Номер провадження: 11-кп/813/1563/24
Справа № 523/3644/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 29.04.2024 року, щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000984 від 15.02.2016 року, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Суворовського районного суду м. Одеси за ч. ч. 1, 2 ст. 345-1 КК України до 2 років обмеження волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 190 (у редакції 22.11.2018), ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190 (у редакції 22.11.2018), ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29.04.2024 рокупродовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 28 .06.2024 року включно.

Зменшено обвинуваченому ОСОБА_8 застосовану заставу до розміру 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 гривень.

Рішення суду мотивоване обґрунтованістю висунутого обвинувачення, наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та тим, що інші менш суворі види запобіжних заходів, не зможуть забезпечити мети заходів забезпечення кримінального провадження.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, прокурор Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання прокурора, продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на 60 днів із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 1118 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 3000712 грн.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд залишив поза увагою підвищену суспільну небезпеку злочинів в скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_8 , а також обставини злочинів, в яких він обвинувачується, зокрема згідно обвинувального акту він організував вчинення особливого тяжких злочинів, збитки по яких складають 4144483 грн., залучив до вчинення кримінальних правопорушень свою дружину, матір та тещу, особисто на себе обвинувачений жодного разу не оформлював об`єкти нерухомого майна та залучав для цього підставних осіб. Вказує, що застава в розмірі 242240 грн. є мінімальним розміром застави для особливо тяжкого злочину.

Позиції учасників судового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти її задоволення, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що передусім національні судові органи повинні вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка, за належного врахування принципу презумпції невинуватості, виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення (справа «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії»).

У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що суд при продовженні строку тримання під вартою враховує обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції виконав вимоги статей 199, 331 КПК та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою останнього.

Зважаючи на обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_8 злочинів, а також можливої міри покарання, яка може бути йому призначена у разі визнання винуватим, колегія суддів вважає, що рішення суду 1-ої інстанції є законним та прийнятим з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, оскільки є об`єктивні підстави вважати, що до теперішнього часу продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, апеляційний суд враховує, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений (підозрюваний) може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїда проти Німеччини», «Лійко проти Болгарії»).

Також апеляційний суд вважає, що існує ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений може впливати на свідків, яких ще не допитано, з метою дачі ними неправдивих свідчень, які його виправдовують, або впливати на інших осіб, які можуть бути допитані.

Існування ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що злочини в яких обвинувачується ОСОБА_8 є корисливими, вчинялися протягом тривалого часу, що вказує на системність злочинної діяльності групи, а отже ОСОБА_8 може вчинити у подальшому інше кримінальне правопорушення.

Одночасно апеляційний суд звертає увагу, що КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора щодо визначення судом застави обвинуваченому в порушення вимог закону, який не здатний забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В контексті справи «Mangouras v. Spain» (рішення від 28.09.2010 р., заява №12050/04) зазначається, що заявник, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. ЄСПЛ визнано законними та обґрунтованими дії національних судів щодо обрання підозрюваному розміру застави, який значно перевищував наявні активи, поточні доходи підозрюваного, тощо, беручи до уваги особливий характер справи заявника та шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, та зазначено, що навіть якщо сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Отже, положення КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Вирішуючи питання, щодо розміру застави апеляційний суд враховує тяжкість вчинених злочинів, встановлені ризики, дані про особу обвинуваченого, його майновий та сімейний стан, те що він є організатором у вчинених кримінальних правопорушеннях, залучив до вчинення кримінальних правопорушень свою дружину, матір та тещу, особисто на себе обвинувачений жодного разу не оформлював об`єкти нерухомого майна та залучав для цього підставних осіб, а також обставини вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, які вчинено з корисливих мотивів, шкоду завдану кримінальними правопорушеннями, яка складає понад 4144483 грн. та приходить до висновку про можливість визначення застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень.

На думку апеляційного суду, саме такий розмір застави буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, який буде з одного боку утримувати обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не перетворить обраний запобіжний захід на безальтернативне ув`язнення.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити частково, оскаржувану ухвалу скасувати, та постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908400 грн., оскільки більш м`які запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленим ризикам та не забезпечать виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Разом з цим, грошові кошти в сумі 242240 грн. внесені в якості застави за ОСОБА_8 на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 29.04.2024 року, вважати внесеною частиною застави, визначеною даною ухвалою Одеського апеляційного суду.

Керуючись статтями 183, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргупрокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 задовольнити частково.

УхвалуМалиновського районного суду м. Одеси від 29.04.2024 року, щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000984 від 15.02.2016 року, відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 190 (у редакції 22.11.2018), ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190 (у редакції 22.11.2018), ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000984 від 15.02.2016 року, відносно ОСОБА_8 задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком до 19.07.2024 року з визначенням розміру застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_8 , обов`язків, передбачених КПК України у розмірі300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень.

Роз`яснити обвинуваченому, що обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок: Отримувач: Одеський апеляційний суд, Код ЄДРПОУ отримувача: 42268321; р/р UA1086720; банк: ДКСУ в м. Київ; МФО 820172.

Грошові кошти в сумі 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень внесені в якості застави за ОСОБА_8 на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 29.04.2024 року, вважати внесеною частиною застави, визначеною ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.05.2024 року по справі №523/3644/24.

У разі внесення застави, звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 , з-під варти тапокласти на обвинуваченого ОСОБА_8 строком до 19.07.2024 року, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

-прибувати до суду за кожним викликом;

-не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду;

-повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватись від спілкування зі свідками по даній справі;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 або заставодавцю наслідки невиконання обов`язків, передбачених ч.ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України.

Строк дії ухвали становить до 19.07.2024 року.

Обвинуваченого ОСОБА_8 взяти під варту в залі апеляційного суду та доставити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Контроль та забезпечення за виконанням ухвали апеляційного суду покласти на прокурора Суворовської окружної прокуратури ОСОБА_6 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4