Справа № 524/3178/23
Провадження № 1-кп/524/132/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року Автозаводський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю; секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці об`єднані кримінальні провадження №0000770 від 25.03.2023 року та № 0000241 від 21.03.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровськ Дніпрпетровської області, громадянина України, освіта вища, не працюючого, не одруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, інвалідом, депутатом, учасником бойових дій не являється, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч.4 ст. 186 КК України КК ,

ВСТАНОВИВ:

20.03.2023 близько 10 годин 00 хвилин , ОСОБА_4 перебував у приміщенні кафе - бару «Веста», який розташований в будинку АДРЕСА_2 .

Перебуваючи у кафе-барі ОСОБА_4 побачив ОСОБА_6 та запропонував останньому свою компанію. Під час розмовіи ОСОБА_4 попрохав у потерпілого мобільний телефон для здійснення дзвінку через соціальну мережу «Viber». ОСОБА_6 вирішив допомогти ОСОБА_4 та надав для користування свій мобільний телефон марки «Redmi 10 Sea Blue», імеіі : НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , голубого кольору, очікуючи, що ОСОБА_4 одразу його поверне.

Отримавши мобільний телефон у ОСОБА_4 раптово виник умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою.

Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи прямий злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_4 , зловживаючи довірою раніше незнайомого йому ОСОБА_6 та не маючи наміру його повернути, під приводом пошуку місця для кращого з`єднання покинув приміщення кафе-бару «Веста» та зник з місця події.

Вартість мобільного телефону, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/117-23/6547-ТВ від 20.04.2023 становить 3999 гривень 67 копійок.

Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Вказаними діями ОСОБА_4 скоїв заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України.

Крім того , 24.03.2023 близько 18 годин 40 хвилин , ОСОБА_4 перебував разом зі своїми знайомими поруч з будинком АДРЕСА_3 . В цей час до нього звернувся раніше йому невідомий чоловік, а саме ОСОБА_7 із зауваженням щодо його поведінки стосовно дівчини яка перебувала поруч з ОСОБА_4 .. Звернувши увагу на ОСОБА_7 ОСОБА_4 помітив у ОСОБА_7 чоловічу сумку через плече яка висіла на тілі ОСОБА_7 . В результаті цього у ОСОБА_4 раптово виник умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшов та зняв з потерпілого ОСОБА_7 сумку через плече, після чого відкрив її та відкрито заволодів належним йому мобільним телефоном марки «Хіаоші Redmi Note 7» IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 та гаманцем в якому були грошові кошти в розмірі 250 гривень.

Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим телефоном та грошима зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріального збитку на загальну суму 3040 грн.00 коп.

Вказаними діями ОСОБА_4 скоїв відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 за епізодом вчинення кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.190 КК України 20.03.2023 щодо потерпілого ОСОБА_6 винним себе визнав повністю, про обставини вчиненого пояснив так, як це викладено в мотивувальній частині вироку, правильно розуміючи обставини справи і у суду немає сумнівів в істинності та добровільності його позиції.

Оскільки обвинувачення у вказаній частині визнано ОСОБА_4 повністю , фактичні обставини справи ніким не оспорюються, у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України судом , після роз`яснення обвинуваченому наслідків у виді позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку , визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які мали місце 20.03.2023 року .

Виходячи із наданих матеріалів , пояснень потерпілого ОСОБА_6 , який у своїх поясненнях суду також підтвердив обставини вчиненого відносно нього ОСОБА_4 кримінального правопорушення так, як це викладено в мотивувальній частині вироку та , які повністю збігаються з поясненнями наданими обвинуваченим ОСОБА_4 , по епізоду вчинення кримінального проступку 20.03.2023, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.1 ст.190 КК України, оскільки він заволодів чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство).

В іншій частині обвинувачення ОСОБА_4 винним себе не визнав і пояснив, що з потерпілим ОСОБА_7 раніше знайомий не був . В той день, 24.03.2023 близько 19 години , він із своїми знайомими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , перебували поруч з будинком АДРЕСА_3 . До них підійшла малознайома йому дівчина з якою вони розмовляли . Потерпілий ОСОБА_7 , перебуваючи в стані сп`яніння проходив повз них , вважаючи що між ними та дівчиною відбувалася сварка, ОСОБА_7 вирішив вступитися за останню . Дівчина запевнила ОСОБА_7 , що не потребує його допомоги після чого останній відійшов та сів на лавку , яка знаходилася приблизно за 3 метри від них , дістав свій телефон та почав комусь телефонувати. Він підійшов до ОСОБА_7 та запропонував передати йому свій телефон для перевірки , кому саме здійснювався дзвінок . Потерпілий передав йому свій телефон , проте він був заблокований. Він повернув телефон ОСОБА_7 та наказав розблокувати. ОСОБА_7 виконав його вимогу та повернув йому свій телефон . Отримавши телефон ОСОБА_7 , він залишив місце події. В той же день , приблизно о 22:00 до нього додому приїхали працівники полії , яким він й видав телефон ОСОБА_7 . Сумку та гаманець потерпілого він не брав . ОСОБА_7 ніхто не погрожував та фізичну силу до нього не застосовував .

Не зважаючи на не визнання вини у вказаній частині обвинувачення ОСОБА_4 , його вина у вчинені , 24.03.2023 року інкримінованого йому кримінального правопорушення за епізодом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.186 КК України повністю та об`єктивно підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами:

- показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_7 , відповідно до яких , 24.03.2023 року ввечері він знаходився поруч з будинком АДРЕСА_3 . Був на підпитку . Поруч стояли троє чоловіків та жінка. Вони сперечались між собою. Він підійшов та зробив зауваження , на що отримав відповідь у грубій нецензурній формі. Він відійшов від них та сів на лавку , яка знаходилася приблизно за 20 метрів . До нього підійшли двоє чоловіків , один з яких обвинувачений та забрали телефон . Один з чоловіків тримав його , а другий, це був обвинувачений ОСОБА_4 забрав сумку , яка знаходилася у нього на плечі , з якої дістав гаманець та телефон . Потім обвинувачений дістав з гаманця гроші, в сумі 250 грн., гаманець та сумку повернув, а гроші та телефон забрав. Оскільки телефон мав блокіровку відбитком пальця , обвинувачений повернув телефон йому , наказав йому розблокувати телефон та коли він це зробив , забрав телефон з його рук . Він розблокував телефон , оскільки злякався та боявся за своє здоров`я. Потім чоловік , що його тримав , вдарив йому по потилиці , після чого нападники відійшли від нього . Він зайшов в магазин звідки зателефонував до поліції . Поліцейські приїхали приблизно через 20 хвилин, але нападників вже не було ;

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , яка показала суду , що вона є матір`ю ОСОБА_7 . 24.03.2023 року ввечері , син своєчасно не повернувся додому з роботи. Вона телефонувала йому декілька разів , але слухавку ніхто не брав . Потім , через деякий час, надійшов дзвінок з телефону сина . Дзвонив невідомий чоловік . Вона спитала його , де її син. Чоловік сказав, що син заборгував йому гроші. Вона спитала де знаходиться син, він відповів , що син сидить поруч . Вона спитала скільки саме син винен йому грошей . Чоловік сказав , що 3000 гривень. Вона спитала як саме їй передати йому гроші. Вони обумовили місце зустрічі, після чого вона покликала невістку й разом з нею пішли на місце зустрічі . На обумовленому місці нікого не було, телефон не відповідав та вони пішли до магазину «Маркетопт» де зустріли ОСОБА_7 , на місці вже були поліцейські;

а також дослідженими в судовому засіданні документами:

- протоколом огляду місця події від 24.03.202 року з фото таблицями ( а.п. 171 -174);

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 25.03.2023 року ( а.п. 175- 178);

- постановою про визнання речовими доказами від 25.03.2023 року, згідно якої речовий доказ мобільний телефон марки «Redmi Note 7» в корпусі чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_3 ( а.п. 180);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фото таблицями від 25.03.2023 року ( а.п. 181- 183);

- довідкою до протоколу пред`явлення фотознімків для впізнання від 25.03.2023 року, згідно якого на фотознімку під номером № 4 зображений громадянин ОСОБА_4 , 1989 року народження, який підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України ( а.п. 184);

- висновком експерта за результатами проведення судово товарознавчої експертизи № 1677/23 від 25.03.2023 року, згідно якої ринкова вартість мобільного телефону марки « Xsaomi «Redmi Note 7», бувшого у використанні з урахуванням зносу, станом на 24.03.2023 року могла становити 3040 грн. ( а.п. 186- 190).

Таким чином, всі перераховані вище докази у своїй сукупності повністю підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.4 ст.186 КК України так як є послідовними, узгоджуються один з одним, відповідають фактичним обставинам справи, будь-які протиріччя в них відсутні, що свідчить про їх об`єктивність та правдивість.

Невизнання своєї вини ОСОБА_4 суд розцінює як спосіб захисту та ухилення від кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину.

Твердження сторони захисту про те , що покази свідка ОСОБА_10 є недопустимими доказами з огляду на її зацікавленість як матері потерпілого та те , що остання надавала свідчення зі слів потерпілого , спростовуються свідченнями ОСОБА_10 , яка у своїх поясненнях показала про обставини її особистого спілкування телефоном з особою у якої на той час перебував телефон її сина . При цьому суд бере до уваги , що доказів того , що після заволодіння телефоном потерпілого ОСОБА_7 , що сам обвинувачений ОСОБА_4 не заперечує, та до його видачі поліцейським він передавав його іншій особі, стороною захисту суду не надано .

Відповідно до положень ст.22,93 КПК України щодо змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів у доведенні перед судом їх переконливості, сторона захисту не довела суду непричетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення , передбаченого ч.4 ст.186 КК України , незважаючи на створення судом стороні захисту необхідних умови для реалізації нею процесуальних прав.

Показання обвинуваченого , що він не вчиняв відкрите викрадення чужого майна спростовуються вказаним доказами та підстав для оговору його потерпілим не встановлено.

Таким чином, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точку зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_4 в заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство) та у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому в умовах воєнного стану і кваліфікує його дії за ч.1 ст.190 , ч.4 ст.186 КК України.

Обговорюючи питання про вид і розмір покарання за скоєне, суд враховує відповідно до ст.65, 67 КК України, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 є громадянином України, має вищу освіту , не працює, не одружений, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, інвалідом, депутатом, учасником бойових дій не являється, працездатний, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога.

Обставин, що обтяжують його покарання судом не встановлено .

Обставиною , що пом`якшує його покарання судом визнається часткове визнання вини обвинуваченим .

З урахуванням усіх обставин у справі, характеризуючих даних про особу обвинуваченого, який вину визнав повністю за епізодом вчинення кримінального проступку 20.03.2023 року передбаченого ч.1 ст.190 КК України, в іншій частині обвинувачення винним себе не визнав, скоїв кримінальний проступок та тяжкий умисний злочин, викрадений телефон повернуто , матеріальна шкода не відшкодована, думку потерпілих, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути відповідні скоєному, тобто необхідним і достатнім для виправлення особи, вважає, що його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства, тому призначає покарання в межах санкцій статей за сукупністю кримінальних правопорушень у вигляді позбавлення волі.

Призначення такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду» встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Підстави для застосування ст. 69, 69-1, 75, 76 КК України судом не встановлені.

Оскільки судом призначається покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства, у виді позбавлення волі з реальним відбуванням, враховуючи встановлені та викладені раніше обставини та підстави, у тому числі визначені ст.178, п.3 ч.2 ст.183 КПК України, які підтверджують ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на переконання суду запобігання спробам вчинення інших кримінальних правопорушень та переховування від суду і ухилення від правосуддя неможливе у разі застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Процесуальні витрати на залучення експертів відповідно до ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави, а доля речових доказів вирішується відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України,суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.4 ст.186 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.190 КК України у виді обмеження волі на строком на 2 (два) роки;

- за ч.4 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років .

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім ) років .

До набрання вироком законної сили обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту затримання, тобто з 24.03.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта для проведення експертизи у розмірі 956 грн 00 коп .

Речові докази: мобільний телефон марки «Redmi Note 7» в корпусі чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_3 повернути власнику.

На вирок може бути подана апеляція до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Автозаводський районний суд м.Кременчука , а обвинуваченим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя Автозаводського районного суду

м. Кременчука ОСОБА_11