ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/174/24 Справа № 213/348/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора на вирок Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2022 року у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0001079 від 06.10.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2022 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який має базову загальну середню освіту, не одружений, працює слюсарем черговим та з ремонту устаткування в ТОВ «МЕТПРОМ ГРУП», раніше судимий:

- 17 березня 2004 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу ст.ст. 152 ч.1, 153 ч.2, 186 ч.2, 152 ч.2, 70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 27.02.2010 р. у зв`язку із відбуттям терміну покарання;

- 14 листопада 2011 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ст.ст. 187 ч.1, 187 ч.2, 185 ч.2, 70 ч.1 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 09.06.2018 року по відбуттю строку покарання;

зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років, вирішено питання про речові докази.

Вироком суду встановлено, ОСОБА_9 06 жовтня 2018 року близько о 00 годині 10 хвилин знаходився в магазині ТОВ «АТБ-маркет» за адресою: м. Кривий Ріг, Інгулецький район пр. Перемоги, 11, де помітив раніше незнайому йому ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого у нього виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення майна останньої. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 попрямував за ОСОБА_11 . Приблизно о 00.18 годині 06.10.2018 року ОСОБА_8 наздогнав ОСОБА_12 , яка в цей час розмовляла по мобільному телефону, на стадіоні ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованому поблизу будинку АДРЕСА_2 , де реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись корисливими мотивами, діючи умисно, відкрито, повторно, з метою заволодіння чужим майном, здійснив спробу вихопити із правої руки останньої, належний потерпілій мобільний телефон «HUAWEY Y5II Dual Sim» золотистого кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 ІМЕІ2: НОМЕР_2 вартістю 2265 гривень 86 копійок, в який була встановлена сім-карта оператору мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 50 гривень, а також карта пам`яті «Micro SD НС-І» ємністю 16 Гб вартістю 112 гривень 33 копійки, однак майном потерпілої не заволодів, оскільки остання почала чинити опір, з метою подолання якого, ОСОБА_8 завдав ОСОБА_13 приблизно десять ударів кулаками в ділянки голови праворуч. Після цього, ОСОБА_8 , відійшовши, на невелику відстань від потерпілої, та продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, одразу повернувся до неї, та керуючись корисливими мотивами, діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, напав на неї. У зв`язку із тим, що ОСОБА_10 відмовилась передати належне їй майно та почала кликати на допомогу, ОСОБА_8 , з метою придушення волі потерпілої до опору, завдав останній не менше 10 ударів кулаками в ділянку голови і обличчя, та, погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого, приставив до лівої бокової поверхні шиї ОСОБА_10 предмет, що мав загострений кінець (край), після чого вихопив із рук потерпілої жіночу сумку, з якої витягнув жіночій гаманець із шкірозамінника, який для потерпілої матеріальної цінності не представляє, в якому знаходились грошові кошти у сумі 13 гривень та 5 доларів США, вартість яких згідно курсу НБУ станом на 05.10.2018 року становить 140 гривень 88 копійок. В цей час на місце вчинення злочину прибув наряд поліції викликаний сторонніми громадянами, які почули крики ОСОБА_10 про допомогу, побачивши який, ОСОБА_8 , утримуючи викрадене, з місця вчинення злочину втік.

Таким чином, в результаті злочинних дій ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_10 завдано матеріальної шкоди на суму 153 гривні 88 копійок та спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців та подряпин обличчя, подряпин обох вушних раковин, лівої бокової поверхні шиї та першого пальця лівої кисті, внутрішньо-шкіряного крововиливу волосяної частини потиличної області по серединній лінії і за лівою вушною раковиною; синця у проекції правої гілки нижньої щелепи, які, як у своїй сукупності, так і кожне окремо мають незначні скороминучі наслідки, тривалістю не більше як 6 днів і за цією ознакою належать до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити та перекваліфікувати його дії на ст. 125 КК України. На обґрунтування своїх вимог вказує, що розбійний напад щодо потерпілої не скоював, а лише наніс легкі тілесні ушкодження. Вказує, що показання свідка ОСОБА_14 є недопустимими, оскільки він знайомий потерпілої та його показання є упередженими. Крім того, ОСОБА_14 надавав детальні показання через два місяці після обставин, оскільки він перебував закордоном, однак вказані дані нічим не підтвердив, разом з цим, відповідно до роздруківки мобільного оператора, свідок перебував на території України, що вказує на неправдиві показання.

Також зазначає, що потерпіла перебувала в нетверезому стані, грубо себе поводила та спровокувала його на конфлікт. Також звертає увагу, що під час досудового розслідування потерпіла надавала показання, що її побив невідомий чоловік, якого вона не роздивилась, при цьому погроз не висловлював. Крім того зазначила, що під час проведення огляду місця події вона не перебувала, її відвезли до лікарні, а потім додому. При цьому, коли потерпла сіла в автомобіль поліцейських там знаходились речі обвинуваченого, які вона роздивилась, а отже неможливо, щоб огляд місця події відбувався о третій годині ночі. Крім того, огляд місця події проводився однією особою без понятих та свідків, фотографії зроблені без прив`язки до місцевості, а тому не зрозуміло де саме знайдені речі.

Наголошує, що під час судового розгляду потерпіла неодноразово змінювала свої показання та плуталась, відмовлялась відповідати на питання, на які не могла відповісти без інструкцій прокурора.

Зазначає, що він хотів познайомитись із жінкою яку побачив, дочекався, коли вона договорить по телефону, однак остання перебувала в стані алкогольного сп`яніння та під час спілкування вона почала поводити себе неадекватно. Потім він виявив, що не має його сумки, було темно та він попросив потерпілу йому підсвітити за допомогою мобільного телефону, однак вона відповіла нецензурною лайкою та погрозами, тоді він декілька разів її вдарив, потім під`їхав автомобіль та він втік без своїх речей, однак жодного разу він не вимагав у потерпілої віддати речі.

Звертає увагу, що вранці до нього приїхали працівники поліції, в багажному відділені автомобіля відвезли до лісосмуги та погрозами вимагали покинути район. В подальшому над ним знущався слідчий ОСОБА_15 , в присутності прокурора ОСОБА_16 .

Вказує про порушення його прав, оскільки судом першої інстанції відмовлено в задоволенні клопотання про виклик слідчого та експерта для допиту у якості свідків.

Також, зазначає, що впізнання проведено з порушенням вимог КПК України, оскільки понятий показав, що коли він зайшов до кабінету, то там вже були всі, Куліш, потерпіла та поліцейські, що не передбачено законом. Крім того, перед початком впізнання, понятий вийшов з приміщення, особам, яких впізнавали роздали номери, потім зайшов понятий та потерпіла одразу вказала на нього.

Зазначає, що ніж, який виявлений у нього є будівельним та ніякого відношення до кримінального провадження не має.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити в частині застосування конфіскації майна та вирішення питання щодо речових доказів і документів. На обґрунтування своїх вимог вказує, що під час ухваленні вироку, судом першої інстанції порушені вимоги ст. 100, 374 КПК України. Відповідно до резолютивної частини вироку судом вирішено питання щодо речових доказів та документів, вказавши лише том матеріалів кримінального провадження, аркуші справи та їх долю, не розкриваючи які саме речові докази т документи підлягають залишенню потерпілій, поверненню, конфіскації та які залишаються в матеріалах кримінального провадження, тобто при вирішені питання щодо речових доказів, суд допустив спрощення, які є неприпустимими, оскільки питання про долю речових доказів є критерієм якості та законності вироку та в подальшому ускладнить виконання вироку в цій частині.

Крім того зазначає, що суд застосовуючи до обвинуваченого конфіскацію майна не визначив чи конфіскації підляже все, належне ОСОБА_8 майно чи його частина.

Обвинувачений ОСОБА_8 належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційних скарг, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання не надходило. Крім того, під час телефонної розмови повідомив, що обізнаний про час та місце розгляду апеляційних скарг, однак кримінальне провадження повинно бути зупинене, оскільки він є військовослужбовцем.

Вказані вимоги є хибними та такими, що направлені на затягування судового розгляду, оскільки відповідно до інформації наданої начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_17 , ОСОБА_8 звільнений з лав ЗСУ за пунктом «Г» п. 2 ч. 4 ст. 26 ЗУ «Про військовий облік і військову службу» за сімейними обставинами (дружина інвалід). Станом на 12.04.2024 року о лав ЗСУ по мобілізації не призваний, відстрочку від призову по мобілізації згідно ст. 23 ЗУ «Про військовий облік і військову службу» не оформив. Про факт відновлення судового провадження обвинувачений ОСОБА_8 також повідомлений.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції, у відповідності з вимогами ст.ст. 370, 374 КПК України та пред`явленого обвинувачення, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, обґрунтовано прийшов до висновку щодо обсягу та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 187 КК України, виклавши їх у вироку.

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів з зазначенням підстав, з яких приймає одні докази та відкидає інші.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_8 , факт скоєння ним інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується його показаннями, відповідно до яких останній не заперечив нанесення потерпілій тілесних ушкоджень, зазначив, що підставою нанесення ударів була її зухвала поведінка, також стверджує, що не мав на меті заволодіння її майном.

Отже, ОСОБА_8 не заперечує факт перебування його в інкримінований час і місці та нанесення тілесних ушкоджень потерпілій.

Твердження обвинуваченого, що він не мав на меті заволодіння майном потерпілої спростовуються показаннями самої потерпілої ОСОБА_10 , яка в суді першої інстанції показала, що рухалась по вулиці та розмовляла по телефону, тоді незнайомий чоловік різко хотів вирвати в неї телефон, однак вона почала чинити опір, потім чоловік став наносити їй удари по обличчю, потім вона впала на коліна, а чоловік вимагав віддати телефон та знав наносив удари. Потім вона почала кричати, чоловік приставив їй до шиї канцелярський ніж, тоді вона сприйняла реальну загрозу життю та перестала кричати, потім відчула, що йде кров та коли почала із сумки доставати серветки, чоловік вихопив із сумки гаманець. Потім під`їжджав автомобіль та чоловік втік.

Таку позицію обвинуваченого, колегія суддів сприймає як спосіб захисту від пред`явлення більш тяжкого обвинувачення, оскільки показання обвинуваченої та склад інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення також підтверджується іншими належними та допустимими доказами, які обґрунтовано покладені в основу вироку.

Так, свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні в суді першої інстанції показав, що він вночі розмовляв із потерпілою по телефону, потім почув сторонні звуки, чоловічій голос, нецензурну лайку, було чутно шелест одягу слова «віддай телефон» чи «де телефон», чутно звуки дарів та падіння.

Вказані показання свідка спростовують твердження обвинуваченого, що він підійшов познайомитись із потерпілою, оскільки одразу розпочався словесний конфлікт, було чутно звуки ударів та пошуки телефону. Також спростовується позиція обвинуваченого, що він шукав саме свій телефон, оскільки свідок чув про вимогу надати телефон одразу, з моменту, як підійшов обвинувачений до потерпілої, при цьому сам обвинувачений показав, що через деякий час, вже після розмови та конфлікту із потерпілою він виявив, що в нього немає його сумки та почав її шукати.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання показань свідка упередженими та такими, що він давав на користь потерпілої, оскільки вони узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що обвинувачений неодноразово змінював показання, а отже деякі його показання є неправдиві, що також вказує на намагання ввести суд в оману щодо перебігу подій та фактичних обставин кримінального правопорушення з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Свідок ОСОБА_19 , у судовому засіданні в суді першої інстанції показала, що їй ОСОБА_8 запропонував погуляти, вона відмовилась, тоді він пішов. Згодом їй зателефонувала знайома та сказала, що ОСОБА_8 погано себе почуває, що побили та намагались звинуватити у грабежі.

Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні в суді першої інстанції показав, що є працівником поліції та приїхавши на виклик громадян, що в парку кричить жінка та кличе на допомогу, побачили, що на землі лежить одна особа, над нею інша, коли почали приближатися, останній втік, у жінки була піднята спідниця та голова була в крові.

Свідок ОСОБА_21 підтвердив, що перебував у якості понятого під час проведення слідчого експерименту за участю потерпілої та під час проведення обшуку, де знайшли канцелярський ніж, зазначив, що в протоколах все викладено відповідно до обставин, які відбувались.

Так, відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 06.12.2018, з метою перевірки і уточнення показань потерпілої ОСОБА_10 , під час якого остання на місці показала та розповіла, яким саме чином у відношенні неї було скоєно кримінальне правопорушення.

Свідок ОСОБА_22 у судовому засіданні в суді першої інстанції, показав що був понятим під час впізнання потерпілої ОСОБА_8 , як чоловіка який на неї здійнив напад та завдав тілесні ушкодження.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 08.11.2018, в ході проведення якого потерпіла ОСОБА_10 впізнала серед пред`явлених їй осіб чоловіка, який стоїть третім зліва направо і вказала на громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зазначивши, що саме цей чоловік здійснив напад на неї 06.10.2018 року приблизно о 01:00 год. поблизу ІНФОРМАЦІЯ_3 , що по АДРЕСА_2 . Впізнала його за віком, статурою та рисами обличчя.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання вказаного доказу недопустимим, оскільки слідчі дії проведені відповідно до норм чинного КПК України, крім того результати проведення вказаної слідчої дії узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження.

Також вина ОСОБА_8 підтверджується іншими письмовими доказами, зокрема протоколом огляду місця події, проведеного 06.10.2018 року в період часу з 03:10 год. до 03:40 год., об`єктом якого є ділянка відкритої місцевості на стадіоні, який розташований поблизу КЗШ АДРЕСА_3 . На землі виявлена чоловіча сумочка чорного кольору із мобільним телефоном «Nous», банківська картка ІНФОРМАЦІЯ_6 , дві банківські картки «ОТР банк» на ім`я ОСОБА_23 , запальничка салатового кольору, ключі з брелком блакитного кольору з написом «Ford».

Вказане беззаперечно підтверджує факт перебування ОСОБА_8 на місці вчинення кримінального правопорушення.

Висновком фахівця з питань судово-медичної експертизи №61 від 09.10.2018 та висновком експерта №9/61 від 18.10.2018, якими встановлено, наявність у потерпілої чисельних тілесних ушкоджень, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Протоколом огляду від 04.12.2018р., в ході якого оглянуто та вилучено наданий потерпілою мобільний телефон «HUAWEY Y5II Dual Sim» золотистого кольору, сім-карту, карту пам`яті, коробку та пакет документів на його придбання.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 27.12.2018, з метою перевірки і уточнення показань підорюваного ОСОБА_8 , під час якого останній на місці показав та розповів, яким саме чином він завдавав удари потерпілій.

Висновком експерта №31 від 03.01.2019, яким встановлено, що свідчення потерпілої ОСОБА_10 співпадають з об`єктивними судово-медичними даними щодо спричинений їй синців та внутрішньо-шкіряного крововиливу від ударів тупими твердими предметами, подряпин твердим предметом, що мав загострений край (країку).

Протоколом огляду наданих ОСОБА_10 п`яти аркушів паперу формату А-4, на яких у форматі двостороннього друку мається друкована інформація щодо витрат абонента «Київстар» за період часу з 05.10.2018 по 06.10.2018, від 17.01.2019року та протоколом огляду наданих ОСОБА_18 семи аркушів паперу формату А-4, на яких у форматі двостороннього друку мається друкована інформація щодо витрат абонента «Київстар» за період часу з 05.10.2018 по 06.10.2018, від 18.01.2019року.

Вказані дані підтверджують показання потерпілої щодо факту розмови із свідком ОСОБА_18 та час скоєння щодо злочину.

Крім того, судом першої інстанції на перевірку доводів обвинуваченого про здійснення щодо нього недозволених методів ведення досудового розслідування здійснено перевірку, за результатами якої постановою старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві від 16.06.2022 закрито кримінальне провадження.

Досліджені письмові докази, які підтверджені показаннями потерпілої, свідків та частково самим обвинуваченим є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та беззаперечно вказують на наявність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, а тому доводи апеляційної скарги щодо оспорювання фактичних обставин та кваліфікації дій обвинуваченого, є необґрунтованими та такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження.

Твердження обвинуваченого, що потерпіла грубо себе поводила, була в нетверезому стані та виражалась не цензурною лайкою, не виправдовує дій обвинуваченого щодо нанесення їй тілесних ушкоджень з метою заволодіння майном, та відповідно не спростовує, того факту, що в діях ОСОБА_8 поза розумним сумнівом наявний склад інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки, останній наносив потерпілій тілесні ушкодження, що сам не заперечує, з метою заволодіння її майном, що підтверджується матеріалами провадження.

Твердження обвинуваченого, що потерпіла не перебувала під час слідчої дії огляду місця події не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до протоколів слідчих дій, огляд місця події відбувався після медичного огляду потерпілої, не зазначення потерпілою повного перебігу подій, зокрема проведення огляду місця події, виправдовується її стресовим станом внаслідок вчинення до неї насильницького злочину, разом з цим, перебування її під час слідчої дії підтверджується її особистим підписом.

Здійснення фото таблиці до протоколу огляду місця події без прив`язки до місцевості, як про це зазначає обвинувачений, не є підставою для визнання вказаного доказу недопустимим, оскільки фото таблиця є невід`ємною частиною протоколу, його додатком, а тому прив`язка до місцевості, де саме знайдені речі, які зображені на фотографіях, зазначені у самому протоколі.

Крім того, колегія суддів не вбачає порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_8 , у зв`язку з відмовою йому в задоволенні клопотання про виклик слідчого та експерта, оскільки обвинуваченим не зазначено з якою метою необхідно допитати вказаних осіб, якими вже зроблений відповідний висновок у кримінальному провадженні.

При перевірці виду та міри призначеного покарання, колегія суддів враховує конкретні обставини кримінального провадження, вимоги ст. ст. 65, 66 КК України, враховуючи спосіб вчинення умисного та корисливого кримінального правопорушення, його тяжкість, беззаперечне усвідомлення обвинуваченим суспільно-небезпечного характеру своїх дій, невизнання вини, особу обвинуваченого, який який не одружений, дітей чи осіб похилого віку на утриманні не має, працює слюсарем черговим та з ремонту устаткування в ТОВ «МЕТПРОМ ГРУП», за місцем роботи характеризується позитивно, за місцем проживання характеризується посередньо скарг не надходило, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував і не перебуває, раніше судимий, зокрема за ч.ч. 1, 2 ст. 187 КК України, кримінальне правопорушення вчинив під час непогашених та не знятих судимостей, через короткий проміжок часу після звільнення від відбування реальної міри покарання. Крім того, під час судового розгляду перед потерпілою не вибачився, зневажливо ставився до останньої.

Також враховано відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставини, що обтяжує покарання, рецидив злочинів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішенням суду першої інстанції про призначення міри покарання ОСОБА_8 , дотримані загальні засади призначення кримінального покарання, зокрема принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та відповідає ступеню тяжкості вчиненого діяння, буде справедливим за своїм видом і розміром, а також необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження нових злочинів.

Разом з цим, доводи прокурора щодо призначення додаткового покарання та вирішення питання щодо долі речових доказів є слушними.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» вирішуючи питання про застосування конфіскації майна, суди повинні враховувати, що такий вид додаткового покарання призначається лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині КК за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини. Відповідно до вимог статті 59 КК України у разі конфіскації не всього майна, а лише його частини суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Отже, враховуючи наведені норми, суд першої інстанції при призначені додаткового покарання у виді конфіскації майна повинен зазначити яку частку майна конфісковує чи все належне майно засудженого.

Крім того, відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 29.06.1990 року, звернути увагу судів на необхідність точного виконання вимог КПК України про зміст резолютивної астини обвинувального вироку, яка повинна бути викладена чітко і ясно, щоб при виконанні вироку не виникало сумнівів щодо виду і розміру покарання, призначеного судом, та змісту інших рішень, викладених у цій частині вироку.

Відповідно до п.2 ч. 4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації.

При цьому, в оскаржуваному рішенні суду при вирішені питання долі речових доказів зазначені лише аркуші кримінального провадження де міститься посилання на речові докази, що є не коректним та спрощеним відображенням рішення, що в свою чергу може ускладнити виконання вироку в цій частині.

Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, вказані обставини згідно з ст.ст.408, 413 КПК України є підставою для зміни вироку шляхом змінити в частині застосування конфіскації майна та вирішення питання щодо речових доказів і документів.

З огляду на викладене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_24 задовольнити.

Вирок Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2022 року у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0001079 від 06.10.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, змінити в частині застосування конфіскації майна та вирішення питання щодо речових доказів і документів.

Вважати засудженим ОСОБА_8 винним за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього, особисто йому належного майна.

В порядку ст. 100 КПК України вирішити долю речових доказів та документів, а саме:

Речові докази мобільний телефон «HUAWEY Y511 Dual Sim» в корпусі золотистого кольору, карту пам`яті з надписом « ІНФОРМАЦІЯ_7 », картонну упаковку від телефону червоного кольору з надписом HUAWEY Y511 та документи - товарний чек від 07.02.2017 №31 на 2999-90 грн., видаткову накладну №КРДН-1060-16451031 від 07.02.2017 на ім`я ОСОБА_10 договір купівлі продажу №КРДН-1060-16451031 від 07.02.2017 на ім`я ОСОБА_10 , акт прийому передачі від 07.02.2017 залишити потерпілій ОСОБА_10 (а.к.п. 75-76 т. 4).

Речові докази, вилучені під час огляду місця події - чоловічу сумку чорного кольору, сенсорний мобільний телефон марки «nous» з кришкою сірого кольору, чохол для мобільного телефону чорного кольору, що належать ОСОБА_8 конфіскувати на користь держави (а.к.п. 23-24 т.4).

Речові докази, вилучені під час огляду місця події банківська картка Приватбанк НОМЕР_3 , дві банківські картки «ОТР банк» НОМЕР_4 , НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_23 , ключі з брелком ФОРД блакитного кольору, запальничка салатового кольору, повернути обвинуваченому ОСОБА_25 (а.к.п. 23-24 т.4).

Речовий доказ канцелярський ніж, вилучений під час обшуку у ОСОБА_8 знищити (а.к.п. 57-58 т.4).

Документи виписка з банківської картки Приватбанку НОМЕР_3 , гарантійний талон на мобільний телефон Nous 5002 серійний номер НОМЕР_6 - залишити в матеріалах кримінального провадження (а.к.п. 126-128 т.4).

Документи 5 аркушів з інформацією щодо витрат та телефонні дзвінки з мобільного телефону ОСОБА_10 залишити у матеріалах кримінального провадження (а.к.п. 166 т.4).

Документи 7 аркушів з інформацією щодо витрат та телефонні дзвінки з мобільного телефону ОСОБА_18 залишити у матеріалах кримінального провадження (а.к.п. 175 т.4).

В порядку ч.4 ст. 174 КПК України скасувати арешт майна. Накладений ухвалами слідчого судді Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 10.10.2018 року та 20.11.2018 року.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді