Справа № 541/4586/23
№ провадження 1-кп/541/72/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2024 року

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відомості щодо якого внесені 10.11.2023 до Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001314 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, кваліфікованого по ч. 4 ст. 185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мальці Миргородського району Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, проходив військову службу у Збройних силах України по призову на посаді солдата, не одруженого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-30 травня 2018 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

-20 травня 2019 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської від 30 травня 2023 року та остаточно засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, 21 квітня 2023 звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,

-08.12.2023 вироком Миргородського міськрайонного суду за вчинення злочинів кваліфікованих по ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 289 КК України на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі без конфіскації майна.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №199 від 18.07.2023 призначений на посаду стрільця-зенітника зенітно-ракетного відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 . Будучи військовослужбовцем солдат ОСОБА_5 , достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551- XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Однак, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби, вчинив кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

07.11.2023 ОСОБА_5 близько 14 год 00 хв прибув до помешкання свого дядька ОСОБА_4 , розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є останній, де правомірно в подальшому перебував. Виявивши відсутність ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що останній цього дня отримав грошові кошти за оренду пая, ОСОБА_5 , керуючись раптово виниклим умислом на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, переконавшись, що власник домоволодіння та інші сторонні особи за її діями не спостерігають, діючи в умовах воєнного стану, що введений у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 та у подальшому Указом Президента України від 26.07.2023 №451/2023 продовжено на 90 діб, шляхом вільного доступу з кімнати будинку, таємно викрав грошові кошти у загальній сумі 6000 грн. 00 коп., які належні потерпілому ОСОБА_4 , які обернув на свою користь.

Після чого ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, тим самим повністю довів свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (грошових коштів) в період воєнного стану, до кінця, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріальних збитків на суму 6000 грн. 00 коп.

Обвинувачений ОСОБА_5 , вину у пред`явленому обвинуваченні заперечив та по суті обвинувачення дав покази, в яких повідомив, що він дійсно перебував 07.11.2023 в будинку свого дядька ОСОБА_4 .. Він був обізнаний про те, що дядько приїхав з міста Миргород з грошима, які отримав у якості оплати за продаж паю чи його оренди. З вказаних коштів ОСОБА_4 виділив обвинуваченому 3000 грн. та таку ж суму іншому племіннику ОСОБА_6 , який був присутній. ОСОБА_4 також привіз з міста дві пляшки горілки, які вони почали розпивати спільно. ОСОБА_7 поїхав додому а обвинувачений з потерпілим продовжували вживати алкоголь цілий день та цілу ніч. ОСОБА_8 із потерпілим ходили в магазин де купували горілку та закуску. Зранку він проснувся вдягнувся та поїхав додому в АДРЕСА_1 , залишивши потерпілого спати. Вказує, що коштів ОСОБА_4 не викрадав, а вони їх пропили спільно, використавши на придбання горілки та закуски.

Вина ОСОБА_5 в скоєнні злочину підтверджується доказами, які є належними та допустимими і узгоджуються між собою.

Протоколом прийняття заяви про вчинення злочину дружини потерпілого ОСОБА_9 від 10.11.2023, в якій вона повідомила про зникнення коштів в розмірі 6000 грн. з приміщення будинку, які чоловік сховав за вішалкою. У заяві вона вказує, що підозрює у вчиненні крадіжки племінника чоловіка, ОСОБА_5 .

Протоколом огляду місця події від 10.11.2023, яким оглянуто місце події, домогосподарство по АДРЕСА_2 . Під час огляду в кімнаті кухні виявлено на столі залишки їжі пляшки та інші ознаки застілля. В одній із житлових кімнат виявлено куртку обвинуваченого та кросівки.

Заявою про залучення до справи у якості потерпілого ОСОБА_4 від 11.11.2023, в якій він повідомляє про факт зникнення коштів та зазначає сховану в якій він їх сховав.

Заявою про добровільну видачу коштів у сумі 201 грн. обвинуваченим ОСОБА_5 від 10.11.2023 та протоколом огляду виданих коштів від 10.11.2023

Висновком дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/117-23/17632-Д від 21.11.2023 відповідно до висновків якої сліди рук, які були вилучені під час огляду місця події, яким являлось будинковолодіння по АДРЕСА_2 належать обвинуваченому.

Свідченням потерпілого ОСОБА_4 , в яких він розповів про те, що свідок ОСОБА_10 07.11.2023 возив його на машині в місто Миргород, де потерпілий знав з депозитного рахунку кошти в сумі близько 17000 грн. За дані кошти він придбав дві пляшки горілки та закуску і приїхав до свого будинку, де його чекали племінника ОСОБА_11 та ОСОБА_7 . Потерпілий вказує, що він з вказаних коштів дав по три тисячі гривень кожному з племінників та дружині. І вони сіли вживати привезений алкоголь та їжу. Дружина ОСОБА_9 отримавши кошти поїхала до своєї сестри в сусідній район, потім через деякий час додому пішов ОСОБА_7 . З ОСОБА_12 вони закінчивши вживати наявний алкоголь пішли до магазину, де придбали ще дві пляшки горілки, пиво та закуску. В магазині розрахувався потерпілий. Коли вони повернулись додому потерпілий ствердно вказує, що залишок коштів в сумі 6000 грн. він засунув у сховану за вішалкою в будинку. В ході продовження вживання алкоголю потерпілий в певний момент заснув на дивані біля стола. Проснувся наступного дня він того, що його розбудила дружина, ОСОБА_13 . Він відразу побачив, що вішалка, за якою він сховав кошти в сумі 6000 грн., лежала на землі і коштів не булу жодної купюри. Він відразу звернувся до дружини з приводу зникнення коштів, яка повідомила дільничого та написала заяву у поліцію.

Свідченнями свідка ОСОБА_10 , який являється родичом потерпілого. У своїх свідченнях він підтвердив слова потерпілого про те, що на своїй машині возив його в місто Миргород, в одну із установ банку, де в нього наявний рахунок. Потерпілий зняв 17000 грн. з рахунку за які зайшов у магазин купив горілки та їсти. Вони мали також закупитись продуктами на тривалий термін. Однак магазин «Багачанка» не працював, тому вони поїхали додому. Свідок знав, що вдома потерпілого чекали племінники ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , яким він планував дати по 3000 грн. З приводу зникнення коштів дізнався від потерпілих наступного дня.

Свідок ОСОБА_9 , розповіла суду про те, що потерпілий 07.11.2023 приїхав з ОСОБА_16 з коштами, які зняв із власного рахунку. Вдома окрім неї потерпілого чекали племінники ОСОБА_7 та ОСОБА_11 . Останній жив у них останні кілька днів. Племінникам та їй потерпілий дав по три тисячі гривень. В цей день вона поїхала до своєї сестри та повернулась наступного дня. В будинку виявила сплячого чоловіка та деякий безлад, в тому числі зірвану вішалку та одяг на полу. Коли чоловік прийшов до тями то сказав, що за вішалкою він сховав кошти в сумі близько 6000 грн. і їх не стало. Він відразу звернулась до дільничного поліції та написала заяву про викрадення коштів.

Таким чином умисні дії ОСОБА_5 , що виразились у таємному викраденні грошових коштів в сумі 6000 грн., належних потерпілому ОСОБА_4 вчиненого в умовах воєнного стану, містять всі ознаки складу злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У обвинувальному актів у якості пом`якшуючої покарання обвинуваченого обставини зазначено щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Однак суд не вважає що дані фактичні обставини наявні, так як обвинувачений хоч і визнавав свою вину під час досудового розслідування, в ході судового розгляду змінив свою позицію на заперечення вини.

Суд критично відноситься до свідчень обвинуваченого з приводу того, що потерпілий пропив кошти в сумі 6000 грн. разом з обвинуваченим. Вважає їх способом захисту від очевидного обвинувачення, так як дані свідчення є неконкретними та такими, що суперечать іншим фактичним обставинам встановлених в ході судового розгляду. Так потерпілий чітко вказує, що вони лише раз ходили до магазину для придбання двох пляшок горілки та пива, окрім тієї горілки, яку він привіз з міста Миргород. А обвинувачений не вказує, де вони з потерпілим могли потратити шість тисяч гривень. Наявність чотирьох пляшок горілки та двох пластикових дволітрових плішок з під пива наступного дня після пиятики підтверджу як потерпілий так і свідок, ОСОБА_9 . Протоколом огляду місця події також не зафіксовано пляшок та залишків їжі, на які вказує обвинувачений як на організовану пиятику потерпілим на 6000 грн.

Потерпілий навпаки надає послідовні свідчення про те, де він заховав кошти після того як вони з обвинуваченим повернулись додому та відсутність підстав йому відривати вішалку, за якою він залишив гроші, яка була відірвана разом із гвіздками, яким була прибита до стіни, що підтверджується протоколом огляду.

Незважаючи на те, що потерпілий не має претензій до обвинуваченого з приводу викрадених коштів протиправне діяння, яке вчинив обвинувачений не відноситься до кримінальних правопорушень приватного обвинувачення, а тому ОСОБА_5 повинен нести відповідальність відповідно до закону.

При призначенні міри покарання ОСОБА_5 враховується ступінь вчиненого ним діяння, яке є тяжким злочином, ставлення обвинуваченого до скоєного, відсутність обставин справи, що пом`якшують покарання, а також особу обвинуваченого, який за місцем служби характеризується негативно, раніше засуджувався за аналогічні злочини корисливої спрямованості.

Згідно з ч.1 і ч.2 ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи із цих вимог закону і ст.ст.65-67 КК України, з урахуванням обставин справи та даних про особу ОСОБА_5 , його ставлення до наслідків злочину, вчиненого до засудження за вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08 грудня 2023 року, який набрав чинності 09 січня 2024 року, суд вважає необхідним призначити покарання у виді позбавлення волі за правилами ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважаючи, що таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Відповідно до ст.ст.122, 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення експертиз, в сумі 2151,00 грн., що підтверджуються довідкою експертної установи МВС України та звітом про фактичні затрати на проведення експертизи.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України, з урахуванням положень Інструкції № 34/15.

Керуючись ст.ст.369, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним та призначити покарання за вчинені кримінальних правопорушень передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяця позбавлення волі, призначеним за вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08 грудня 2023 року, остаточно, за сукупністю злочинів, призначити покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з 10 листопада 2023 року повністю зарахувавши покарання відбуте за вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08 грудня 2023 року .

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 2151 коп.

Речові докази по справі :

кросівки чорного кольору та куртка (одна) зеленого, синього та жовтого кольорів, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Миргородського МРВ ГУНП в Полтавській області за адресою Миргород, вул. Якова Усика, 34 повернули матері обвинуваченого.

7 липких стрічок пальців рук долучених до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах справи.

На вирок сторонами може бути подана апеляція до Полтавського апеляційного суду через Миргородським міськрайонний суд Полтавської області суд протягом 30 діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим - у той же строк з моменту вручення копії вироку.

СуддяОСОБА_1