять наявність правових підстав для накладення арешту.

На переконання слідчого судді, в даному випадку накладення арешту на вилучений мобільний телефон відповідає потребам досудового розслідування та не матиме негативних наслідків, оскільки це пов`язано зі здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речового доказу, тобто таке обмеження права володіння, розпорядження та користування майном не буде свавільним, відповідатиме вимогам законності з огляду на те, що збереження речових доказів необхідно з метою встановлення істини у кримінальному провадженні та арешт носить тимчасовий характер до проведення слідчих та інших процесуальних дій, арешт може бути скасований відповідно до статті 174 КПК України, у тому числі за клопотанням сторони захисту.

Враховуючи вищенаведене, клопотання слідчого можливо задовольнити та накласти арешт на вилучений 26 травня 2024 року під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , мобільний телефон «ZTE» IMEI: НОМЕР_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування ним.

Керуючись ст. ст. 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучене 26 травня 2024 року під час обшуку за місцем знаходження ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме мобільний телефон «ZTE» IMEI: НОМЕР_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування ним.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_9