ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/4248/24
Провадження № 1-кс/362/504/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2024 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

дізнавача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області клопотання дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту майна у кримінальному провадженні № 0000042 від 20.02.2024 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

19.06.2024 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання дізнавача СД відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 , про арешт вилученого майна в ході проведення обшуку 18.06.2024 року, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на речі: мобільний телефон марки «Nomi», чорного кольору, без ІMEI ідентифікатора; мобільний телефон марки «LG», білого кольору; мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «m1803E7SG» чорного кольору; мобільний телефон марки «Samsung», моделі «sm-a300h/ds», IMEI: НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки «Samsung», моделі «GT-C3322I», ІMEI: НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Sigma», моделі «х-style31 Power» із сім-карткою «Vodafone» з номером НОМЕР_3 , із забороною користування, відчуження та розпорядження даним майном ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивовано тим, що 20.02.2024 надійшла заява від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що 19.02.2024, о 12 год. 30 хв. невстановлена особа, шляхом зловживання довірою, користуючись мобільним номером телефону НОМЕР_4 , представилась її онуком та попросила перерахувати кошти на лікування у сумі 50000 гривень, які остання переказала на банківську карту НОМЕР_5 .

Відповідно до отриманої інформації на підставі постанови про здійснення тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю (згідно п. 207 Перехідних положень КПК України) від 27.02.2024 У АТ «Державний ощадний банк України» картковий рахунок НОМЕР_5 відкритий на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , а грошові кошти потерпілої трьома транзакціями 19.02.2024 були зняті в банкоматі №10026-0705 у м. Васильків.

Крім цього, в ході виконання доручення, оперативним працівником СКП ВП №1 Обухівського РУП дійсно підтверджено, що банківська картка АТ «Ощадбанк» належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає: АДРЕСА_2 .

Також, встановлено, що абонентський номер НОМЕР_4 працював в мобільному терміналі з ІМЕІ: НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає: АДРЕСА_1 .

10.06.2024 року отримано ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області про надання дозволу на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

18.06.2024 в ході проведення обшуку за вище вказаною адресою, було виявлено та вилучено: - мобільний телефон марки «Nomi», чорного кольору, без ІMEI ідентифікатора;

- мобільний телефон марки «LG», білого кольору; - мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «m1803E7SG» чорного кольору; - мобільний телефон марки «Samsung», моделі «sm-a300h/ds», IMEI: НОМЕР_1 ; - мобільний телефон марки «Samsung», моделі «GT-C3322I», ІMEI: НОМЕР_2 ; - мобільний телефон марки «Sigma», моделі «х-style31 Power» із сім-карткою «Vodafone» з номером НОМЕР_3 .

Дізнавачем в клопотанні вказано, що метою накладення арешту на мобільні телефони та сім-картку є необхідність у збереженні вказаного майна як речових доказів, оскільки власник вказаних речей, а саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою уникнення від кримінальної відповідальності зможе їх приховати, будь-яким чином пошкодити чи знищити, оскільки вказані речі можуть бути предметами вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Дізнавач в судовому засіданні просив клопотання задовольнити, але зазначив, що ними не було при обшуці виявлено мобільний телефон із номером НОМЕР_4 на який слідчим суддею було надано дозвіл на проведення обшуку із відшуканням та вилученням.

Власник майна в судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлений належним чином, клопотань до суду не надходило (а.с.35, 37).

Вивчивши матеріали клопотання, кримінальне провадження № 0000042 від 20.02.2024 року, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СД ВП № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000042 від 20.02.2024 року, за ознакамивчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (а.с.5).

Ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10.06.2024 року (Справа №362/4001/24) надано дізнавачам сектору дізнання відділу поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області капітану поліції ОСОБА_3 , капітану поліції ОСОБА_8 , капітану поліції ОСОБА_9 та старшому лейтенанту поліції ОСОБА_10 дозвіл на проведення обшуку квартирного приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві спільної часткової приватної власності належить: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_14 , згідно свідоцтва про право власності САА-285011, 11.02.2004, виданого Васильківською міською радою. З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме відшукання та вилучення мобільного телефону з номером НОМЕР_4 , який використовував ОСОБА_5 для здійснення шахрайських дій щодо потерпілого ОСОБА_6 (а.с.13-17).

Відповідно до протоколу обшуку від 18.06.2024 року складений дізнавачем СД ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_3 , в ході обшуку квартирного приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено: - мобільний телефон марки «Nomi», чорного кольору, без ІMEI ідентифікатора; - мобільний телефон марки «LG», білого кольору; - мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «m1803E7SG» чорного кольору; - мобільний телефон марки «Samsung», моделі «sm-a300h/ds», IMEI: НОМЕР_1 ; - мобільний телефон марки «Samsung», моделі «GT-C3322I», ІMEI: НОМЕР_2 ; - мобільний телефон марки «Sigma», моделі «х-style31 Power» із сім-карткою «Vodafone» з номером НОМЕР_3 (а.с.18-20).

Постановою дізнавача СД ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_3 від 18.06.2024 року - мобільний телефон марки «Nomi», чорного кольору, без ІMEI ідентифікатора; - мобільний телефон марки «LG», білого кольору; - мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «m1803E7SG» чорного кольору; - мобільний телефон марки «Samsung», моделі «sm-a300h/ds», IMEI: НОМЕР_1 ; - мобільний телефон марки «Samsung», моделі «GT-C3322I», ІMEI: НОМЕР_2 ; - мобільний телефон марки «Sigma», моделі «х-style31 Power» із сім-карткою «Vodafone» з номером НОМЕР_3 (а.с.32-33).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Згідно з ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст. 170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п.1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п.3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).

Згідно ч.3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Поряд з цим, дізнавач та прокурор залишив поза увагою вимоги ч. 2 ст. 168 КПК України, згідно з якими тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

В матеріалах долучених до клопотання про арешт майна відсутня ухвала слідчого судді про надання дозволу на тимчасове вилучення саме цих мобільних телефонів, а саме: мобільний телефон марки «Nomi», чорного кольору, без ІMEI ідентифікатора; - мобільний телефон марки «LG», білого кольору; - мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «m1803E7SG» чорного кольору; - мобільний телефон марки «Samsung», моделі «sm-a300h/ds», IMEI: НОМЕР_1 ; - мобільний телефон марки «Samsung», моделі «GT-C3322I», ІMEI: НОМЕР_2 ; - мобільний телефон марки «Sigma», моделі «х-style31 Power» із сім-карткою «Vodafone» з номером НОМЕР_3 , а лише надано дозвіл на відшукання мобільного телефону з сім-картою з абонентським номером НОМЕР_4 . Крім того, в матеріалах провадження відсутні докази на підтвердження, що надання згаданого майна з інформацією, що на ньому міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або що такий об`єкт отриманий в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення. При цьому, слідчий суддя, враховує те, що у разі необхідності слідчий мав право здійснити копіювання необхідної інформації, що міститься на згаданих мобільних телефонах.

З огляду на викладене, слідчий суддя, приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на мобільні телефони у зв`язку з недоведеністю необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 16, 98, 168, 170-173, 233 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту майна у кримінальному провадженні № 0000042 від 20.02.2024 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України відмовити.

У відповідності до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її оголошення, а особами, що не були присутні в судовому засіданні - з моменту отримання копії ухвали.

Текст ухвали оголошено 20.06.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_15