КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №757/3775/24-кГоловуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/3255/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 , який перебуває на відеоконференцзв`язку з ДУ «Житомирська установа виконання покарань №8», розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000302, по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без місця реєстрації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Печерського районного суду міста Києва від 29 січня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Печерського районного суду міста Києва від 29 січня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, та покладено на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 04.09.2023 приблизно о 15 год., перебуваючи на зупинці громадського транспорту, неподалік станції метро «Хрещатик» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, підібрав паперовий згорток, в якому знаходились 2 (дві) таблетки білого кольору, а саме наркотичний засіб - метадон (фенадон), чим незаконно придбав та став незаконно зберігати при собі для власного вживання без мети збуту.

В поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження та правову кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати через неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд, звільняючи обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, належним чином не врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного, а саме те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, відбував покарання в місцях позбавлення волі, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин, що свідчить про неможливість виправлення ОСОБА_7 без реального відбування ним покарання.

Також прокурор звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_7 не працює, тобто суспільно корисною працею не займається, не має офіційно зареєстрованого місця проживання на території України.

За наведених обставин вважає, що суд неправильного застосував положення ст.75 КК України та необґрунтовано звільнив обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

За результатами апеляційного розгляду просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 по ч.1 ст.309 КК України покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. В решті вирок суду просить залишити без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти поданої апеляційної скарги та вважав вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції, перевіривши обвинувальний акт, який надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд в спрощеному порядку у зв`язку із тим, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорював встановлені досудовим розслідуванням обставин і погодився з розглядом обвинувального акта за його відсутності, правомірно розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.2 ст.381 КПК України.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого кримінального проступку та правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.309 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому у відповідності до положень ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання по ч.1 ст.309 КК України, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії кримінального проступку, обставини кримінального правопорушення та його наслідки, ставлення обвинуваченого до вчиненого та дані про його особу, а саме те, що він раніше судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд обґрунтовано визнав його щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Колегія суддів погоджується з призначеним ОСОБА_7 покаранням по ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі на визначений судом строк, яке відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного.

Суд першої інстанції також дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції неправильно застосував до обвинуваченого ОСОБА_7 положення ст.75 КК України та звільнив його від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням.

Статтею 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, призначивши обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, за відсутності передбачених законом підстав ухвалив рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.

Зокрема, звільняючи обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, судом не надано належної оцінки даним про особу винного, а саме те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, а також відбував покарання у місцях позбавлення волі.

Як слушно посилається прокурор у поданій апеляційні скарзі, ОСОБА_7 , маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив нове кримінальне правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність як вчиненого діяння, так і особи обвинуваченого.

При цьому, мотивувальна частина вироку не містить достатнього обґрунтування того, на підставі яких саме даних суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання з випробуванням.

З урахуванням наведеного, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням є неправильним, оскільки не ґрунтується на вимогах закону і не забезпечить його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та звільнив особу від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, відповідно до положень п.4 ч.1 ст.420 КПК України вирок суду підлягає скасуванню, з постановленням нового вироку.

З цих підстав апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 420, ч.15 ст.615 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Печерського районного суду міста Києва від 29 січня 2024 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 , в частині звільнення його від відбування покарання з випробуванням - скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 по ч.1 ст.309 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обраховувати з дня його прибуття і постановки на облік у виправному центрі. В решті вирок суду залишити без змін. Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Копію вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення, а засудженому ОСОБА_7 направити для вручення до ДУ «Житомирська установа виконання покарань №8».

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4