УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/4385/24

Номер провадження 1-кс/495/1099/2024

17 травня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4

захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білгород-Дністровському клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Одеса, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369, ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17.05.2024 року слідчий СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженним прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В клопотанні слідчим зазначено, що слідчим відділом Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування об`єднаного кримінального провадження за №0000061, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.05.2024, за ознаками складу кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 369, ч.3 ст. 332 КК України.

09.05.2024 року Білгород-Дністровською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону на підставі повідомлення ВВБ по 25 прикордонному загону ГВВБ «Південь» зареєстровано кримінальне провадження за №0000061 від 09.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин надав пропозицію службовій особі ДПСУ, яка займає відповідальне становище щодо надання неправомірної вигоди за вчинення/не вчинення дій в інтересах третьої особи, з використанням наданої їй влади та службового становища.

В ході досудового розслідування кримінального провадження №0000061 від 09.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, було встановлено, що громадянин України має намір організувати переправлення особи через державний кордон України шляхом усунення перешкод, з корисливих мотивів.

За вказаним фактом 16.05.2024 року зареєстроване кримінальне провадження за №0000722 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В подальшому 16.05.2024 року було винесено постанову про об`єднання матеріалів досудового розслідування кримінальних проваджень №0000061 від 16.05.2024 року за ч. 3 ст. 369 КК України та №0000722 за ч. 3 ст. 332 КК України в одне провадження та присвоєно спільний номер № НОМЕР_1 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , що у невстановлений у ході слідства дату та час у нього виник прямий злочинний протиправний умисел, направлений на сприяння незаконному переправленню чоловіків - громадян України, віком від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за межі України в умовах воєнного стану, через державний кордон України, шляхом надання порад та вказівок з цього приводу, надання засобів та усунення перешкод. Враховуючи вищевикладене та розуміючи, що начальник 4-ої групи інспекторів прикордонного загону віпс (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_2 прикордонного загону ДПСУ ОСОБА_7 є службовою особою, яка займає відповідальне становище ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі ДПСУ), уповноваженою на здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску громадян через державний кордон України на територію Республіки Молдова, запропонував ОСОБА_7 , надати неправомірну вигоду за вчинення останнім в інтересах визначеної ним особи дій з використанням наданої йому влади та службового становища, а саме за здійснення безперешкодного пропуску через державний кордон України, через пункт пропуску «Старокозаче-Тудора», громадянина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Реалізовувати злочинний умисел, ОСОБА_4 16.05.2024 близько 18.00 прибув разом з ОСОБА_8 на пункт пропуску «Старокозаче», Білгород-Дністровського району, Одеської області з метою незаконного переправлення через державний кордон України до Республіки Молдова останнього.

Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_9 будучи впевненим, що мета його переправлення через державний кордон України буде досягнута надав начальнику 4-ої групи інспекторів прикордонного загону віпс (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_2 прикордонного загону ДПСУ ОСОБА_7 неправомірну вигоду в розмірі 4000 доларів США, що станом на 16.05.2024 за офіційним курсом гривні до долару США, встановленим Національним банком України, складає 158 308 гривень та 40 копійок (сто п`ятдесят вісім тисяч триста вісім гривень сорок копійок).

В свою чергу ОСОБА_4 будучи хибно впевненим, що мета переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України досягнута, реалізовуючи раніше озвучену пропозицію, надав начальнику 4-ої групи інспекторів прикордонного загону віпс (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_2 прикордонного загону ДПСУ ОСОБА_7 другу частину раніше обумовленої неправомірної вигоди в розмірі 4000 доларів США, що станом на 16.05.2024 за офіційним курсом гривні до долару США, встановленим Національним банком України, складає 158 308 гривень та 40 копійок (сто п`ятдесят вісім тисяч триста вісім гривень сорок копійок.

Крім цього, ОСОБА_4 підозрюється в тому, що у невстановлений у ході слідства дату та час, розробив план по незаконному переправленню, визначеної ним особи через державний кордон України в пункті пропуску «Старокозаче-Тудора».

Приблизно о 14 годині 10 хвилин 15.05.2024 ОСОБА_4 зустрівся з начальник 4-ої групи інспекторів прикордонного загону віпс (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_2 прикордонного загону ДПСУ ОСОБА_7 та запропонував за грошову винагороду забезпечити безперешкодний перетин державного кордону України через пункт пропуску «Старокозаче-Тудора» визначеної ним особи, а саме ОСОБА_8 .

Після чого ОСОБА_4 діючи умисно з метою особистого збагачення та з корисливою метою повідомив ОСОБА_8 , що для організації його незаконного переправлення через державний кордон України йому необхідні грошові кошти в сумі 8000 доларів США.

В подальшому ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 , 16.05.2024 року, близько 18:00 годин, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, на автомобілі марки «HONDA» модель «CR-V» державний номер НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 направився у напрямку державного кордону України з Республікою Молдова через пункт пропуску «Старокозаче-Тудора» Білгород-Дністровського району, Одеської області.

З метою реалізації злочинного плану та сприянню у незаконному переправленні через державний кордон України громадянина ОСОБА_8 , ОСОБА_4 пообіцяв останньому вжити заходів щодо усунення перешкод у перетині державного кордону України через пункт пропуску «Строкозаче-Тудора», реалізуючи його через надання неправомірної винагороди службовій особі ДПС України, та 16.05.2024 о 18:10 годині вказав ОСОБА_9 направитись до службового кабінету №4 де він має передати начальнику 4-ої групи інспекторів прикордонного загону віпс (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_2 прикордонного загону ДПСУ ОСОБА_7 першу частину неправомірної вигоди в розмірі 4000 доларів США. В свою чергу ОСОБА_9 будучи впевненим, що мета його переправлення через державний кордон України буде досягнута надав начальнику 4-ої групи інспекторів прикордонного загону віпс (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_2 прикордонного загону ДПСУ ОСОБА_7 неправомірну вигоду в розмірі 4000 доларів США, що станом на 16.05.2024 за офіційним курсом гривні до долару США, встановленим Національним банком України, складає 158 308 гривень та 40 копійок (сто п`ятдесят вісім тисяч триста вісім гривень сорок копійок).

В свою чергу ОСОБА_4 будучи хибно впевненим, що мета переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України досягнута, реалізовуючи раніше озвучену пропозицію, надав начальнику 4-ої групи інспекторів прикордонного загону віпс (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_2 прикордонного загону ДПСУ ОСОБА_7 другу частину неправомірної вигоди в розмірі 4000 доларів США, що станом на 16.05.2024 за офіційним курсом гривні до долару США, встановленим Національним банком України, складає 158 308 гривень та 40 копійок (сто п`ятдесят вісім тисяч триста вісім гривень сорок копійок. При цьому ОСОБА_4 хибно вважав, що ОСОБА_7 здійснив сприяння в незаконному переправленні ОСОБА_8 через державний кордон України на територію Республіки Молдова.

Встановивши наявність достатніх доказів, 17.05.2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 було повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369, ч. 3 ст. 332 КК України пропозиція та надання службовій особі, яка займає відповідальне становища неправомірної вигоди за вчинення службовою особою, в інтересах третьої особи дій з використанням наданої їй влади та службового становища та організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинені з корисливих мотивів;

Обґрунтування повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, підтверджується зібраними під час проведення досудового розслідування доказами.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у тяжких кримінальних правопорушеннях, а саме у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369, ч. 3 ст. 332 КК України пропозиція та надання службовій особі, яка займає відповідальне становища неправомірної вигоди за вчинення службовою особою, в інтересах третьої особи дій з використанням наданої їй влади та службового становища та організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинені з корисливих мотивів за вчення якого передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до девяти років з конфіскацією майна.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання передбаченим п.п. 1, 2, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування, суду, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, тому є підстави вважати, що підозрюваний, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховуватися від органу досудового розслідування; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Адже у кримінальному провадженні наявні речі і документи, щодо яких на теперішній час з об`єктивних обставин не вирішено питання щодо їх належного вилучення та накладення арешту, не встановлені всі обставини кримінального провадження; незаконно впливати на свідків, оскільки підозрюваному відомі їх анкетні дані та місця проживання, та яких на теперішній час допитано лише на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, однак під впливом підозрюваного, внаслідок психологічного тиску шляхом погроз або вмовляння, можуть змінити показання, або ухилятись від з`явлення для давання показань; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Так, на теперішній досудове розслідування не завершено, а тому, перебуваючи на свободі підозрюваний ОСОБА_4 матиме можливість ухилення від слідства з метою перешкоджання встановленню органом досудового розслідування всіх об`єктивних обставин кримінального правопорушення тощо.

За твердженням слідчого, при врахуванні перелічених ризиків особливу увагу слід звернути на фактичні обставини справи в частині дій, які інкримінуються підозрюваному та вагомість доказів, якими обґрунтовується підозра, відомості, що характеризують його особу, репутацію, відсутність постійного місця роботи та навчання та порушення громадської безпеки у скоєнні якого підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Беручи до уваги викладене, на теперішній час існує наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб зашкодити кримінальному провадженню.

Слідчий зазначив, що при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі підозрюваного та встановленим під час досудового розслідування ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Особиста порука не може бути застосована, крім того, в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу. Обирати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту недоцільно, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження в цілому не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

У провадженні наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому суд має оцінити суворість можливого покарання підозрюваного ОСОБА_4 , вагомість доказів, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

На підставі наведеного слідчий просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні, прокурор ОСОБА_10 підтримав клопотання слідчого в повному обсязі та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засідані відмовився від надання пояснень, відповідно до обставин, викладених в клопотанні слідчого. Просив визначити йому суму застави.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні не погодилася з обставинами, викладеними в клопотанні слідчого. Зазначила, що підозра нічим не обґрунтована, а ризики не підтверджені належними та допустими доказами та взагалі відсутні. Просила обрати її підзахисному міру запобіжного заходу у виді домашнього арешту, або зменшити розмір застави.

Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку всіх учасників судового процесу, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим відділом Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування об`єднаного кримінального провадження за №0000061, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.05.2024, за ознаками складу кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 369, ч.3 ст. 332 КК України.

17.05.2024 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369, ч. 3 ст. 332 КК України пропозиція та надання службовій особі, яка займає відповідальне становища неправомірної вигоди за вчинення службовою особою, в інтересах третьої особи дій з використанням наданої їй влади та службового становища та організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинені з корисливих мотивів.

Матеріалами справи встановлено, що в діях підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.369, ч.3 ст.332 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Наявна обґрунтована підозра у вчиненніпідозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 злочинів, передбачених ч.3 ст.369, ч.3 ст.332 КК України, що підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

За твердженням слідчого, існує наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб зашкодити кримінальному провадженню та при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу підозрюваному, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам.

Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно зі ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Так, у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Заява N 42310/04) Справа від 21.04.2011 йдеться, що суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

З урахуванням конкретних обставин справи та практики ЄСПЛ, слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, обрання стосовно підозрюваного такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не передбачає необхідності щодо подання чітких доказів, про що сказано у рішенні Європейського суду з прав людини «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v Italy) (ріш.), 9627/81, 14 березня 1984, DR 37, 15 «3. Комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому й має тримання під вартою».

Про те саме йдеться й у рішенні ЄСПЛ «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v United Kingdom), 14310/88, 28 жовтня 1994 р. Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При вирішені питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоювідносно підозрюваного, суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, слідчий суддя враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування та існування ризиків можливого ухилення підозрюваного від органу досудового розслідування та суду і в тому числі перешкоджання ним кримінальному провадженню, суд з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Вказане вище дає підстави вважати, що саме такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, а тому клопотання в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Між тим, аналізуючи скоєний злочин та особу підозрюваного, його відношення до скоєного, слідчий суддя дійшов до висновку про можливість визначення розміру заставидостатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом (ч.3 ст.183 КПК України).

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, оскільки кримінальне правопорушення, у скоєні якого підозрюється ОСОБА_4 вважається тяжким, розмір застави щодо нього не може перевищувати вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити зазначенні у клопотанні дії, спрямовані на перешкоджання здійсненню досудового розслідування та правосуддю у розумні строки, з урахуванням тяжкості покарання, обставин, які обґрунтовують неможливість запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, які на даний час існують, та з метою забезпечення виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, а також враховуючи майновий і сімейний стан підозрюваного (міцність соціальних зв`язків), особу підозрюваного, його відношення до скоєного, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування застави у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вважаючи, що саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, передбаченних ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 206, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369, ч. 3 ст. 332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Ізмаїльській слідчий ізолятор», строком на 60 діб, з 16.05.2024 року до 14.07.2024 року включно.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в розмірі 40-ка (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн.), що станом на 17.05.2024 року складає 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Ізмаїльській слідчий ізолятор».

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- з`являтися до слідчого, прокурора, суду за викликом;

- утримуватись від можливого спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

У разі внесення застави роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме те, що застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 22.05.2024 року о 10:00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1