Справа № 462/7422/23
провадження 1-кп/462/190/24
У Х В А Л А

про продовження запобіжного заходу

(повний текст)

18 березня 2024 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000753 від 06.08.2023 року відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

встановив:

Суть клопотання, що вирішується.

У провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження 0000753 від 06.08.2023 року відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 27.09.2023 року кримінальне провадження № 0000753 від 06.08.2023 року відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України - призначено підготовче судове засідання у відкритому судовому засіданні у приміщенні Залізничного районного суду міста Львова.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 10.11.2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заявив в тому числі і подав письмове клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Своє клопотання прокурор обґрунтовує, у тому числі тим, що у ході досудового розслідування, встановлена наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для звернення до суду із клопотанням про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ризики не минули та не зменшились. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, зазначене кримінальне правопорушення є тяжким злочином, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, а отже, з метою уникнення такої відповідальності останній може переховуватись від суду. Також зазначає, що під час досудового розслідування не встановлено наявність в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, зокрема перебування у шлюбі, а також наявності на його утримуванні неповнолітніх дітей чи батьків похилого віку, що в сукупності із тим, що обвинувачений не працевлаштований, свідчить про відсутність у нього соціально-стримуючих факторів. Окрім цього, наявний ризик незаконного впливу на свідків, потерпілого. Таким чином, з метою забезпечення належного та неухильного виконання обвинуваченим ОСОБА_4 , покладених на нього процесуальних обов`язків, зважаючи на наявність ризиків, а також неможливості застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів сторона обвинувачення дійшла висновку про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою строком на 60 днів.

Позиція осіб, які беруть участь у справі.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав подане клопотання, з огляду на мотиви викладені у ньому, просить суд таке задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 , у судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання, просили застосувати до підозрюваного домашній арешт за місцем його реєстрації.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши подане письмове клопотання, дійшов наступних висновків.

Встановлені судом обставини.

Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 07.08.2023 року до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було застосовано запобіжний захід тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів до 04.10.2023 року включно.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 02.10.2023 року продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого на строк 60 (шістдесят) днів до 30.11.2023 року включно.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 27.11.2023 року продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого на строк 60 (шістдесят) днів до 25.01.2024 року включно.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23.01.2024 року продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого на строк 60 (шістдесят) днів до 22.03.2024 року включно.

Мотиви, застосоване законодавство та висновки суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

У рішенні Конституційного Суду України від 23.11.2017 року № 1-р/2017 суд зазначив, що під час судового провадження у суді першої інстанції (проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду) прокурор як сторона обвинувачення має обов`язок підтримувати публічне обвинувачення у суді, доводити винуватість особи та необхідність продовження запобіжного заходу шляхом подання відповідних клопотань щодо цього продовження.

Із системного аналізу норм ст. 183 КПК України та ст. 199 КПК України випливає, що підставою для продовження строку тримання особи під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження строку.

Прокурор у своєму клопотанні зазначає, що оцінюючи особу обвинуваченого та вчинені ним правопорушення, сторона обвинувачення з огляду на ст. 177 КПК України вбачає усі підстави для продовження строку тримання під вартою у зв`язку із наявними ризиками, а саме: можливістю обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити речові докази, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Надаючи оцінку аргументам сторони обвинувачення суд зазначає, що наведені прокурором у судовому засіданні (та у письмовому клопотанні) підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані.

Крім цього, суд зважає на відсутність будь-яких фактичних даних, які б свідчили про зміну обставин, що стали підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також свідчили про зміну обстановки, що, у своїй сукупності, давало б суду підстави вважати, що обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

За змістом закону тримання під вартою, як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд враховує вимоги п. 3, 4 і 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року № 33977/96 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Оскільки заявлені при обранні запобіжного заходу ризики щодо неналежної поведінки обвинуваченого не зменшилися, що виправдовує подальше його тримання під вартою, суд знаходить доцільним продовження раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо альтернативного визначення розміру застави слід зазначити наступне.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, що згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Водночас, згідно з ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого ст. 255-255-3 КК України.

Таким чином, альтернативне не визначення розміру застави є правом суду, а таке рішення приймається із врахуванням наявних ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого та сукупності всіх обставини, визначених ст. 178 КПК України.

Клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не містить жодних доводів щодо доцільності не визначення обвинуваченому альтернативного розміру застави.

Суд звертає увагу, що тривале та безальтернативне тримання особи під вартою, протиправність дій якої не підтверджена вироком суду, може вважатись виправданим лише за виняткових умов.

Враховуючи наведене, за не доведеності виняткових обставин для безальтернативного тримання підозрюваного під вартою, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід визначити альтернативну заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 грн. 00 коп.

На переконання суду, застава у вказаному розмірі буде визначатися саме тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, у випадку ухилення від слідства та суду та/або порушення встановлених обов?язків, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб присікти у обвинуваченого бажання сховатися, перешкоди слідству, знищити чи приховати речові докази, впливати на потерпілих та свідків чи не виконувати процесуальні обов`язки.

Крім цього, при внесенні застави, слід покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 197, 314, 315, 372, 395 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на 60 (шістдесят) днів, тобто до 16.05.2024 року включно із визначенням розміру застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп.

Копія ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вручається обвинуваченому ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

Копію ухвалу направити ДУ «Львівська установа виконання покарання (№ 19)» (79007, м. Львів, вул. Городоцька, 20) для виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: