Справа № 342/488/24
Провадження № 1-кп/342/91/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городенка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000055 від 15.05.2023 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,

представник потерпілого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 вчинив умисні тяжкі тілесні ушкодження, тобто умисні тілесні ушкодження поєднані зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину.

Правопорушення було скоєно за наступних обставин.

14.05.2023 біля 20-00 год. ОСОБА_6 , який проживає по АДРЕСА_1 , за місцем проживання здійснював господарські роботи на території свого господарства. А саме він за допомогою двох відер виносив із території свого господарства відходи (гноївку) та виливав їх на територію свого нежитлового будинку, який розміщений навпроти будинку в якому він проживає. В той час, коли ОСОБА_6 виносив відходи з території свого господарства, його побачив обвинувачений ОСОБА_3 , який є сусідом потерпілого, та в той час перебував на дорозі біля свого господарства, що по АДРЕСА_1 . В подальшому обвинувачений одразу підійшов до потерпілого де між ними виник словесний конфлікт. Під час вказаного конфлікту ОСОБА_3 почав загороджувати ОСОБА_6 прохід, та не давав можливості виливати відходи. В подальшому, ОСОБА_3 маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, підійшов до потерпілого та наніс йому один удар кулаком правої руки в область обличчя, в результаті чого ОСОБА_6 не втримавши рівноваги впав разом із відрами до землі дороги із кам`яним покриттям. Після чого, обвинувачений почав наносити потерпілому ряд цілеспрямованих ударів по тулубу зокрема у життєво-важливу ділянку тіла голову. Внаслідок чого потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді травми лівого ока з відшаруванням та розривом сітківки, крововиливом в скловидне тіло (гелофтальм), вивихом кришталика, крововиливом в передню камеру очного яблука (гіфема), підкон`юнктивальним розривом склери, набряком рогівки, набряком кон`юнктиви (хемоз), підкон`юнктивальним крововиливом лівого очного яблука, синцем навколо лівого ока ( що викликало необхідність проведення операцій: «Процедури ревізії білкової оболонки лівого ока. Промивання передньої камери», «Факоемульсифікація кришталика лівого ока. Введення складаної інтраокулярної лінзи лівого ока», «Видалення склистого тіла, методика пласкої частини війкового тіла лівого ока», «Введення штучного кристалика в задню камеру ока та пришивання до райдужки й білкової оболонки ока», «Видалення хірургічно імплантованого матеріалу з заднього сегмента ока»), яка ускладнилась кистозною макулопатією лівого ока, вторинною глаукомою лівого ока та зниженням гостроти зору до 0,01 ексцентрично; травма правого ока з підкон`юнктивальним крововиливом правого очного яблука, синцем навколо правого ока, садна в ділянках обох верхніх кінцівок, лівого колінного суглоба, лівої сідниці, які можуть відповідати терміну вказаному у постанові про призначення судово-медичної експертизи та могли утворитися за повідомленими ОСОБА_6 обставинам.

Травма лівого ока, згідно п.2.1.1 «г» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» кваліфікується, як тяжкі тілесні ушкодження, які викликали стійку втрату працездатності не менш ніж на одну третину; решта вказані вище тілесні ушкодження кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за пропозицією прокурора та за згодою інших учасників судового провадження, з`ясувавши, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, які вказані в обвинувальному акті, чи добровільною є їх позиція, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд, визначивши обсяг доказів, які будуть досліджуватись, здійснив допит обвинуваченого, заслухавши прокурора, захисника, потерпілого, представника потерпілого, дослідив дані, які характеризують особу обвинуваченого.

В судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, та вважає недоцільним дослідження доказів, які ніким не оспорюються. Повідомив, що дійсно наніс потерпілому тілесні ушкодження. Повідомив, що вони із потерпілим є сусіди і між ними виник словесний конфлікт, який переріс в нанесення ним потерпілому ударів по тілу, зокрема в голову. Просить суд його суворо не карати. Ствердив, що потерпілий претензій до нього не має, бо він відшкодував йому шкоду. Обіцяє більше не вчиняти подібного.

Захисник в судовому засіданні просив суд при розгляді даного кримінального провадження взяти до уваги, що обвинувачений у вчиненому щиро розкаявся, з потерпілим примирився та повністю відшкодував йому матеріальну та моральну шкоду.

Потерпілий ОСОБА_6 , через канцелярію суду, подав заяву в якій зазначив, що ОСОБА_3 в повному обсязі відшкодував йому майнову та моральну шкоду. Розмір отриманого ним відшкодування становить 8600 доларів США. Будь-яких претензій мтеріального характеру та щодо відшкодування майнової та моральної шкоди, які б стосувались наслідків вказаного правопорушення, до ОСОБА_3 немає і в майбутньому не буде. Цивільний позов заявляти з цього приводу не буде. Просить призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, не пов`язане з позбавленням чи обмеження волі.

В судовому засіданні потерпілий подану ним заяву підтримав та пояснив, що претензій до обвинуваченого немає. Просить призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, не пов`язане з реальним позбавленням волі.

Представник потерпілого ОСОБА_7 просила суд взяти до уваги подану потерпілим заяву про те, що потерпілий будь-яких претензій матеріального характеру до обвинуваченого немає.

Таким чином, суд встановив, що вина ОСОБА_3 у вчиненні умисних тяжких тілесних ушкоджень, тобто умисних тілесних ушкодженнях поєднаних зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину - доведена повністю. Його дії за ч.1 ст. 121 Кримінального кодексу України кваліфіковані правильно.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, обставини вчинення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України відноситься до тяжких злочинів.

До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття обвинуваченого, визнання ним вини, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст.67 КК України - не встановлено.

Суд враховує також дані про особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, також враховується і те, що він не перебуває на диспансерному обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах в медичному закладі за місцем проживання. За місцем реєстрації проживання обвинувачений органом місцевого самоврядування характеризується позитивно.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, визначає ч. 2 ст. 65 Кримінального кодексу України.

Приймаючи до уваги вищенаведене, зокрема і позицію прокурора, який просить призначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі строком 5 років із визначенням іспитового строку 1 рік, враховуючи досудову доповідь Коломийського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області, з якої слідує, що виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі, позицію потерпілого, який жодних претензій до обвинуваченого не має, та просить суд не призначати покарання із реальним позбавленням волі, також враховуючи ставлення обвинуваченого до скоєного правопорушення, суд приходить до переконання, що обвинуваченому слід обрати покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням вимог ст. 75 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, що буде необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень з покладенням на нього певних обов`язків відповідно до вимог ст.76 КК України, для реалізації принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, що буде необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід не обирався в даному кримінальному провадженні під час розгляду справи в суді.

Речові докази відсутні. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.349, 368, 373, 374, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Городенківський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, крім оскарження з підстав, визначених ч.2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1