Справа № 303/2031/18
У Х В А Л А

04 квітня 2024 року м. Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у об`єднаному кримінальному провадженні про обвинувачення

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Маріуполь Донецької

області, мешканця

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Мукачево,

мешканця АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться об`єднане кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 подав суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 діб, яке просив задовольнити, мотивуючи наступним.

ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого. Оскільки ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, за який, відповідно до ч. 2 ст. 121 КК України передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, тому існують ризики, передбачені п. 1 та п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України. А саме ОСОБА_4 може

Ст. 2 із 4

переховуватись від суду, зокрема це підтверджується тим, що останній розуміючи невідворотність призначення йому покарання за вчинені ним злочини у вигляді позбавлення волі, може переховуватися (зникнути) від суду, чим перешкодить кримінальному провадженню та виконанню процесуальних рішень, при цьому він постійного місця роботи не має, джерела доходів також не має, тобто сталими соціальними зв`язками не обтяжений. Також, ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у цьому ж об`єднаному кримінальному провадженні, зокрема може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню судового розгляду, вчиняти погрози, умовляння до свідків, з метою уникнення покарання, тому може відшукати свідків, чинити на них психологічний або фізичний вплив з метою примусити їх до зміни або відмови від своїх показань, а також схиляти свідків до дачі неправдивих показань про вчинення останнім кримінальних правопорушень. Ухвалою суду від 15 лютого 2024 року обвинуваченому продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 14 квітня 2024 року включно. На даний час строк дії запобіжного заходу закінчується, тому враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, є необхідним продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Потерпіла ОСОБА_6 підтримала клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 просив застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід, а саме у виді домашнього арешту, оскільки висунуте йому обвинувачення за ч.2 ст.121 КК України, не підтверджено доказами, при цьому зобов`язався вчасно з`являтися за викликами до суду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_7 просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , з підстав відсутністю ризиків, зазначених прокурором, які жодними письмовими доказами не доведені. До клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурором не долучено відомості, які обґрунтовано підтверджують обставини, на які посилається сторона обвинувачення для задоволення вказаного клопотання. З урахуванням того, що обвинувачений має постійне місце реєстрації, де проживає, просила застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який буде як альтернатива запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_3 вирішення клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_4 строку тримання під вартою залишив на розсуд суду.

Заслухавши клопотання прокурора, доводи та заперечення учасників судового розгляду з приводу клопотання прокурора, суд прийшов до наступного.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, у тому числі кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, - як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 лютого 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 14 квітня 2024 року включно.

До вказаної дати суд не має можливості закінчити розгляд вказаного кримінального провадження.

У відповідності до вимог частини 3 статті 331 Кримінального процесуального кодексу України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді

Ст. 3 із 4

тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно вимог ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо необхідності продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує положення статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні протягом певного часу (пункти 35, 51 рішення ЄСПЛ №12369/86 від 26.06.1991 року «Летельє проти Франції»).

Також суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, зокрема за ч 2 ст. 121 КК України, відповідальність за вчинення якого передбачена у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, в результаті вчинення злочину якого спричинено смерть потерпілій ОСОБА_8 , та існують ризики передбачені пунктами 1 та 3 ч.1 статті 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може: переховуватися від суду, зважаючи на тяжкість покарання, що йому загрожує у випадку визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень (злочинах), чим самим ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема, може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню судового розгляду, вчиняти погрози, умовляння до потерпілої та свідків, з метою уникнення покарання, тому може відшукати потерпілу та свідків, чинити на них психологічний або фізичний вплив з метою примусити їх до зміни або відмови від своїх показань, а також схиляти їх до дачі неправдивих показань про вчинення останнім кримінального правопорушення.

При вирішенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених пунктами 1 та 3 частини 1 статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, у тому числі обставини, зазначені в ст.178 КПК України, а саме: ОСОБА_4 офіційно не працює, у нього відсутні постійна робота і джерело доходів, є не одруженим, на утриманні неповнолітніх чи престарілих осіб не має, є раніше неодноразово судимим, у нього є відсутніми міцні соціальні зв`язки за місцем проживання.

З урахуванням вищенаведених обставин, суд прийшов до висновку, що на даний час ризики, передбачені пунктами 1 та 3 частини 1 статті 177 КПК України, не зменшилися, а продовжують існувати, тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти доведеним під час розгляду вказаного клопотання ризикам, наявність яких була встановлена судом при обранні та продовженні відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Тому необхідно продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на шістдесят днів.

Доводи сторони захисту для застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту судом відхиляться з урахуванням відомостей, які характеризуюють особу обвинуваченого, як схильного до вчинення злочинів, оскільки він є раніше неодноразово судимим, на даний час обвинувачується у вчиненні

Ст. 4 із 4

тяжких злочинів, офіційно ніде не працює та не має постійного джерела доходу, є неодруженим, який також не має утриманців, що в сукупності свідчить про те, що застосування пропонованого захисником запобіжного заходу не буде забезпечувати виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігати спробам обвинуваченого здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Згідно вимог п.1, 2 ч.4 статті 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства, а також щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Оскільки в результаті насильницьких дій, які ставляться у вину обвинуваченому ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_9 спричинено тяжкі тілесні ушкодження, а також загинула потерпіла ОСОБА_8 , суд вважає за необхідне не визначати обвинуваченому розмір застави.

Таким чином, суд прийшов до переконання, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст.177, 183, 331, 372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 до 02 червня 2024 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення

Головуючий ОСОБА_1